Дата документу Справа № 337/744/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/991/17
Єдиний унікальний № 337/744/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 15 ч.2, ст. 186 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 000292 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Запоріжжі, громадянки України, освіта 9 класів, не працюючої, не заміжньої, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженої:

1) 16.05.2008 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 358, ч.3, ст.358, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

2) 05.11.2008 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 358, ч.1 ст.190 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі з іспитовим строком 2 роки;

3) 18.06.2008 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст. 309, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

4) 07.07.2009 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 3 років 3 днів позбавлення волі, звільнена 06.09.2011 року умовно достроково на не відбутий строк покарання 2 місяці 20 днів;

5) 26.08.2014 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.190 КК України до 1 року обмеження волі;

6) 02.04.2015 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185,71 КК України до 1 року 3 місяців обмеження волі, звільнена 14.10.2015 року умовно достроково на не відбутий строк покарання 2 місяці 29 днів,

7) 18.02.2016 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

8) 14.04.2016 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, 70 ч.4 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 21.10.2016 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 7 місяців позбавлення волі, вирок набрав законної сили 22.11.2016 року;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України;
за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 ,

за апеляційними скаргами процесуального прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2017 року щодо обвинуваченої ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі прокурор, вважає, що вказаний вирок у частині призначеного покарання підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок його м`якості.

Так, відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд може призначити покарання нижче найнижчої межі, встановленої у санкції статті.

Санкцією частини 2 статті 186 КК України передбачено покарання на строк від чотирьох до шести років.

В порушення вказаних вимог суд ні в мотивувальній, а ні в резолютивній частинах не послався на норми кримінального закону, з яких ОСОБА_6 призначається покарання нижче нижчої межі, передбаченої у санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Разом з 'тим, обираючи ОСОБА_6 міру покарання, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, особу винної, яка була неодноразово засуджена за скоєння корисливих злочинів, що характеризує її як особу, яка схильна до вчинення правопорушень. Обтяжуючих вину ОСОБА_6 обставин суд не встановив, однак, вирок суду не містить жодних посилань на те, що до ОСОБА_6 можливе призначення покарання нижче нижчої межі, передбаченою санкцією статті 186 ч. 2 КК України.

З огляду на викладене, вирок суду є незаконним та підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Просить вирок Хортицького районного суду від 22.03.2017 відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у частині призначеного покарання скасувати, у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність (ст. 69 КК України), а саме застосуванням закону, який не підлягає застосуванню.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 71 КК України - частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2016 року .а остаточно призначити покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить переглянути її справу, а саме переглянути термін її покарання та замініти на більш м`яке. З вироком суду вона згодна, вину визнає в повному обсязі. В скоєному щиро розкаюється та глибоко жалкує. Посилається на те, що в неї росте онука, якій тільки рік, хоче бути разом з родиною, дбати про них. Також посилається на загрозливий стан здоров`я у зв`язку з низкою тяжких хвороб. Потребує довготривалого та коштовного лікування, а в місцях позбавлення волі вона такого лікування не отримає. Просить проявити милосердя.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу прокурора, захисника та обвинувачену, зокрема в останньому слові, які підтримали апеляційну скаргу останньої; колегія суддів, перевіривши матеріали провадження, вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України і призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання приєднати частково покарання, не відбуте за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.10.2016 року у вигляді восьми місяців позбавлення волі і остаточно призначено ОСОБА_6 до відбуття покарання у вигляді двох років восьми місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з 11.02.2017 року з 22 години 50 хвилин, з дня фактичного затримання обвинуваченої. Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком суду законної сили, залишено у вигляді тримання під вартою. В вироку вирішена доля речових доказів по справі.
Згідно з вироком, 31.01.2017 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись в торгівельному залі супермаркету ТОВ «Trash», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул.Рубана, 27, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, зі стендів магазину, почергово, взяла горіхову пасту марки «Minutta», об`ємом 400 гр., вартістю 51 грн. 99 коп. (без урахування ПДВ), дві банки горіхової пасти марки «Nutella», об`ємом по 180 гр. кожна вартістю 34 грн. 04 коп. кожна, загальною вартістю 68 грн. 08 коп.(без урахування ПДВ), крем після гоління марки «Arko Cool», у кількості шести штук, об`ємом по 50 гр. кожен, вартістю 15 грн. 19 коп. кожний, загальною вартістю 91 грн. 15 коп. (без урахування ПДВ), тобто майно, яке належить ТОВ «Trash» , на загальну суму 211 грн. 21 коп. (без урахування ПДВ), які поклала до своєї сумки, таким чином сховавши їх, та направилась до касової зони з метою виходу без оплати товару. Пройшовши касову зону, ОСОБА_6 направилася до виходу з магазину, однак при виході спрацювала система «анти-крадій», на яку ОСОБА_6 не відреагувала та покинула приміщення магазину, але не змогла довести свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від її волі, так як була затримана працівниками охорони магазину біля балки на перехресті вул. Курузова та М.Судця у м. Запоріжжі, з викраденим товаром.

За наслідками розгляду апеляційних скарг колегією суддів встановлено наступне.
ВинуватістьОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самої обвинуваченої в судовому засіданні, де вона повністю визнавала себе винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України.

Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції, не застосовуючи ст. 69 КК України, неправильно призначив обвинуваченій покарання, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, є обґрунтованими, з огляду на наступне.

Санкцією ч. 2 ст. 186 КК України передбачено покарання на строк від 4 до 6 років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України, За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу

Враховуючи вищевказані вимоги закону, а також те, що суд першої інстанції, а ні в мотивувальній, а ні в резолютивній частині покарання не послався на застосування ст. 69 КК України до обвинуваченої ОСОБА_8 при призначенні їй покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, доводи прокурора про те, щоб призначити обвинуваченій ОСОБА_8 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

Згідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 місцевим судом було враховано, що остання повністю визнала себе винною у скоєнні, а також те, що вона неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності, а тому суд призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи вищевказані вимоги законів, колегія суддів вважає за можливе на підставі ч. 1 ст. 69 КК України призначити обвинуваченій ОСОБА_8 основне покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі встановленої в санкції ч. 2 ст. 186 Особливої частини цього Кодексу, оскільки ряд обставин, що пом`якшують покарання, зокрема те, що остання тяжко хворіє, вона щиро розкаялася у вчиненому, (ця пом`якшуюча покарання обставина підтверджується і змістом відомостей в обвинувальному акті (а.п. 4), невеликим розміром замаху на відкрите викрадання чужого майна (211 грн. 21 коп.) та з урахуванням того, що у обвинуваченої спочатку був умисел на вчинення крадіжки цього майна, свідчить про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого нею злочину.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, по якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи вищевказані вимоги ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), а також те, що ОСОБА_8 трималася під вартою з 11.02.2017 року по 20.06.2017 року включно, колегія суддів зараховує цей строк з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2017 року щодо обвинуваченої ОСОБА_8 , змінити.

Вважати обвинувачену ОСОБА_8 засудженою за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2016 року та остаточно призначити обвинуваченій ОСОБА_8 покарання у виді 2 (двох) років 8 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), зарахувати обвинуваченій ОСОБА_8 у строк покарання, строк її попереднього ув`язнення з 11.02.2017 року до 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її оголошення, а засудженою, яка утримується під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: