Справа № 495/8193/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2017 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000052 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам, Німеччина, росіянина, громадянина України, освіта вища, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працюючого за наймом, раніше не судимого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

обвинуваченого за ст. 407 ч.4 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Під час досудового розслідування встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації, тобто з вказаного часу в державі настав особливий період. На виконання зазначеного Указу, 29 січня 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 з подальшим вибуттям до міста Києва ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) для проходження штатних курсів на базі військової частини НОМЕР_1 , звідки, 16 березня 2015 року був направлений для проходження служби до військової частини НОМЕР_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 16 березня 2015 року №70 обвинуваченого ОСОБА_3 зараховано до списку особового складу військової частини НОМЕР_2 та призначено на посаду заступника командира 3 гаубичної артилерійської батареї 1 гаубичного артилерійського дивізіону по роботі з особовим складом військової частини Обвинувачений ОСОБА_3 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_2 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, п. 8 ст. 6, п. 2 ст. 23, п. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові; сумлінно вивчати військову справу , зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники); бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
13 червня 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 за усним наказом командира

1 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_5 вибув до м. Білгород-Дністровський Одеської області для супроводу військовослужбовців з метою освідування останніх на стан алкогольного сп`яніння, після чого, у той же день одразу повинен був повернутися з ввіреними йому військовослужбовцями до розташування базового табору 1 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 . Проте, 13 червня 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, з метою ухилитися від проходження військової служби на певний час, не з`явився вчасно на службу до базового табору 1 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 без поважних причин та ухилявся від проходження військової служби тривалістю понад один місяць, в умовах особливого періоду, проводячи час на власний розсуд за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 . 02 листопада 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 добровільно прибув до військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України. Таким чином, 13 червня 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 не з`явився вчасно на службу до 1 гаубичного артилерійського дивізіону військової частин НОМЕР_2 без поважних причин та ухилявся від військової служби у період з 13 червня 2015 року до 02 листопада 2015 року в умовах особливого періоду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують його особистість.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив наступне. 29 січня 2015 року він був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 з подальшим вибуттям до міста Києва до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження курсів. 13 червня 2015 року за наказом командира він вибув у із військової частиниНОМЕР_2 до АДРЕСА_2 для супроводу військовослужбовців. Після чого, у той же день одразу повинен був повернутися до базового табору військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 для подальшого проходження служби. У зв`язку з тим, що між ним та командиром особового складу військової частини не склались відносини, він поїхав додому до м. Житомира без відповідного дозволу командира де працював за наймом та доглядав за матір`ю похилого віку. 02.11.2015 року він повернувся довійськової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону. Він розуміє, що вчинив неправильно. У скоєному щиро розкаявся та просив його суворо не карати.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 407 ч. 4 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, посередню характеристику за місцем проходження служби, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та реєстрації, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, щиро розкаявся у скоєному.

З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, посередньо характеризується за місцем проходження служби, має постійне місце проживання, суд вважає недоцільним відбування покарання у виді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Цивільний позов, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України і на підставі санкції даної статті призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити йому іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою на гауптвахті в м. Одеса скасувати, звільнити його з-під варти у залі суду.
Цивільний позов, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

СУДДЯ