Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала іменем україни 28 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
м. Києва від 06 червня 2016 року, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Білої Церкви Київської області, жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої в указаному місці, такої, що не має судимості,
у вчиненні злочину, передбаченогоч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191КК,
в с т а н о в и л а:
За вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14 січня
2016 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочинів і призначено їй покарання: за ч. 1 ст. 191 КК у виді обмеження волі на строк 2 роки без позбавлення права обіймати посади на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій; за ч. 3 ст. 191 КК у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 1 рік.
На підставі ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 зазначеного Кодексу ОСОБА_9 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки й покладено на неї обовязки, передбачені ст. 76 КК.
За вироком місцевого суду ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні злочинів за таких обставин.
Будучи з 26 липня 2007 року зареєстрованою в Дарницькій районній
в м. Києві державній адміністрації як фізична особа-підприємець (вид діяльності туристична /турагент/), вона 26 квітня 2014 року в м. Києві
(вул. Героїв Сталінграда, 6а, корпус № 2) уклала з ТОВ «Ньюз Тревел» в особі директора ОСОБА_10 агентський договір № 0426/6, згідно з яким вона зобовязується від імені Туроператора за винагороду здійснювати посередницьку діяльність з укладання договорів на туристичне обслуговування з третіми особами/туристами/.
21 серпня 2014 року ОСОБА_6 в м. Києві у невстановленому місці в установленому законом порядку уклала з потерпілою ОСОБА_11 договір про надання туристичних послуг № 51, згідно з яким вартість туристичної поїздки до Шрі-Ланки на трьох осіб у період із 18 грудня 2014 року до 08 січня 2015 року становить 3700 дол. США, і засвідчила договір своїм підписом та печаткою.
Цього ж дня потерпіла ОСОБА_11 , виконуючи умови договору, ввірила ОСОБА_8 передплату на суму 1850 дол. США (згідно з курсом Національного банку України станом на 21 серпня 2014 року 24 253 грн),
а 04 грудня 2014 року ОСОБА_11 ввірила ОСОБА_8 решту 1850 дол. США, що згідно з курсом НБУ станом на 04 грудня 2014 року становило
04 грудня 2014 року ОСОБА_6 з метою поліпшення власного матеріального становища шляхом привласнення чужих коштів здійснила бронювання заявки № 282245 у ТОВ «Ньюз Тревел» для туристів «TYKHONOV/VELENTYN,TYKHONOVA/ANZELIKA,TYKHONOVA/NADIIА» і, порушуючи п. 4.3 Агентського договору № 0426/6, не внесла ввірених їй потерпілою ОСОБА_11 грошей на виставлений рахунок і привласнила їх.
Крім того, у такий же спосіб 21 серпня 2014 року ОСОБА_6 у м. Києві у невстановленому місці в установленому законом порядку уклала з потерпілою ОСОБА_12 договір про надання туристичних послуг № 50, згідно з яким вартість туристичної поїздки до Шрі-Ланки на двох осіб у період із 18 грудня 2014 року до 08 січня 2015 року становила 3575 дол. США.
26 серпня 2014 року ОСОБА_12 , виконуючи умови вищевказаного договору, ввірила ОСОБА_8 передплату на суму 1800 дол. США (згідно
з курсом НБУ станом на 26 серпня 2014 року 24 570 грн), а 04 грудня
2014 року 1 775 дол. США (згідно з курсом НБУ станом на 04 грудня
2014 року 27 139 грн).
04 грудня 2014 року з метою поліпшення власного матеріального становища шляхом повторного привласнення чужих коштів ОСОБА_6 здійснила бронювання заявки № 282254 в ТОВ «Ньюз Тревел» для туристів «SUPRUN/SERGII, SUPRUN/ALLA» і, порушуючи п. 4.3 Агентського договору № 0426/6, не внесла ввірених їй потерпілою ОСОБА_12 грошей на виставлений рахунок і з метою особистого збагачення привласнила їх.
Апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу засудженої
ОСОБА_6 , змінив вирок місцевого суду від 14 січня 2016 року, перекваліфікував дії ОСОБА_6 з ч. 3 ст. 191 на ч. 1 ст. 191 КК і постановив вважати останню засудженою за вказаним законом до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки без позбавлення права обіймати посади на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій. Виключив із вироку посилання на застосування ст. 70 зазначеного Кодексу.
На підставі ст. 75 КК звільнив ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки і поклав на неї обовязки, передбачені ст. 76 цього Кодексу.
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості, правильності кваліфікації дій та застосування до ОСОБА_6 ст. 75 КК,
у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженої через м`якість просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор указує на те, що апеляційний суд при призначенні ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 191 КК без застосування додаткового покарання не врахував вимог закону щодо загальних засад призначення покарання і призначив покарання, яке є явно несправедливим та недостатнім для виправлення засудженої, а також для попередження вчинення нею нових злочинів.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які кожен окремо просили касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу і просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Події злочинів, доведеності винуватості засудженої в їх учиненні, кримінально-правової оцінки діянь за ч. 1 ст. 191 КК відповідно до вимог ч. 2 ст. 433 КПК колегія суддів не перевіряла, оскільки законність і обґрунтованість постановлених у кримінальному провадженні судових рішень у цій частині не оскаржувалися.
За ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з вимогами ст. 75 КК в разі, якщо при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Доводи прокурора про те, що суд без достатніх мотивів не застосував до ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 191 КК додаткового покарання позбавлення права обіймати посади на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, колегія суддів вважає безпідставними.
Санкція ч. 1 ст. 191 КК за злочини, кваліфіковані за вказаною нормою, крім основного покарання, передбачає також додаткове покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю, яке є альтернативним.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що в результаті розгляду апеляційної скарги засудженої цей суд дійшов висновку
про перекваліфікацію дій ОСОБА_6 з ч. 3 ст. 191 на ч. 1 ст. 191 КК,
що в касаційній скарзі не оспорюється.
Переглядаючи правильність покарання, призначеного ОСОБА_6 місцевим судом, за ч. 1 ст. 191 КК у виді обмеження волі на строк 2 роки без позбавлення права обіймати посади на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, зі звільненням від відбування основного покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК, апеляційний суд у своєму рішенні вказав, що місцевий суд урахував дані
про особу засудженої (раніше не була судима, має постійне місце реєстрації
та проживання, позитивно характеризується, працює, на спеціальних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, розлучена, має на утриманні двох повнолітніх дітей), вік та стан здоров`я засудженої, а також урахував відсутність обставин, що обтяжують і пом`якшують покарання. Крім того, апеляційний суд указав, що враховує думку потерпілих щодо міри покарання, а також часткове відшкодування ОСОБА_6 завданої шкоди.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд, взявши до уваги дані, які характеризують особу винної, фактичні обставини скоєння злочину, а також зваживши на те, що додаткове покарання за ч. 1 ст. 191 КК є альтернативним, обґрунтовано дійшов висновку про можливість не призначати ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були підставою для скасування судового рішення у справі, не встановлено.
Керуючись статтями 434, 436, 438, 441, 442 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3