Справа № 442/3009/17
Провадження № 1-кс/442/546/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2017 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Дрогобицького ВП НУНП України у Львівській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, -
в с т а н о в и в :
Скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, у якій просить скасувати постанову слідчого Дрогобицького ВП НУНП України у Львівській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000875 від 03.05.2017 року.
В обґрунтування скарги посилається на те, що постановою про закриття кримінального провадження від 27 березня 2017 року слідчий Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській обласі ОСОБА_4 закрила кримінальне провадження № 0000875 від 03 .05.2015 р. на підставі ч.І п.2 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю кримінального правопорушення. Дана копія направлена на його адресу через пошту тільки 09.04.2017 р. (про що є відповідна позначка на конверті) і отримана ним 10.04.2017 р., а тому в термін до 20 .04.2017 р. ( в тому числі через пошту) включно має право направити слідчому судді скаргу. Вважає оскаржувану постанову від 27 березня 2017р. незаконною і такою, що підлягає скасуванню. Так помилковим є твердження слідчого про те, що після закупки Рапопортом картоплі на 8000 грн., яке мав возити своїм автомобілем Підцерковний, і який зник наступного дня та не виходив на зв`язок, та між Рапопортом і ним з однієї сторони фактично відбувся договір. Вважає, що слідчий ухилився від з`ясування виду договору, особливості та істотні особливості кожного з яких (цивільно правових договорів) регулюється відповідними нормами ЦК України ( ст. ст. 626 - 637 ЦКУУкраїни); крім цього, в будь - якому випадку згідно ч. 2 ст. 909 ЦК України договір перевезення вантажу укладається у типовій формі, чого немає в реальності. Натомість у даному випадку, що і підтверджується встановленим фактом слідчим, після загрузки свого автомобіля чужою картоплею на суму 8 000 грн. Підцерковний їде згруженим автомобілем додому, наступного дня зникає і на зв`язок не виходить , тобто в даному конкретному факті об`єктивна сторона шахрайства зі сторони Підцерковного за ознаками ст. 190 КК України (Шахрайство), позаяк саме Підцерковний , який повинен був за одноразову плату ( за кожне перевезення вантажу) перевезти фактично з одного місця на інше місце (чи місця) картоплю на суму 8 000 грн., фактично шляхом зловживання довірою поїхав автомобілем загруженим картоплею додому в гараж і таким чином заволодів картоплею, тобто справжні власники майна, а саме він і Рапопорт в результаті таких шахрайських дій зі сторони Підцерковного добровільно передали майно Підцерковному на зберігання на ніч, а останній привласнив це майно. Зловживання довірою полягає у недобросовісному використанні довіри Рапопорта та його зі сторони Підцерковного, бо саме для заволодіння чужим майном( картоплею) Підцерковний використав особливі довірчі стосунки, які склались між ним та ОСОБА_5 і ним. Суб`єктивна сторона шахрайських дій вчинених ОСОБА_6 характеризується прямим умислом , бо ОСОБА_6 усвідомлював що привласнив чуже майно і не мав наміру його віддавати, оскільки, як встановлено слідчим і не оспорюється Підцерковним, з корисливих мотивів Підцерковний наступного дня зник і не виходив на зв`язок. Якщо взяти до уваги неправдиві твердження ОСОБА_6 , що той сам продав залишки картоплі бо з ним в попередні рази Рапопорт та він не розрахувались, то це спростовується логічним висновком, що Підцерковний не повинен був їхати в наступні рази, коли з ним не розрахувались за попередні випадки. Крім цього, при не проведенні розрахунків із Підцерковним, останній не повинен був повторно приблизно через один тиждень на його прохання та ОСОБА_5 розвозити їхню картоплю до повного розрахунку за попереднє перевезення картоплі і повинен був не загружувати свій автомобіль їхньою картоплею, а вимагати розрахунку , чого насправді не було, оскільки у поліції Підцерковний придумав про заборгованість перед ним ОСОБА_5 та його. Зідно ст. ст. 91 , 92 КПК України слідчий зобов`язаний був встановити зокрема мотив і мет , якими керувався Підцерковний при винесенні своїх шахрайських ді , що зазначено вище, чого не зробив. Додатково зазначив, що в даному випадку в мотивувальній частині постанови від 27 березня 2017р. слідчий напевно лише з метою збільшити обсяг тексту оскаржуваної постанови взявся переписувати із цивільного законодавства характеристику договору перевезення вантажу, бо він жодного відношення не має до правовідносин, які склались між ним і Рапопорт з однієї сторони та Підцерковним з іншої сторони. Проте , слідчий «спішив» закрити дане кримінальне провадження , що своєю постановою про відмову в задоволенні клопотання від 06.03.2017р. не тільки відмовив в оголошенні в міжнародний розшук Підцерковного та в накладенні арешту на майно останнього, а і навіть відмову у задоволенні заяви ( клопотання ) про виклик свідків, які могли надати додаткові докази шахрайських дій Підцерковного та зігнорував наступні дві заяви ( клопотання): від 07.03.2017 р. та від 31.03.2017 р. про виклик цих свідків. А тому при винесенні оскаржуваної постанови слідчим в порушення вимог ч .2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки обставинам, повідомленим заявникам, та прийняте рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, яке не грунтується на достатніх , належних та допустимих доказах. Відтак, змушений звернутися до суду з клопотанням про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.
Скаржник ОСОБА_3 у та його захсиник у судовому засідані клопотання підтримали, просять його задоволити.
У судове засідання слідчий Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області постанова якого оскаржується не з`явився, однак відповідно до норм ст. 306 КПК України, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.
Відповідно до ч. 2 ст. 107 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. Клопотань учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування не поступило, а тому фіксування клопотання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 в підтримку доводів скарги, дослідивши докази надані особою, яка подала скаргу, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з п. 2 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, у Дрогобицький ВП ГУНП у Львівській області 02.05.2015 року із заявою звернувся ОСОБА_3 про те, що в березні 2015 року в м. Дрогобичі Львівської області невстановлена особа, шахрайським способом заволоділа його грошовими коштами .
Постановою слідчого Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 27.03.2017 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000875 від 03.05.2015 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрито вказане кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.
Як вбачається зі змісту постанови, підставами для закриття кримінального провадження № 000875 від 03.05.2015 року послужило те, що досудовим розслідуванням не встановлено ознак кримінального правопорушення, а наявні ознаки цивільно-правових відносин між сторонами. Слідчий мотивував постанову наступним. Зазначив, що допитаний ОСОБА_3 повідомив, що на початку березня 2015 року він, спільно зі своїм добрим знайомим ОСОБА_7 вирішили розпочати бізнес, який полягав у скупці-продажу картоплі. Вирішили, що для цього потрібен автомобіль, для чого залучили ОСОБА_8 , який мав свій автомобіль марки «Тата», та запропонували взяти участь у цьому, на що такий погодився. Так в один із днів березня втрьох поїхали в с. Гірське, де купили 4 тонни картоплі. На протязі наступних 3-х днів продали картоплю, за яку ОСОБА_7 видав ОСОБА_3 та ОСОБА_9 грошову винагороду у сумі по 1000 грн. Приблизно через один тиждень знову поїхали в с. Миколаївського району, щоб скупити картоплю для продажу, однак ОСОБА_10 вийшов з автомобіля, адже мав йти лікувати зуби, а вони поїхали далі та закупили картоплю на 8000 грн. Повертаючись назад продали три мішки картоплі. Коли ОСОБА_11 поїхав додому поставити автомобіль, то наступного дня зник і на зв`язок не виходив. Тобто фактично між ними відбувся договір.В ході проведення досудового розслідування було встановлено та допитано ОСОБА_9 , який показав, що у його власності дійсно знаходиться автомобіль марки «ТАТА» з д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_3 являється його давнім знайомим. В лютому 2015 року він зустрівся з ОСОБА_10 , з яким у них виникла розмова про продаж картоплі та надання ним послуг її перевезення, після чого ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_9 піти разом з ним до його знайомого ОСОБА_12 , в офіс, який розташовується в м. Дрогобич по вул. Бориславська, де вони дійшли згоди про те, що ОСОБА_9 своїм автомобілем марки «ТАТА» буде надавати ОСОБА_3 та ОСОБА_7 послуги перевезення. Так, в один із днів лютого, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 поїхали в с. Гірське Миколаївського району, де ОСОБА_7 купив 4 тони картоплі, які вони погрузили на автомобіль ОСОБА_9 . Після цього вони поїхали в с. Почаєвичі, де продали картоплю, а за послуги перевезення ОСОБА_7 заплатив ОСОБА_9 1000 грн. На початку березня 2015 року до нього знову звернувся ОСОБА_7 , який запропонував ОСОБА_9 знову поїхати по продажу картоплі. ОСОБА_9 погодився, та вони поїхали в с. Гірське (де їх було двоє, без ОСОБА_3 ). Там ОСОБА_7 купив 4,8 тон картоплі, ОСОБА_9 її погрузив, та вони вдвох приїхали в м. Дрогобич, де ОСОБА_9 поставив автомобіль на паркову. Наступного дня ОСОБА_9 взяв автомобіль згружений картоплею та поїхав в с. Почаєвичі для здійснення продажу картоплі. Про це він повідомив ОСОБА_7 у телефонному режимі, та останній погодився. Цього дня ОСОБА_9 продав 600 кг. Та вторгував 1300 грн. , які після обіду цього ж дня віддав ОСОБА_7 , та останній йому ніякої розписки не дав. Після цього автомобіль з залишками картоплі ОСОБА_9 поставив на паркову. Наступного дня ОСОБА_9 разом з ОСОБА_7 їздили по селах Дрогобицького району та торгували картоплею. Коли на автомобілі залишилось приблизно 2 т. картоплі, про що вони переконались переваживши її, ОСОБА_9 поставив автомобіль на паркову. Після чого заніс в ремонт деякі деталі свого автомобіля, у зв`язку з поламкою, про яку знав ОСОБА_7 . А ОСОБА_7 запропонував перегрузити картоплю на інший автомобіль. Але ОСОБА_7 картоплю не перегрузив. ОСОБА_9 картоплю привіз на пилораму на якій працював, та там її згрузив. За кілька днів ОСОБА_13 приїжджав на чиємусь автомобілі та забрав частину картоплі для продажу. Певну частину картоплі продав ОСОБА_9 , адже мав віддати гроші за ремонт автомобіля. Коли на автомобілі залишилось 1 тонна картоплі, та його автомобіль був зремонтований, ОСОБА_9 відвіз ці залишки картоплі ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на торгову точку, де її згрузив. ОСОБА_9 ніяких грошей не заплатили. ОСОБА_9 повідомив, їм, що частину картоплі він продав для ремонту автомобіля, та для відібрання собі винагороди за надання вдвічі послуг перевезення. Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_3 звертались до ОСОБА_9 з погрозами, та змушували віддати їм 20000 грн. за неустойку, та оплату кредитів ОСОБА_5 і ОСОБА_10 , адже нібито через ОСОБА_9 вони не могли вчасно оплатити свої борги. Як стверджує ОСОБА_9 , він ніяких грошей ОСОБА_10 та ОСОБА_5 не винен, та шахрайських дій відносно них не вчиняв.Було проведено одночасні допити між ОСОБА_10 та ОСОБА_14 та Рапопортом - Підцерковним.Під час проведення одночасних допитів ОСОБА_11 з показами ОСОБА_5 та ОСОБА_10 не погодився та повідомив, що другого разу вони продали більше половини картоплі, та на автомобілі залишилось менше двох тонн картоплі, а саме вони продали по вул.Спортивна, Самбріська, с. Лішня, Брониця, ОСОБА_15 . Та зазначив, що коли його автомобіль зламався, то він повідомив про це ОСОБА_5 , та запропонував забрати картоплю, яку вони не продали, оскільки автомобіль був поламаним. Та Підцерковний нікуди не пропадав. Також зазначив, що ОСОБА_16 забирав залишки картоплі з автомобіля.В ході проведення одночасних допитів усунути розбіжності у показах не вдалося. За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їх другою стороною (відправником ) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.Предметом договору виступають транспортні послуги, а предметом перевезення - конкретний вантаж. Цей договір є двостороннім, оплатним і реальним, оскільки вважається укладеним з моменту прийняття вантажу перевізником від відправника.За загальним правилом договір перевезення вантажів є публічним, оскільки надання транспортних послуг належить до видів підприємницької діяльності, що підлягає ліцензуванню, і звідси випливає обов`язок перевізника здійснювати перевезення вантажів будь-якої особи. Вважає, що ОСОБА_7 , ОСОБА_3 уклали усний договір перевезення вантажу з громадянином ОСОБА_17 і дане питання вирішується у цивільно-правовому порядку.
Процесуальне рішення слідчого про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України, оскільки така підстава є не обґрунтована матеріалами кримінального провадження. Слідчим не в повному обсязі проведено досудове розслідування та закрито кримінальне провадження, не обґрунтувавши належним чином причин.
Слід зазначити, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, тому прийняття даного рішення можливе після всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин провадження та оцінки слідчим зібраних та перевірених доказів у їх сукупності.
Слідчий суддя також звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).
Відповідно до матеріалів кримінального провадження та оскаржуваної постанови вбачається, що під час досудового розслідування слідчим не було проведено достатнього та необхідного за даних умов обсягу слідчих дій, не допитано свідків, необхідних в даному кримінальному провадженні, а тому оскаржувана постанова не може вважатися такою, що відповідає вимогам статті 110 КПК України.
Відповідно до частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи вищенаведене, приходжу до переконання, що слідчим не перевірено належним чином усіх обставин кримінального провадження, не надано належної оцінки зібраним доказам, не допитано свідків, що призвело до передчасного та необґрунтованого висновку про закриття кримінального провадження. Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що скарга на постанову слідчого про закриття кримінального провадження є підставною та підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Дрогобицького ВП НУНП України у Львівській області про закриття кримінального провадження - задоволити.
Постанову слідчого Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 27.03.2017 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000875 від 03.05.2015 року - скасувати.
Ухвалу скерувати до Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області для продовження досудового розслідування.
Ухвала постановлена в нарадчій кімнаті
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1