Справа № 307/1793/16-к
Провадження № 1-кп/307/110/17
В И Р О К
іменем України
01 лютого 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю: з сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 , з сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Тячів кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працює, судимого вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2015 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 80-ти годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, будучи судимим за вироком Тячівського районного суду від 26 листопада 2015 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт та ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, попередженим у встановленому законом порядку про відповідальність за ухилення від відбування даного покарання, у період з 02 лютого 2016 року по 10 лютого 2016 року включно, без поважних причин, не виходив на виконання громадських робіт, не відпрацювавши таким чином всіх годин з призначеного йому покарання, умисно ухилившись цим самим від відбування покарання, призначеного йому вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2015 року.

Ці дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України, тобто в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

13 червня 2016 року було укладено угоду про визнання винуватості між прокурором Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_7 , яку ними підписано, і в якій вони дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.389 КК України, а також в якій ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується у повному обсязі сформульованого обвинувачення, беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення у судовому провадженні, а також щиро покаявся та активно сприяв у розкритті злочину. Також з угоди вбачається, що сторони врахували ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочину невеликої тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Сторони угоди узгодили покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.389 КК України у виді арешту строком на 1 (один) місяць. Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2015 року за правилами п.4 ч.1 ст.72 КК України, остаточно визначивши покарання ОСОБА_4 у виді арешту строком 1 (один) місяць 3 (три) дні.

В судовому засіданні угоду про визнання винуватості прокурор та обвинувачений підтримали.

Заслухавши думку сторін судового провадження щодо затвердження угоди про визнання винуватості, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Дії обвинуваченого обґрунтовано кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України. Обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та беззастережно.

Злочин, передбачений ч.2 ст.389 КК України, віднесений кримінальним законом до категорії злочину невеликої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана державним інтересам, тому угода не суперечить вимогам закону.

Сторони розуміють, передбачені ст.473 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості. Обвинувачений розуміє характер обвинувачення та вид покарання, яке буде йому призначене у разі затвердження угоди, а також, які можуть наступити наслідки у разі невиконання угоди.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Угода про визнання винуватості відповідає вимогам, встановленим КПК України, відповідає інтересам суспільства, не порушує права, свободи чи інтереси сторін кримінального провадження або інших осіб.

Покарання, визначене в угоді про визнання винуватості, відповідає вимогам КК України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.

Керуючись ст.ст.370, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 13 червня 2016 року, укладену між прокурором Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2015 року за правилами п.4 ч.1 ст.72 КК України, остаточно визначивши покарання ОСОБА_4 у виді арешту строком 1 (один) місяць 3 (три) днів.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з часу його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1