АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/632/17 Справа № 201/7006/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2017 року м. Дніпро

12 червня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7
ОСОБА_8
ОСОБА_9
підозрюваного ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 травня 2017 року відносно:

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Дніпропетровську, громадянина України, є студентом п`ятого курсу Дніпродзержинського радіоприладобудівного університету, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 294 КК України,-

в с т а н о в и л а :
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 та застосовано до ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_13 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 КК України, ч. 1 ст. 294 КК України. Також слідчий суддя зазначив, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що ОСОБА_12 може, незаконно впливати на потерпілого і свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, слідчий суддя зазначив, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_13 є не доцільним, оскільки вони не зможуть виключити можливості ризики з якими прокурор обґрунтовує дане клопотання і суду не надано належних доказів, які б підтверджували можливість обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_14 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_13 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі або із можливістю внесення застави.

В обґрунтування своєї скарги, захисник посилається на те що, при обранні ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею не було вразовано те, що він має постійне місце реєстрації, стійкі соціальні зв`язки, а саме: місце роботи, навчання тощо, тобто всі зазначені в ухвалі слідчого судді, які враховані під час обрання запобіжного заходу, та наявні на думку сторони обвинувачення , є надуманими та не знаходять свого підтвердження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного та його захисників, які, підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на те, що ОСОБА_13 змінено раніше повідомлену підозру на ст. 293, ч. 2 ст. 296 КК України, вивчивши надані матеріали за клопотанням слідчого та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що 08 червня 2017 року ОСОБА_13 вручено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 293 та ч. 2 ст. 296 КК України. При цьому санкція зазначеної статті 293 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, а санкція ч. 2 ст. 296 КК України, передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до 5 років, або позбавлення волі на строк до 4 років.

Між тим, виходячи з положень ст. 183 КПК України, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 293 КК України, не може бути застосований такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Виходячи з положень п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
При цьому, матеріали провадження не містять відомостей та прокурором в судовому засіданні не доведені обставини, зазначені у п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_13 не може бути застосований такий запобіжний захід, як тримання під вартою в рамках зазначеного кримінального провадження.
У зв`язку з чим, ухвала слідчого судді підлягає скасування з постановленням нової ухвали.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_13 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень невеликої та середньої тяжкості, раніше не судимий, навчається, за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки.
Постановляючи нову ухвалу, колегія суддів враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_13 підозрюється, конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, ступінь соціальних зв`язків, наявність утриманців, та вважає, що запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо, застосувавши відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. При цьому, враховуючи дані про особу, та для можливості ОСОБА_13 відвідувати навчання, колегія суддів вважає за можливе застосувати домашній арешт із зобов`язанням не залишати місце проживання в певний період доби, а саме в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404,405 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2017 року відносно ОСОБА_10 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_15 задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 23 липня 2017 року включно.

Звільнити ОСОБА_10 з-під варти в залі суду негайно.

Покласти на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язання виконувати обов`язків, передбачені п.п.1,2,3,8 ч. 5 ст. 194 КПК України до 23 липня 2017 року, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин, без дозволу слідчого, прокурора, або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді