Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/3271/16-к
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 грудня 2016 року м.Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

встановив:
ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Сторожинецького районного суду із клопотанням, посилаючись на те, що ухвалою Апеляційного суду, Чернівецької області задоволено клопотання прокурора Сторожинецької місцевої прокуратури про накладення арешту на майно стовбури дерев породи «Дуб» у кількості 437 колод, яке було вилучено в ході обшуку у виробничих приміщеннях підприємця ОСОБА_6 , що в АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Вважає, що ухвала Апеляційного суду про накладення арешту є не обґрунтованою, оскільки при здійсненні обшуку у приміщеннях належних ОСОБА_6 , останній надав працівникам прокуратури документи які свідчать, що вилучена деревина частково належить ОСОБА_5 , який її придбав ще в грудні місяці 2015 року на аукціонних торгах. І зберігалась на території яку ОСОБА_5 орендував у ОСОБА_6 .

Крім того, заявник вважає, що в даний час відпала потреба в накладенні арешту на його лісодеревину, оскільки доказів того, що саме він причетний до масових вирубок лісу на території Верхньо-Петрівецького лісництва чи вилучена деревина має походження з цього лісництва не було надано. Підозру нікому не повідомлено.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 , клопотання підтримав зазначивши, що основними підставами для скасування арешту майна є необґрунтованість рішення суду про накладення арешту, а також те, що відпала потреба такого заходу кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні заперечив скасування арешту вилученого лісу з огляду на обґрунтованість рішення суду та не завершення досудового слідства по кримінальному провадженню.

Розглянувши клопотання та дослідивши додані докази, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання не обґрунтоване достатніми доводами, які давали б можливість його задоволення.

Згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Із ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 22.09.2016 року, якою було накладено арешт на 437 колод дерев породи «Дуб», частина із яких, згідно клопотання, належить заявнику вбачається, що у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань розслідується факт незаконної рубки лісу у Сторожинецькому та Глибоцькому районах, вивезення лісу із Верхньо Петрівецького лісництва та складування його на території Глибоцького району в обсягах які перевищують документально підтверджені.
Обшуком, який з дозволу слідчого судді, здійснювався в будівлях і спорудах належних ОСОБА_6 , з метою відшукання в т.ч. не чипованої ділової лісодеревини, було виявлено і вилучено не чиповані стовбури дерев породи «Дуб» в кількості 437 колод.
Накладаючи арешт на вказану деревину, суд зазначив, що наявність таких обставин як дозвіл слідчого судді на відшукання та вилучення не чипованої ділової лісодеревини, виявлення такої деревини та вилучення 437 не чипованих колод деревини в сукупності свідчать про існування розумних підозр, вважати, що вилучена деревина може бути доказом у справі та відповідає критеріям передбаченим ст.98 КПК України на що і посилався прокурор, а тому накладення арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів відповідає вимогам процесуального закону (п.1 ч.2 ст.170, ч.3 ст.170 КПК України), є розумним та співмірним з метою забезпечення завдань кримінального провадження.
Намагаючись довести слідчому судді необґрунтованість рішення суду про арешт, заявник послався на те, що він є власником частини арештованого майна, а саме 215 колод деревини, які він придбав на Буковинській універсальній біржі про що свідчать аукціонні свідоцтва від 07.12.2015 року № 371 та від 10 лютого 2016 року №№ 038 і 040.
Перебування придбаної таким чином лісодеревини на території, яка належить ОСОБА_6 , де проводився обшук, в клопотанні обґрунтовано наявними орендними відносинами між ОСОБА_6 та заявником ОСОБА_5 , згідно яких останній орендує майстерню площею 50 кв.м. та продольнопильний верстат, згідно договорів оренди від 16.11.2015 року.
Разом з тим, дослідивши представлені заявником копії аукціонних свідоцтв, слідчий суддя знаходить, що вказані документи не свідчать про право власності ОСОБА_5 на частину вилученого і арештованого лісу, а відповідно і не свідчать про необґрунтованість рішення суду про його арешт.
Вказані свідоцтва свідчать тільки про наявне у ОСОБА_5 право на укладання договорів купівлі-продажу техсировини, половника та фансировини для стругання, породи «Дуб» в кількості всього по трьох свідоцтвах 52 куб.м. із ДП «Хотинське ДСЛ АПК» і ДП «Хотинське ЛГ» з терміном поставки цієї продукції в першому кварталі 2016 року.
Про те, що такі договори буди укладені і що така поставка відбулася заявник слідчому судді не довів та відповідно не обґрунтував своє клопотання. Поза межами доказування заявником, як в клопотанні так і в суді, залишився факт вилучення та арешту власне не чипованої лісо деревини, яка при належному і законному її постачанні мала би бути чипованою.
Яким чином, у власності заявника опинилась не чипована лісодеревина, заявник не відповідає, а отже не доводить як належне йому право власності так і належне походження арештованої лісодеревини, виходячи з чого, слідчий суддя вважає рішення суду про арешт майна обґрунтованим, а висновки заявника неспроможними.
До того ж слідчий суддя не вважає, що поява власника арештованого майна, після арешту цього майна, суттєво змінює необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна з метою збереження речових доказів, оскільки згідно ч.3 ст.170 КПК України, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, про, що було зазначено безпосередньо також і в рішенні суду про арешт майна.
Слідчий суддя вважає, що в даному випадку важливим є не поява власника майна, а доведення цим власником належного і законного походження майна і невідповідність його критеріям зазначеним у ст.98 КПК України.
Досліджуючи ще одну обставину скасування арешту на яку посилався заявник, а саме те, що відпала потреба такого заходу кримінального провадження, слідчий суддя також вважає цю обставину недоказаною, а відповідно безпідставною.
При цьому, на думку слідчого судді, заявник, знову ж таки не врахував підстави накладення такого арешту, зазначені в ухвалі Апеляційного суду, Чернівецької області від 22.09.2016 року, якими були обставини, які підтверджують, що незастосування арешту може привести до втрати таких основних речових доказів по цьому кримінальному провадженню, що в свою чергу перешкодить повному, всебічному та об`єктивному дослідженню та з`ясуванню всіх обставин кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту в даному випадку, згідно зазначеної ухвали було забезпечення збереження речових доказів, а відповідно, на думку слідчого судді, заявник не довів, що відпали всі ризики які слугували підставою для накладення арешту, оскільки співставляючи встановлений факт вивезення з Верхньо-Петрівецького лісництва деревини, що за своїм обсягом перевищує ту, яка зазначена в документах, а також факт складання на пилорамах розташованих на території Глибоцького району деревини, яка за своїм обсягом також перевищує ту, яка зазначена в документах та факти незаконної рубки лісу на території Сторожинецького та Глибоцького районів, Чернівецької області, слідчий суддя враховує їх в контексті встановлених ухвалою апеляційного суду ризиків.
З урахуванням цього та приймаючи до уваги висновок прокурора, щодо того, що ще не всі процесуальні дії вчинені з речовими доказами, слідчий суддя вважає, що клопотання в цілому є недоказаним і підлягає відхиленню.
Керуючись ст.ст.170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення проти ухвали може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя