Ухвала
іменем україни
13 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальну справу закасаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої та апеляційної інстанцій, на вирок Франківського районного суду м. Львова від 23-26 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 03 березня 2016 року щодо ОСОБА_5 .

Зазначеним вироком, залишеним без зміни судом апеляційної інстанції,

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Покровка Молотовського району Приморського краю Російської Федерації, громадянку України, яка мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 , такої, що не має судимості,

виправдано за ч. 2 ст. 368 КК за відсутністю в її діянні складу злочину, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК 1960 року.
Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат у провадженні.

Органом досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачувалась у тому, що вона, працюючи на посаді завідувача пульмонологічним відділенням комунальної 5-ї міської клінічної лікарні м. Львова, будучи службовою особою, в службові обов`язки якої входить здійснення керівництва вказаним відділенням, організація лікувально-профілактичної та адміністративно-господарської діяльності підрозділу, 27 липня 2012 року, маючи умисел на одержання хабара, використовуючи своє службове становище під час розмови з ОСОБА_6 запропонувала останньому допомогти йому ухилитись від проходження строкової військової служби для цього ОСОБА_6 необхідно пройти курс стаціонарного лікування, внаслідок чого він отримає епікриз-виписку з історії хвороби, в якій буде зазначено діагноз, котрий дасть підстави визнати його непридатним для проходження строкової військової служби за станом здоров`я, за що запропонувала передати їй 600 доларів США. ОСОБА_6 та його родич ОСОБА_7 , який був присутній під час цієї розмови погодились на таку пропозицію ОСОБА_5 .

Згідно попередньої домовленості, біля 14.40 год., 02 серпня 2012 року, ОСОБА_5 , перебуваючи в своєму службовому кабінеті, в приміщенні пульмонологічного відділення комунальної 5-ї міської клінічної лікарні м. Львова, яка знаходиться за адресою: вул. Коновальця, 22, м. Львів, під час видачі ОСОБА_6 епікризу-виписки з історії хвороби №8298 від 02.08.2012 року, одержала від ОСОБА_7 , який діяв в інтересах ОСОБА_6 , хабар у сумі 600 доларів США (що в еквіваленті, станом на 02.08.2012 року становить 4795,8 грн) та перевищує 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і є значним розміром.

У касаційній скарзі прокурор, просить скасувати судові рішення, а справу направити на новий судовий розгляд у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального закону. Вважає, що висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_5 складу злочину є передчасними та судом дана неправильна оцінка доказам. Посилається на однобічність та неповноту судового слідства. Вказує на те, що суд необґрунтовано відхилив клопотання прокурора про призначення повторної експертизи відео-звукозаписів у справі, а також безпідставно відмовив у виклику в судове засідання експертів, які проводили повторну криміналістичну експертизу. Крім того, вважає, що суд упереджено оцінив покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Стверджує, що вирок суду не відповідає вимогам ст. 334 КПК 1960 року. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ч. 2 ст. 377 КПК 1960 року. Посилається на те, що суд апеляційної інстанції не розглянув усіх доводів апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи касаційної скарги та просив судові рішення щодо ОСОБА_5 скасувати та направити справу на новий судовий розгляд, перевіривши матеріали кримінальної справи й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню на таких підставах.
Доводи прокурора про необґрунтоване виправдання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 368 КК України, є безпідставними.

Згідно з вимогами ст. 323 КПК України (в редакції 1960 року) в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, яким суд на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, дав остаточну оцінку з точки зору їх допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 324 КПК України (в редакції 1960 року). При цьому всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Ці вимоги закону були дотримані судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_5 .

Як убачається з матеріалів справи, суд безпосередньо дослідив зібрані по справі докази, проаналізував їх, та дотримуючись вимог ст. 334 КПК України (в редакції 1960 року), навів у вироку результати їх оцінки за критеріями допустимості, достовірності та достатності для прийняття рішення по справі, і вказав на яких саме підставах дійшов висновку про необхідність виправдання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 368 КК України.
Згідно з вимогами ст. 334 КПК України суд, виправдовуючи ОСОБА_5 , в мотивувальній частині вироку вказав, які докази обвинувачення він відкинув, а які визнав недостатніми для висновку про винуватість цієї особи у вчиненні інкримінованого злочину.
Крім того, суд дійшов правильного висновку, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, і виправдав ОСОБА_5 , оскільки у матеріалах справи відсутні беззаперечні докази, які б вказували на злочинні дії підсудної щодо отримання хабара, а доказів, які б свідчили про протилежне, прокурор у судовому засіданні не надав.
Отже, підстав вважати, що до ОСОБА_5 неправильно застосований кримінальний закон, немає.
Крім того, законність виправдувального вироку щодо ОСОБА_5 була предметом перевірки апеляційного суду, який, з наведенням ґрунтовних мотивів визнав вирок суду законним і залишив його без зміни. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необгрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст.377 КПК України 1960 року.

Враховуючи наведене, підстав для скасування оскаржених судових рішень, передбачених ст.398 КПК 1960 року, колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 394 - 396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХI «Перехідні положення» КПК, а також п. 6 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої та апеляційної інстанцій, залишити беззадоволення, а вирок Франківського районного суду м. Львова від 23-26 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 03 березня 2016 року щодо ОСОБА_5 без зміни.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3