Справа № 300/75/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

20.02.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з участю секретаря ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11-сс/777/102/2017 за клопотанням про арешт майна філії «Воловецьке лісове агропромислове господарство», розташованого за адресою: с. Верхні Ворота, 557 Воловецького району, в якому громадяни ОСОБА_8 та ОСОБА_5 подали апеляційні скарги на ухвалу слідчого судді Воловецького районного суду від 27.01.2017.
Старший слідчий Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з погодженим начальником Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 клопотанням про арешт майна філії «Воловецьке лісове агропромислове господарство» («Воловецьке ЛАГ»), розташованого за адресою: с. Верхні Ворота, 557 Воловецького району, переданого ліквідатором державного підприємства «Закарпатське ОУЛАГ» (ДП «ЗОУЛАГ») ОСОБА_10 в оперативне управління державному підприємству «Воловецьке лісове господарство» (ДП «Воловецьке ЛГ»), та майна, переданого громадянину ОСОБА_5 громадянином ОСОБА_8 на підставі договору позички від 19.12.2016, заборону розпорядження та користування ним.
У клопотанні слідчий зазначив, що 04.01.2017 директор ДП «Воловецьке ЛГ» ОСОБА_11 подав до Воловецького відділення поліції заяву про здійснення на території філії «Воловецьке ЛАГ» за адресою с. Верхні Ворота, 557, невідомими особами незаконної виробничої діяльності.
10.08.2016 у зв`язку з ліквідацією філії «Воловецьке ЛАГ» ліквідатором ДП «ЗОУЛАГ» ОСОБА_10 майно філії, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: «деревообробний цех, два лісопильні цехи, п`ять деревообробних станків, станок КСМ-1-а, токарний станок, паровий котел, сварка, станок для заточки пил, станок для розведення, стрічкопильна лісорама, станок для зварювання, корувальний станок, пилорама р-63, верстат для обрізки, кран балка, тіски л-200, мотокоса, чотири бензопили «Штіль 361», комп`ютер, принтер, ноутбук, автомобіль «ГАЗ 53», автомобіль «ВАЗ 53» трактор Т40» було передано в оперативне відання ДП «Воловецьке ЛГ».
Слідчий визнав установленим, що майно, передане 10.08.2016 в оперативне відання ДП «Воловецьке ЛГ», є тим самим, що на підставі договору позики від 19.12.2016 передане ОСОБА_5 ОСОБА_8 , і констатував, що документів, які підтверджували б належність цього майна ОСОБА_8 , у ОСОБА_5 немає. Тому слідчий вирішив, що воно набуте «однією зі сторін» в результаті вчинення кримінального правопорушення, має значення речових доказів, а тому і просив накласти на нього арешт.
Ухвалою слідчого судді Воловецького районного суду від 27.01.2017 клопотання задоволено. Таке рішення слідчий суддя вмотивував тим, що вказані у ньому предмети відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК України, є предметом кримінального провадження і можуть слугувати доказами у справі.
ОСОБА_5 вважає ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати або змінити та дозволити йому користуватися майном, яке складає комплекс первинної обробки деревини, для безперебійного здійснення підприємницької діяльності та виплати заробітної плати працівникам. В обґрунтування своєї вимоги вказує, що слідчий не надав витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, а отже не довів передачу комплексу в оперативне відання ДП «Воловецьке ЛГ», в той час, як право власності ОСОБА_8 на це майно підтверджується даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Слідчий суддя, на його думку, цю обставину не з`ясував, розглянув клопотання без виклику власника майна, і, до того ж, застосував приписи кримінального процесуального закону без урахування внесених до нього змін.
У доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_5 вказує, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною ще й тому, що перебіг розгляду клопотання слідчим суддею не фіксувався технічними засобами.
ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі стверджує, що слідчий всупереч вимогам ст. 171 КПК України не вказав у клопотанні підстав для арешту майна, не надав слідчому судді доказів права володіння цим майном ДП «Воловецьке ЛАГ», а слідчий суддя на ці порушення уваги не звернув, на порушення приписів ст. 172 КПК України розглянув клопотання без виклику власника і володільця майна. Просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою залишити клопотання слідчого без задоволення.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст ухвали, доводи апеляційних скарг, пояснення представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційних вимог, заперечення проти них прокурора, провів судові дебати, перевірив матеріали провадження, обговорив доводи сторін та вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. Оскільки майно, про яке йдеться в клопотання, тимчасово не вилучалось слідчий суддя був вправі розглянути клопотання без повідомлення ОСОБА_5 і ОСОБА_8 ..
Арештом майна, відповідно до ч.1 ст. 170 КК України, є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном щодо якого існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Тому, згідно з ч.2 цієї статті, арешт майна допускається виключно з метою забезпечення 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Необхідність арешту майна в клопотанні вмотивована тим, що воно «набуте однією зі сторін в результаті вчинення кримінального правопорушення та має значення речових доказів вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 206-2 КК України». Злочином, передбаченим ч.1 ст. 206 КК України, є протиправне заволодіння майном підприємства, установи, організації шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених або викрадених документів, печаток, штампів підприємства, установи, організації.
У такому випадку, згідно з ч.3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи тільки за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідність майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України означає, що воно є матеріальним об`єктом, який був знаряддям кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Що стосується вартості майна та розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, то їх визначення і додержання передбаченого ч.8 ст. 170 КПК України правила їх співмірності вимагається у разі, якщо в клопотанні йдеться про арешт майна з іншою метою: забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди. Отже довід апеляційної скарги ОСОБА_8 про відсутність в ухвалі вказівок на розмір шкоди, який має бути співрозмірним з вартістю арештованого майна, Апеляційний суд відкидає.
Між тим, ні в журналі судового засідання (а.п.12) ні в ухвалі слідчого судді (а.п.13) немає відомостей про дослідження доказів, які вказували б на протиправне заволодіння ОСОБА_5 , ОСОБА_8 або іншою особою будь-яким майном шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених або викрадених документів, печаток, штампів підприємства, установи, організації, на правові підстави для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно з ч.2 ст. 171 КПК України, підстави, мету, обґрунтування необхідності арешту майна, його перелік і види, документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, повинно бути зазначено перш за все у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна. При цьому до клопотання мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Натомість слідчий додав до клопотання тільки копії акту прийому-передачі майна від 10.08.2016 з його переліком в додатку, та двох інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.6,7,10), та ще значною мірою непридатні для читання витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР), копію пояснення ОСОБА_5 і договору позички між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 (а.с.4,5,8-9).
Ці документи не містять даних, достатніх для висновку про те, що саме майно, перелічене в додатку до акту прийому-передачі від 10.08.2016, є майном філії «Воловецьке ЛАГ», що ОСОБА_5 та/або ОСОБА_8 протиправно заволоділи ним шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених або викрадених документів, печаток, штампів підприємства, установи, організації і використовують його протиправно. Прокурор не додав до клопотання і не надав слідчому судді документів або інших матеріалів, якими обґрунтував би свої висновки про те, що майно, передане 10.08.2016 в оперативне відання ДП «Воловецьке ЛГ», є власністю філії «Воловецьке ЛАГ» і водночас тим самим, що на підставі договору позики від 19.12.2016 передане ОСОБА_5 ОСОБА_8 , що будь-яке майно набуте тією або іншою фізичною або юридичною особою шляхом вчинення кримінального правопорушення і має значення речових доказів (а.п.5-10).
Частиною третьою статті 172 КПК України передбачено, що в разі подання клопотання про арешт майна без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, слідчий суддя повертає його прокурору та встановлює строк не більше ніж в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Керуючись ст.ст. 170, 172, 173, 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги ОСОБА_8 та ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Воловецького районного суду від 27.01.2017, якою накладено арешт на майно, передане ліквідатором ДП «ЗОУЛАГ» в оперативне відання ДП «Воловецьке ЛГ» та передане ОСОБА_5 . ОСОБА_8 на підставі договору позики від 19.12.2016, скасувати.
Клопотання про арешт майна філії «Воловецьке ЛАГ», що розташоване за адресою: с. Верхні Ворота, 557 Воловецького району, передане ліквідатором ДП «ЗОУЛАГ» в оперативне відання ДП «Воловецьке ЛГ» та майна, переданого ОСОБА_5 ОСОБА_8 на підставі договору позички від 19.12.2016, заборону розпорядження ним та використання його ОСОБА_5 , повернути прокурору.
Для вирішення питання про внесення такого клопотання слідчому судді з додержанням вимог ст. 171 КПК України встановити строк 72 години.
Копії ухвали надіслати начальнику Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 ..
Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційним порядком не підлягає.
Судді: