САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1075/16-к
Провадження № 1-кп/726/1/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.02.2017 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000009, по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше судимого 27.10.2015 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч.1 ст. 191 КК України до штрафу в сумі 850,00 грн.; 15.06.2016 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.185 КК України до 3-х місяців арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
10.01.2016 року, близько 16:00 год. обвинувачений ОСОБА_6 , вступивши в попередню змову з особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, знаходячись неподалік мосту через річку «Прут», на розі вулиць Заводської та Г.Шлях, у м. Чернівці, підійшли до ОСОБА_7 та нанесли останньому три удари рукою в область обличчя, від яких він впав на землю. Після чого відкрито заволоділи майном потерпілого, а саме: телефоном марки «Samsung» вартістю 500,00 грн., в якому знаходилася картка мобільного оператора МТС № НОМЕР_1 вартістю 10 грн., золотим кільцем вартістю 500,00 грн., та грошима в сумі 170,00 грн., а всього на загальну суму 1180,00 грн. Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Крім того, 28.03.2016 року, близько 14:30 год. обвинувачений ОСОБА_6 , за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, знаходячись біля меблевого заводу, по вул. Хотинській, 2, у м. Чернівці, підійшли до ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_6 , наніс останньому один удар рукою в область голови, від якого потерпілий впав на землю. Після чого вони відкрито заволоділи майном потерпілого, а саме: телефоном марки «Samsung» вартістю 500,00 грн., в якому знаходилася картка мобільного оператора МТС вартістю 10 грн., на рахунку якої знаходились гроші в сумі 10,00 грн., грошовими коштами в сумі 600,00 грн., 1600 білоруських рублів, один долар США, паспортом громадянина України та довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру, а всього завдали матеріальних збитків на загальну суму 1145,00 грн. Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України не визнав та пояснив суду, що злочинів він не вчиняв та йому нічого не відомо про скоєння злочинів відносно потерпілих. Від дачі показів відмовився на піставі ст. 63 Конституції України. Просив виправдати.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 , показав, що обвинувачений ОСОБА_6 та інша особа судове провадження відносно якого виділено в окреме провадження, 10.01.2016 року біля 16:00 год. неподалік мосту через річку «Прут», на розі вулиць Заводської та Г.Шлях, у м. Чернівці, підійшли до нього та ОСОБА_6 вдарив його 3 рази, а інша особа спостерігала за цим та контролював, щоб їх дії не були помічені іншими особами. Після чого відкрито викрали у нього майно вказане в обвинувальному акті. На обличчі у обох були медичні маски. ОСОБА_6 , як особу, яка здійснила відносно нього даний злочин впізнає по очам, формі обличчя, статурі. Просить покарати обвинуваченого згідно чинного законодавства.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 , підтвердив, що обвинувачені ОСОБА_6 та інша особа судове провадження відносно якого виділено в окреме провадження, 28.03.2016 року біля 14:30 год. неподалік меблевого заводу, по вул. Хотинській, 2, у м. Чернівці, застосовуючи насильство, відкрито заволоділи його майном, а саме: телефоном марки «Samsung» вартістю 500,00 грн., в якому знаходилася картка мобільного оператора МТС № НОМЕР_2 вартістю 10 грн., на рахунку якої знаходились гроші в сумі 10,00 грн., грошовими коштами в сумі 600,00 грн., 1600 білоруських рублів, один долар США, паспортом громадянина України та довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру, а всього на загальну суму 1145,00 грн. Просить покарати обвинуваченого згідно чинного законодавства.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що 10.01.2016 року вона разом зі своїм чоловіком потерпілим ОСОБА_7 приїхали до м. Чернівці на автостанцію по вул. Г.Шлях. Після чого, потерпілий захотів в туалет та пішов під міст, що розташований на річкою Прут, а вона залишилися на зупинці. Через 20 хвилин повернувся її чоловік та повідомив, що його побили та пограбували. Після чого вони викликали працівників поліції. Більше їй нічого не відомо.

ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що дійсно всі злочини які викладені в обвинувальному акті вчинялись ним та обвинуваченим ОСОБА_6 , за обставин які були достовірно встановлені в ході досудового розслідування та судового слідства. Вказав, що дійсно ОСОБА_6 застосовував до потерпілих насильство та забирав майно. Зазначив, що саме він був організатором та реалізатором всіх злочинних планів по вчиненню вказаних злочинів. А роль самого ОСОБА_10 була незначною, він мав слідкувати за тим, щоб їх ніхто не бачив та попереджати у випадку небезпеки.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що він є приватним підприємцем і йому належить аптека №21, що по вул. Заводській, 7, в м.Чернівці. Дана аптека обладнана камерами відео спостереження і там працює по найму ОСОБА_12 . Так в січні 2016 року, вона йому зателефонувала і повідомила, що прийшли працівники поліції і вказали, що їм необхідно переглянути відеозаписи за 10.01.2016 року, оскільки неподалік мосту через річку «Прут», у м. Чернівці хтось вчинив злочин і вони були одягнуті у медичні маски. Він дав дозвіл та після його перегляду, зобов`язав останню надати копію відео працівникам поліції на диску. Відповідальної особи у нього за відео нагляд немає і ОСОБА_12 діяла за його дорученням.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що вона працює у ОСОБА_11 в аптеці №21, що по вул. Заводській, 7, в м.Чернівці. Дана аптека обладнана камерами відео спостереження і 10 січня 2016 року, прийшли працівники поліції і вказали, що їм необхідно переглянути відеозаписи за день, оскільки неподалік мосту через річку «Прут», у м. Чернівці хтось вчинив злочин будучи одягнутими у медичні маски. Вона отримала на це дозвіл від власника і після його перегляду, надала копію відео працівникам поліції на диску. На відео було зображено як заходив хтось в аптеку і купили дві медичні маски. Людей на відео вона не знає. Вказує, що діяла за дорученням ОСОБА_11 та ій більше нічого не відомо.

Також в ході судового провадження судом досліджено і проаналізовано документи та докази, які повністю підтверджують вину ОСОБА_6 в інкримінованих йому злочинах, а саме:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.01.2016 року, згідно якої потерпілий ОСОБА_7 вказує за яких обставин 10.01.2016 року невстановлена особа відкрито заволоділа його майном (т.1, а.с. 14);

- висновок експерта №35 екс від 11.01.2016 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 отримав легкі тілесні ушкодження (т.1, а.с. 25-26);

- протокол добровільної видачі від 14.01.2016 року, згідно якого особа матеріали відносно якого виділено в окреме провадження добровільно видав флеш накопичувач марки SP 16 GB та мобільний телефон марки «Нокіа» (т.1, а.с.33-36);

- постанова слідчого вказані флеш накопичувач та телефон визнані та приєднані до справи в якості речових доказів (т.1, а.с.37);

- протокол огляду предметів від 15.01.2016 року, згідно якого було оглянуто електронний носій інформації, чорного кольору фірми «SP silicon power 16 GB». При перегляді файлу 1. «dbdbfd». На ньому зображено: фото посвідчення, в якому наявні наступні записи (УЖТ №042890, старший сержант поліції ОСОБА_13 , інспектор ДПС ВДАІ, Начальник УКЗ УМВС, елемент підпису та гербової печатки, видане 06.05.2014 року, дійсне до 06.05.2018, на даній фото по центру явно виражене вставлене зображення людини, яка одягнута в цивільний одяг, при цьому по плечах даної особи розміщенні спеціальні пагони. При перегляді файлу 2. «dsadfasfc». На ньому зображено: фото посвідчення, в якому наявні наступні записи (УЖТ №042890, старший сержант поліції ОСОБА_13 , інспектор ДПС ВДАІ, Начальник УКЗ УМВС, елемент підпису та гербової печатки, видане 06.05.2014 року, дійсне до 06.05.2018, на даній фото по центру явно виражене вставлене зображення людини, яка одягнута в цивільний одяг, при цьому по плечах даної особи розміщенні спеціальні пагони.) Однак при перегляді даного фото обличчя явно зображеної людини явно світліше. При перегляді файлу 3. «771442», на ньому зображено: фото посвідчення, в якому наявні наступні записи (Регіональне відділення МБО України Комітет координації ВФ, МІЛІЦІЯ, СЛУЖБОВЕ ПОСВІДЧЕННЯ). (а.с. 38);

- протокол огляду предметів від 04.02.2016 року, згідно якого було оглянуто електронний носій інформації, чорного кольору фірми «SP silicon power 16 GB». При перегляді файлу 1. «dbdbfd». На ньому зображено: фото посвідчення, в якому наявні наступні записи (УЖТ №042890, старший сержант поліції ОСОБА_13 , інспектор ДПС ВДАІ, Начальник УКЗ УМВС, елемент підпису та гербової печатки, видане 06.05.2014 року, дійсне до 06.05.2018, на даній фото по центру явно виражене вставлене зображення людини, яка одягнута в цивільний одяг, при цьому по плечах даної особи розміщенні спеціальні пагони. При перегляді файлу 2. «dsadfasfc». На ньому зображено: фото посвідчення, в якому наявні наступні записи (УЖТ №042890, старший сержант поліції ОСОБА_13 , інспектор ДПС ВДАІ, Начальник УКЗ УМВС, елемент підпису та гербової печатки, видане 06.05.2014 року, дійсне до 06.05.2018, на даній фото по центру явно виражене вставлене зображення людини, яка одягнута в цивільний одяг, при цьому по плечах даної особи розміщенні спеціальні пагони.) Однак при перегляді даного фото обличчя явно зображеної людини явно світліше. Також при перегляді даного фото потерпілий ОСОБА_7 з упевненістю вказав на дане фото та додав, що особа яка виражена на даному фото і є особою яка попередньо його пограбувала в приміщенні туалету біля стадіону «Мальва», що по вул. Г.Шлях у м. Чернівці. При перегляді файлу 3. «771442», на ньому зображено: фото посвідчення, в якому наявні наступні записи (Регіональне відділення МБО України Комітет координації ВФ, МІЛІЦІЯ, СЛУЖБОВЕ ПОСВІДЧЕННЯ). (а.с. 39-43);

- протокол огляду предметів від 25.04.2016 року, за яким оглянуто електронний носій інформації, чорного кольору фірми «SP silicon power 16 GB». При перегляді файлу 1. «dbdbfd». На ньому зображено: фото посвідчення, в якому наявні наступні записи (УЖТ №042890, старший сержант поліції ОСОБА_13 , інспектор ДПС ВДАІ, Начальник УКЗ УМВС, елемент підпису та гербової печатки, видане 06.05.2014 року, дійсне до 06.05.2018, на даній фото по центру явно виражене вставлене зображення людини, яка одягнута в цивільний одяг, при цьому по плечах даної особи розміщенні спеціальні пагони. При перегляді файлу 2. «dsadfasfc». На ньому зображено: фото посвідчення, в якому наявні наступні записи (УЖТ №042890, старший сержант поліції ОСОБА_13 , інспектор ДПС ВДАІ, Начальник УКЗ УМВС, елемент підпису та гербової печатки, видане 06.05.2014 року, дійсне до 06.05.2018, на даній фото по центру явно виражене вставлене зображення людини, яка одягнута в цивільний одяг, при цьому по плечах даної особи розміщенні спеціальні пагони.) Однак при перегляді даного фото обличчя явно зображеної людини явно світліше. Також при перегляді даного фото свідок ОСОБА_14 з упевненістю вказала на дане фото та додала, що особа, яка виражена на даному фото і є особою ОСОБА_6 . При перегляді файлу 3. «771442», на ньому зображено: фото посвідчення, в якому наявні наступні записи (Регіональне відділення МБО України Комітет координації ВФ, МІЛІЦІЯ, СЛУЖБОВЕ ПОСВІДЧЕННЯ). (а.с. 44-47);

- заявою про добровільне надання диску на якому міститься відеозапис з камер відео спостереження, яке ведеться в приміщенні аптеки, по вул. Заводській у м. Чернівці (а.с. 59);

- диск з записами камер відео нагляду аптеки по вул. Заводській, 7 в м.Чернівці (а.с. 60);

- постанова слідчого від 15.01.2016 року, за якою СД-диск з камер відео спостереження, яке ведеться в приміщенні аптеки, по вул. Заводській, 7 у м. Чернівці визнано та приєднано до справи в якості речового доказу (т.1, а.с.61);

- протокол огляду предмету від 15.01.2016 року, згідно якої переглянуто запис на вказаному СД-диску, з якого видно як двоє осіб схожих на обвинуваченого та особу матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, заходять до приміщення аптеки, де придбали дві медичні маски, після чого вийшли з аптеки (т.1, а.с.62-66);

- протокол огляду предмету від 22.04.2016 року, згідно якого також було переглянуто запис на вказаному СД-диску, після чого потерпілий ОСОБА_7 вказав на вище вказаних осіб, як на осіб які відкрито заволоділи його майном (т.1, а.с. 67-68);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.03.2016 року, згідно якої потерпілий ОСОБА_8 вказує за яких обставин 28.03.2016 року невстановлена особа відкрито заволоділа його майном (т.1, а.с. 171);

- висновком судово-медичної експертизи №478 екс від 29.03.2016 року. Згідно якого у потерпілого ОСОБА_8 тілесних ушкоджень не виявлено (а.с. 180);

- протокол огляду предметів від 28.03.2016 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 , серед вилучених у особи матеріали відносно якого виділено в окреме провадження речей, впізнав раніше викрадені в нього речі (т.1, а.с.181-187);

- постанова слідчого від 28.03.2016 року, згідно якої виявлені у особи матеріали відносно якого виділено в окреме провадження під час затримання, купюру номіналом 100 білоруських рублів, купюру номіналом 500 білоруських рублів, купюру номіналом 100 білоруських рублів, купюру номіналом 20 грн., купюру номіналом 1 долар США, студентський квиток на ім`я ОСОБА_10 та мобільний телефон марки «Samsung» визнані та приєднані до справи в якості речового доказу (т.1, а.с.188);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 08.06.2016 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_8 , серед пред`явлених осіб впізнав обвинуваченого ОСОБА_6 , як особу яка 28.03.2016 року біля 14:00 год. відкрито викрала в нього майно (т.1, 202-206);

- протокол затримання особи від 28.03.2016 року, згідно якого було затримано особу матеріали відносно якого виділено в окреме провадження та в ході обшуку затриманої особи було вилучено купюру номіналом 100 білоруських рублів, купюру номіналом 500 білоруських рублів, купюру номіналом 100 білоруських рублів, купюру номіналом 20 грн., купюру номіналом 1 долар США, студентський квиток на ім`я ОСОБА_10 та мобільний телефон марки «Samsung» (т.1, а.с.210-213).

- протоколом затримання особи від 08.06.2016 року, згідно якого було затримано ОСОБА_6 . Під час затримання у обвинуваченого вилучено банківську карту синього кольору «IRINA KUNICHEK PENSION», банківську карту синього кольору «Ощадбанк, Debit», банківську карту «ПриватБанк Універсальна», мобільний телефон марки «Нокіа» (Т.2, а.с. 26-27);

- постановою слідчого від 08.06.2016 року, виявлені у обвинуваченого під час затримання, речі визнані та приєднані до справи в якості речового доказу (Т.2, а.с.28-31).

Таким чином заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_6 , свідчення особи матеріали відносно якого виділено в окреме провадження - ОСОБА_10 , покази потерпілих та свідків, промови учасників в судових дебатах, дослідивши та проаналізувавши всі зібрані по справі докази і документи, суд приходить до наступних висновків.

Так суд, перевіривши доводи обвинуваченого та його захисників, щодо належності і допустимості доказів по даному кримінальному провадженні приходить до висновку, що всі речові докази, документи і висновки зібрані в ході досудового розслідування, вважає, що вони є допустимими доказами. При цьому суд виходить з наступного.

Так проаналізувавши покази потерпілих і документи та докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження, то суд встановив, що всі вони здобуті без істотних порушень прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також у матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Крім того, всі документи і докази, узгоджуються між собою, є логічними і послідовними.

Преюдиціальне значення для кримінального судочинства України мають рішення Міжнародного кримінального суду та Європейського суду з прав людини. Так, у ст. 46 "Обов`язкова сила судових рішень та їх виконання" розділу II "Європейський Суд з прав людини" Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держави, які ратифікують цю конвенцію, зобов`язані "виконувати остаточне рішення суду у будь-якій справі, в якій вони є сторонами". У ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 р. це положення було поширено на інші рішення Європейського суду з прав людини, і зобов`язано суди України застосовувати при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд при цьому наголошує, на тому, що суд першої інстанції під час ухвалення своїх рішень зобов`язаний звернути уваги на вимоги статей 28, 62 Конституції України та статей 3, 13 Конвенції, які передбачають, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом.

Проте, якщо твердження стосується ст. 3 Конвенції, ЄСПЛ, а відповідно і суд має застосовувати особливу ретельність, навіть якщо певне національне провадження і розслідування вже відбулися (рішення у справі «Рібіч проти Австрії», рішення у справі «Авшар проти Туреччини»). Слід враховувати, що при оцінці доказів ЄСПЛ керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Також на думку суду, слід зазначити, що за правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною в його Рішенні від 20 жовтня 2011 року № 12-рп/2011 (справа за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України), положення першого речення частини третьої статті 62 Конституції, КСУ вважає, що подані будь-якою фізичною або юридичною особою згідно з частиною другою статті 66 КПК речі або документи (фактичні дані) не відповідають вимогам допустимості доказів, якщо вони одержані з порушенням прав і основоположних свобод людини, закріплених в Конституції, зокрема внаслідок цілеспрямованих дій із застосуванням оперативно-розшукових заходів, передбачених Законом про ОРД. Відповідно, якщо особа не проводила таку цілеспрямовану діяльність, а одержала докази випадково вони можуть бути визнані судом, як допустимі.

Конституційний Суд України дійшов висновку і вирішив, що положення статті 62 Конституції «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» слід розуміти так, що обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних у результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності. Рішення Конституційного Суду України, є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Дане Рішення КСУ може бути використано в триваючих і майбутніх судових процесах будь якої інстанції.

У ст. 6 Конвенції гарантується право людини і громадянина на справедливий суд.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами законодавства і постановлення вироку», при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного,обвинувальний ухил є неприпустимим, усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Європейський суд з прав людини застосував у своїй практиці, зокрема в рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» різновид доктрини «плодів отруєного дерева»: коли визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими. Положення ч. 1 ст. 87 КПК України повністю відповідають практиці Європейського суду з прав людини щодо допустимості доказів.

Суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та обов`язків, оцінивши всі докази в сукупності та керуючись ч.1 ст.337 КПК, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, діючи відповідно до ст.94 КПК , за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд встановив, що під час судового провадження отримано та надано безсумнівні допустимі докази, які свідчать про скоєння кримінальних правопорушень та повністю доводять вину ОСОБА_6 в пред`явленому йому обвинуваченні і що його дії кваліфіковані вірно за ч.2 ст. 186 КК України, тобто як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб .

Що стосується показів обвинуваченого ОСОБА_6 про його повну невинуватість, суд знаходить їх недостовірними, як такі, що не відповідають об`єктивній обстановці, а також іншим доказам, дослідженими та перевіреними судом та приходить до висновку що його дій кваліфіковані вірно за ч.2 ст.186 КК України. При цьому суд виходить з того, що використовуватися як докази в кримінальному провадженні можуть тільки фактичні дані, отримані в порядку та відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.

Так вина ОСОБА_6 у вчинені злочинів за ч.2 ст.186 КК України, підтверджується фактичними даним отриманими в ході судового провадження, а саме: показами всіх потерпілих і свідків допитаних в ході судового провадження, показаннями ОСОБА_10 , які повністю узгоджуються між собою та доказами і документами дослідженими по справі.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та особі яка вчинила злочин має бути призначена покарання необхідне і достане для її виправлення та попередження нових злочинів. Дану диспозицію статті прокоментував Пленуму Верховного Суду України в п.1 Постанови №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до якої під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання, згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає його молодий вік.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

При обранні ОСОБА_6 покарання, суд враховує, ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України віднесені до категорії тяжких злочинів, що він вину не визнав повністю, не зважаючи на факти та обставини встановлені по справі, а також те що завдані збитки потерпілим не відшкодовано, обставини і спосіб скоєння злочину, роль та дії обвинуваченого при скоєнні злочину, те що він своїми діями застосовував насильство до потерпілих є організатором та виконавцем злочинів, а також особу винного, що він раніше судимий, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, його вік, задовільний стан здоров`я, а також те, що він ухилявся від суду та перешкоджав здійсненню правосуддя, позитивно характеризується за місцем проживання та те, що на утриманні є дитина інвалід. Крім того судом враховується те, що він ніде не працює.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів і вважає не можливим його виправлення без ізоляції від суспільства.

Крім того, враховуючи все наведене, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ст.69 та ст. 75 КК України та вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_15 задовільнити.

Витрати пов`язанні із залученням експерта по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років і 6 (шість) місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.06.2016 року за ч.2 ст.185 КК України та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років та 9 (девять) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 , до вступу вироку в законну силу, залишити попередньо обрану у виді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обраховувати з моменту його фактичного затримання - 00-30 год. 25 січня 2017 року та зарахувати в строк відбуття покарання, строк тримання його під вартою, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, до дня набрання вироком законної сили, включно.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовільнити. Стягнути солідарно з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 1145 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди та 1000,00 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.

Речові докази по справі залишити зберігати у сторін кримінального провадження, до набрання вироком законної сили.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до апеляційного суду Чернівецької області через Садгірський районний суду м. Чернівці шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1