Справа № 414/1383/16-к
Провадження № 11-кп/782/334/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_7 , на вирок Кремінського районного суду Луганської області від 22 вересня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кремінна Луганської області, українця, громадянина України, який має освіту 9 класів, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 24 червня 2016 року Кремінським районним судом Луганської області за ч.1 ст.357, ч.1 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі та штрафу в розмірі 510 грн. на користь держави, на підставі ст.ст.75,76, 104 КК України, звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 рік.

Якого визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 / один / рік 6 / шість / місяців .
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання часткового приєднано покарання, призначене вироком Кремінського районного суду Луганської області від 24 червня 2016 року, та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки шість місяців.
Ухвалено, що покарання у вигляді 510 грн. штрафу на користь держави, згідно ч.3 ст.72 КК України, підлягає самостійному виконанню.
Ухвалено, строк покарання обчислювати з 22 вересня 2016 року з 10-00 годин.
До набрання вироком законної сили, змінено запобіжний захід з особистого зобов`язання на тримання під вартою .
Питання щодо процесуальних витрат та речових доказів вирішено на підставі ст.ст.100,124 КПК України,-
В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду 25 червня 2016 року, в період часу з 19 до 21 години, більш точної дати не встановлено, ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, повторно, перебуваючи на частково огородженій території домоволодіння потерпілого ОСОБА_8 , таємно викрав велосипед марки «Україна», 2001 року випуску, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому на суму 320 грн.
Не погодившись із вироком суду, захисник адвокат ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого, подала апеляційну скаргу, просить його змінити, зменшити покарання, призначене судом першої інстанції. Посилається, що призначаючи покарання, суд не врахував, що обвинувачений свою провину визнав в повному обсязі, активно сприяв розкриттю злочину, попередні злочини скоїв в неповнолітньому віці, за місцем проживання характеризується позитивно, потерпілому в повному обсязі компенсовано матеріальну та моральну шкоду.
Потерпілий ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги захисника, однак потерпілий до апеляційного суду не з`явився, одержавши телефонограму апеляційного суду заявив клопотання провести апеляційний розгляд без його участі , не заперечує залишити вирок суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, обвинувачений не заявляв клопотання про розгляд апеляції за його участі, прокурор та захисник не заперечують провести апеляційний розгляд без участі потерпілого та обвинуваченого, колегія суддів вважає, що відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України, неприбуття сторін не перешкоджає розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу, просить її задовольнити, вирок суду змінити, зменшити обвинуваченому покарання, призначене йому судом першої інстанції, а в іншій частині вирок суду залишити без змін, прокурора, який заперечує проти задоволення апеляційної скарги, просить вироку суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення, дослідивши матеріали кримінального та судового проваджень, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.404 КПК України суд: апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого .

Одною із підстав для скасування або зміни вироку суду першої інстанції, яка передбачена ч.2 ст.409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, розгляд в суді першої інстанції відбувся за правилами ч.3 ст.349 КПК України, оскільки обвинувачений свою провину визнав в повному обсязі, ніхто із учасників та сторін не оспорював фактичні обставини справи , судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, їм роз`яснено,що вони в такому випадку будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Фактичні обставини справи, правильність юридичної класифікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст.185 КК України та доведеність його вини, ні обвинуваченим , ні іншими учасниками кримінального провадження не оспорюються.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна / крадіжка /, вчинене повторно.

Міра покарання обвинуваченому , призначена судом першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України.

Так, суд першої інстанції відповідно до ст. 66 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання, відніс: повне визнання вини та щире каяття в скоєному.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин , які обтяжують покарання, судом не встановлено .

Судом першої інстанції правильно враховано, що обвинувачений раніше судимий за корисливі злочини, судимість не погашена та не знята у встановленому Законом порядку, на шлях виправлення не став, скоїв новий злочин в період іспитового строку, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, враховано думку потерпілого ,який просив призначити обвинуваченому покарання не зв`язане з позбавленням волі.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції правильно призначив обвинуваченому покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі, в межах санкції , передбаченої ч.2 ст.185 КК України.

Остаточне покарання судом призначено у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців за правилами ст.71 КК України за сукупності вироків, шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Кремінського районного суду Луганської області від 24 червня 2016 року.

Відповідно до вимог ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Вимоги Закону судом першої інстанції при призначені покарання в цій частині виконані в повному обсязі.

Доводи захисника, щодо суворості призначеного обвинуваченому покарання за скоєний злочин , спростовуються матеріалами кримінального провадження та даними , які характеризують його, який раніше судимий за корисливий злочин, судимість не погашена та не знята у встановленому Законом порядку, вчинив повторно злочин в період іспитового строку, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, потерпілий вирок суду не оскаржив та не заперечує залишити його без змін.

22 вересня 2016 року обвинуваченого взято під варту в залі суду в день оголошення вироку . У відповідності до вимог п. 5 ч. 1 ст.72 КК України йому належить зарахувати в строк відбування призначеного покарання час попереднього ув`язнення в слідчому ізоляторі м. Старобільську з 22 вересня 2016 року по день оголошення ухвали апеляційного суду, тобто по 27 грудня 2016 року включно.

Колегія суддів вважає, що підстави для застосування положень ст.69 чи ст.75 КК України та призначення обвинуваченому більш м`якого покарання , ніж призначеного йому судом , відсутні.

Таким чином, остаточне покарання, призначене обвинуваченому за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, являється необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

За таких обставин, апеляційну скаргу захисника належить залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404,405,п.1 ч.1 407,418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Кремінського районного суду Луганської області від 22 вересня 2016 року, яким ОСОБА_7 визнано винним за ч.2 ст.185 КК ,залишити без змін.

У відповідності до вимог п. 5 ч. 1 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування призначеного покарання час попереднього ув`язнення в слідчому ізоляторі м. Старобільську Луганської області з 22 вересня 2016 року по день прийняття рішення апеляційним судом, по 27 грудня 2016 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженому який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Копію ухвали негайно направити обвинуваченому та потерпілому.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3

________________ _______________ __________________