ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
№ 336-7678-16к
№ 1кп-336-104-2017
23 січня 2017 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжі, одружений, має середню технічну освіту, працює сторожем у ТОВ «Дніпроенергосталь», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
7 листопада 2016 року приблизно о 6-45 год. водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ЗАЗ-110558», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. І. Сікорського, рухаючись з боку вул. Полякова у напрямку вул. 8 Березня в м. Запоріжжі.

В цей же час пішохід ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку № 307 по вул. І. Сікорського в м. Запоріжжі, почала перетинати проїзну частину вул. І. Сік орського, рухаючись по позначеному дорожньою розміткою та дорожніми знаками нерегульованому пішохідному переході справа-наліво за ходом руху водія ОСОБА_4 .

Водій ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість виявити пішохідний перехід та пішохода ОСОБА_5 , яка перебувала на пішохідному переході, діючи в порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу не застосував, дорогу пішоходу ОСОБА_5 не надав, у результаті чого допустив наїзд на останню керованим ним транспортним засобом.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді:

- закритих осколкових переломів обох кісток правої гомілки на межі верхньої і середньої їх третини зі зміщенням кісткових фрагментів, синець з набряком м`яких тканин в середній третині правої гомілки, які в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але такими, що спричинили довготривалий розлад здоров`я, більше 21 дня;

- струсу головного мозку, відкритого перелому зовнішньої пластинки лобової пазухи справа, рану в області чола (в проекції перелому), закриті осколкові переломи верхньої стінки очниці, сошника і кісток носа зі зміщенням кісткових фрагментів, зі скупченням крові у правій гайморовій пазусі, в осередках гратчастої кістки з двох сторін, в правій лобовій пазусі, забоїв і садна в області обличчя, синця з набряком м`яких тканин в області носа, синців в області обох очей, крововиливу на білкову оболонку правого ока, які у сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- забоїв та садна в області кінцівок, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «ЗАЗ-110558», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом своєчасного зменшення швидкості аж до повної зупинки.

Обвинувачений свою провину в викладеному визнав повністю та пояснив, що вранці 7 листопада 2016 року він дійсно керував автомобілем «ЗАЗ» та здійснював рух по вул. І. Сікорського з боку вул. Полякова у напрямку вул. 8 Березня в м. Запоріжжі. Потерпіла почала перетинати проїзну частину вул. І. Сік орського, рухаючись по нерегульованому пішохідному переході, проте це обвинувачений вже помітив запізно, через що своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого транспортного засобу не застосував, у результаті чого допустив наїзд на потерпілу, яка зазначала перелічених у обвинувальному акті тілесних ушкоджень. У скоєному щиро розкаявся.

Зважаючи на відсутність з боку учасників судового розгляду будь-яких заперечень, суд в порядку ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину при вище викладених обставинах повністю доведена, а його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, судом визнано його щире каяття.
При призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги вищевказану обставину, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який закон відносить до категорії злочинів невеликої тяжкості, фактичні обставини вчиненого, зокрема, наслідки злочину - спричинення тілесних ушкоджень людині, суд враховує і особу винуватого, склад його сім`ї та стан здоров`я: ОСОБА_4 одружений, працює, за місцем проживання характеризується позитивно. Суд при цьомутакож враховує і суб`єктивне ставлення обвинуваченого до вчиненого ним кримінально-караного діяння - у скоєному щиро розкаявся, критично ставиться до вчиненого.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому, який досяг пенсійного віку, покарання у виді штрафу у межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України.
Крім того, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, суд вважає можливим та доцільним при призначенні покарання не застосовувати до раніше не судимого обвинуваченого позбавлення права керувати транспортними засобами, яке хоча і не є обов`язковим покаранням, але передбачене санкцією ч. 1 ст. 286 КК України в якості можливого додаткового покарання.

На думку суду, покарання, що призначається, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинівяк ним самим, так і іншими особами, тобто досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Обвинуваченому у кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався.
Під час судового розгляду клопотань про його обрання не надійшло.
Оскільки проведення автотехнічної експертизи здійснювалося за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділялися експертній установі з Державного бюджету України, відповідно до вимог ч.2 ст. 122, ч.2 ст. 124 КПК України суд має стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати у справі, які складають документально підтверджені витрати на проведення експертизи в загальній сумі 703 гривень 68 копійок.
Питання про речові докази судом вирішується у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, на підставі чого призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в сумі 703 гривень 68 копійок: рахунок № 0009; одержувач УК у Шевч. р-ні м.Зап./Шевче./24060300, код банку 813015, , назва банку ГУДКСУ у Запорізькій області.

Речові докази:
- автомобіль «ЗАЗ-110558», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , залишити останньому за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області, шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченому, а за наявності - захиснику, потерпілому, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання, що буде виготовлений цього дня, і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, також роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1