Справа № 305/2570/14-к
Провадження по справі 1-кп/305/5/17

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.06.2017 року. Рахівський районний суд Закарпатської області
у складі: судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
з участю: обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Лазещина, мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, вчителя математики Ясінянської ЗОШ І-ІІІ ступенів, одруженої, на утриманні якої 3 неповнолітніх дітей, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч.3 КК України ( в редакції від 05.04.2001),-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин. 18 серпня 2010 року, вона, перебуваючи в місті Рахів, Закарпатської області, діючи умисно, з метою, незаконної приватизації квартири, яка належала територіальній громаді Ясінянської селищної ради та перебувала на балансі Ясінянського виробничого житлово-комунального підприємства, надала службовим особам відділу комунального майна та з питань захисту прав споживачів Рахівської районної ради завідомо підроблені документи заяву про оформлення передачі квартири в приватну власність, яку займає разом з членами сім'ї на умовах найму та довідку про склад сім'ї наймача ізольованої квартири та займані ним приміщення, які містили завідомо неправдиві дані про те, що вона мешкає і має право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», у квартирі АДРЕСА_2 , а також про те, що вона є наймачем даної квартири, які повністю не відповідають дійсності, оскільки фактично вона наймачем вказаної квартири не була та за вказаною адресою ніколи не проживала.
Допитана в судовому засіданні у якості обвинуваченої ОСОБА_4 вину свою не визнала та пояснила, що, дійсно, вона не проживала у квартирі АДРЕСА_2 , через технічний стан зазначеної квартири , яка потребувала ремону. Проте, вона являлася наймачем квартири, відповідно до укладеного договору найму житлового приміщення. Оскільки минуло багато часу, самого договору вона не має. Звернувшись до сільської ради, отримала готовий пакет документів, який подала до Фонду комунального майна. З цих підстав, винною себе у намірі використання підробленого документу не визнає, оскільки не мала такого умислу, тому просила суд виправдати її з-під обвинувачення.
Не дивлячись на те, що обвинувачена ОСОБА_4 винною себе не визнала, її винуватість у інкримінованому кримінальному правопорушенні підтверджується доказами, які суд вважає належними та доведеними. При цьому, ці конкретні докази спростовують доводи обвинуваченої ОСОБА_4 щодо виправдання; доводи обвинувачення визнаються доведеними з чітко визначеними обставинами, за яких було вчинено кримінальне правопорушення.
Так, свідок ОСОБА_6 , в судовому засіданні показав суду, що з листопада 2010 року являється селищним головою смт.Ясіня. Йому відомо, що квартира АДРЕСА_2 , знаходиться у непридатному для проживання (аварійному) стані. В іншій частині будинку (квартира АДРЕСА_3 ) проживає ОСОБА_7 , яка звернулася на сесію селищної ради із заявою про руйнування стіни. В подальшому з'ясувалося, що вказану квартиру приватизувала ОСОБА_4 .
Свідок ОСОБА_8 показав суду, що у період його головування у Ясіняській селищній раді, ОСОБА_4 , як вчитель Ясінянської ЗОШ №1 звернулася із заявою до селищної ради, про постановлення її на квартирний облік. Рішенням сесії було вирішено надати їй житло, як вчителю. Квартира, про яку йде мова - колишній опорний пункт міліції. Вона дійсно стара та знаходилася у занедбаному стані. Однак, на його думку, була придатна для проживання. Бланки для звернення громадян, в т.ч. і ОСОБА_4 , до фонду комуального майна, він отримав від працівника фонду - ОСОБА_9 , які ОСОБА_10 оформила та з повним пакетом документів особисто подала в Фонд комунального майна.
Свідок ОСОБА_11 зазначила, що у квартирі АДРЕСА_2 ніхто ніколи не проживав і не проживає на даний час. Колись там розміщувався опорний пункт міліції.
Свідок ОСОБА_12 , у судовому засіданні показала, що з 1990 року вона проживає у квартирі АДРЕСА_4 . У першій квартирі цього будинку розміщувався тривалий час опорний пункт міліції. Наприкінці 1990 років, приміщення було звільнене. З того часу ніхто там не проживає. Ця частина будинку знаходиться у аварійному стані.
Свідок ОСОБА_13 показав суду, що у 2010 році він обіймав посаду начальника відділу комунального майна Рахівської РДА. Згідно положення, приватизація проводиться на підставі подання особою відповідного стандартного для всіх пакету документів, в тому числі до нього входять 2 бланки заяв, які заповнюються у сільській раді, довідки про склад сім'ї, технічної документації на об'єкт нерухомості.
Вина обвинуваченої в інкримінованому злочині також підтверджується іншими доказами дослідженими в ході судового слідства матеріалами кримінального провадження.
Відповідно до оглянутого у ході судового засідання оригіналу заяви, ОСОБА_4 , як наймач квартири , що проживає по АДРЕСА_2 , звернулася до відділу комунального майна та з питань захисту прав споживачів Рахівської районної ради із заявою про оформлення передачі вказаної квартири в приватну власність, яку займає разом з членами сімї на умовах найму. Водночас, серед інших документів, надала довідку про склад сім'ї намача ізольованої квартири та займані ним приміщення, у якій містилася інформація про те, що вона мешкає у вказаній квартирі, а також про те, що вона є наймачем даної квартири. Судом встановлено , в тому числі, з показів самої обвинуваченої, що квартира АДРЕСА_2 , тривалий час перебуває у аварійному, непридатному для проживання стані, через що там ніхто не проживав і не проживає.
Аналізуючи кожен окремо та в сукупності досліджені докази, суд вважає їх належними та допустимими.
Наведені докази, надані стороною обвинувачення, спростовують твердження ОСОБА_4 про непричетність до вчиненого злочину. Обвинувачена зверталася із заявою до начальника відділу комунального майна та з питань захисту прав споживачів ОСОБА_13 , як наймач квартири, що проживає за адресою АДРЕСА_2 . В ході судового розгляду ОСОБА_4 жодних конкретних доводів на спростування цієї обставини не навела, договору найму житлового приміщення, про який зазначала в поясненнях, суду не пред'явила. Підписуючи заяву, пред'являючи довідку про склад сім'ї, обвинувачена, будучи освіченою людиною, з вищою освітою не могла не усвідомлювати , що інформація, зазначена у вказаних документах, щодо місця її та членів її сім'ї проживання, не відповідає дійсності.
Керуючись ст. 67 КПК України, аналізуючи наведені докази за своїм внутрішнім переконанням з урахуванням з точки зору допустимості, достатності, об`єктивності, неспростовності, з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, оскільки на підставі допустимих та достатніх доказів, встановлено відсутність будь-яких істотних суперечностей стосовно обставин справи, що інкриміновані обвинуваченій.
Таким чином, дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції 05.04.2001), як використання завідомо підробленого документа.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає те, що обвинувачена ОСОБА_4 вперше притягається до кримінальної відповідальності.
Обставин, які обтяжують ОСОБА_4 покарання, що передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченої.
Відповідно до даних, які характеризують особу, ОСОБА_4 є несудимою особою, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей.
Також суд враховує вимоги ст. 49 КК України, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
З огляду на зміст ч. 2 ст. 12 КК України, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Як вбачається з проведеного Верховним Судом України аналізу судової практики застосування норм закону про звільнення від кримінальної відповідальності (покарання) у зв`язку із закінченням строків давності, у випадку заперечення обвинуваченого проти застосування строків щодо нього, суд проводить судовий розгляд справи в повному обсязі, за наявності відповідних підстав, визнає обвинуваченого винним у вчиненні конкретного кримінального правопорушення, постановляючи обвинувальний вирок, призначає винній особі покарання та, на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Частина 5 ст.74 КК України застосовується лише у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст.49 КК). Якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою її підставою (закінчення строків давності) і вимагає закрити її, наприклад, за відсутністю події або складу злочину, суд, за наявності для цього підстав, визнає особу винною, ухвалює обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись положеннями ст. 49, ч. 5 ст. 74, ст. 106 КК України.
Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 18.08.2010 року вчинила кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, з дня вчинення нею кримінального правопорушення минуло понад два роки, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 КК України, не визнала, заперечувала проти закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами, а відтак, в силу вимог ст. 49, ч. 5 ст. 74, ст. 106 КК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід звільнити від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.3 КК України в редакції від 05.04.2001 р.
Цивільного позову не заявлено.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Керуючись ст. ст. 323, 371, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.
На підставі ст.ст. 49, 74, 106 КК України, звільнити ОСОБА_4 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд Запорізької області обвинуваченим протягом 30 днів з дня отримання його копії, іншими учасниками процесу в цей же строк від дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1 .
З оригіналом вірно,
Суддя Рахівського районного суду : ОСОБА_1 .