Справа № 591/2150/16-к
Провадження № 1-кп/591/65/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження №0001363 від 18.03.2016 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, без постійного місця мешкання, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 05.08.16 Лебединським районним судом Сумської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, -

Встановив:
16.03.2016 близько 23:30 год. ОСОБА_4 не маючи постійного місця мешкання, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_2 , яке частково огороджене парканом, розуміючи, що у даному будинку, який є власністю сторонніх невідомих йому осіб, тимчасово ніхто не мешкає, вирішив незаконно без дозволу власників проникнути до нього з метою переночувати і зігрітись від холоду. Одразу після цього, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, не маючи дозволу власника та інших підстав, передбачених законом, на проникнення до будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, відірвавши дошки, якими було забите одне із вікон веранди вказаного будинку, проник через нього у середину житлового будинку, право власності на який належить ОСОБА_5 , чим порушив її право на недоторканість житла, гарантоване Конституцією України.

17.03.2016 зранку, більш точного часу встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник.

17.03.2016 близько 23:30 год. ОСОБА_4 реалізуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до того ж самого житла з метою переночувати і зігрітись, не маючи дозволу власника та інших підстав, передбачених законом, на проникнення до будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, проник до вказаного будинку через раніше вибите ним вікно у веранді цього будинку, право власності на який належить ОСОБА_5 , чим порушив її право на недоторканість житла, гарантоване Конституцією України, та знаходився у ньому до 07:15 год. 18.03.2016 до тих пір поки за викликом потерпілої не прибули співробітники поліції, які припинили його злочинну діяльність.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив, що в обвинувальному акті все викладене вірно, він дійсно у відсутність власників ночував в чужому житлі, тому що свого у нього немає. У вчиненому щиро розкаявся.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, не оспорював фактичні обставини, а також докази, добуті по справі, за відсутності заперечень учасників судового розгляду, визнавши недоцільність повного дослідження доказів та обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність усвідомлення обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, а також, що немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм наслідки цього, суд, відповідно до положень ст. 349 КПК України, обмежив дослідження доказів по справі допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, що характеризують його особу.

Суд вважає, що своїми умисними протиправними діями, які виразилися у незаконному проникненні до житла, належного ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України і його дії кваліфіковані правильно.

Обставиною, що пом`якшує провину ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, що обтяжують провину ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України не встановлено.
Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують його провину і вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання за даним злочином у вигляді обмеження волі, а за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, яке потрібно відбувати реально, що буде сприяти його виправленню.

Обвинуваченому запобіжний захід не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання до вступу вироку в законну силу, в тому числі за відсутності клопотань сторін стосовно цього питання.

На підставі викладеного, керуючись ст.370, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за цією справою більш суворим покаранням, призначеним вироком Лебединського районного суду Сумської області від 05.08.16 за ч.3 ст. 185 КК України - у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі .

Строк відбування покарання для ОСОБА_4 обчислювати з дати його затримання за вироком Лебединьского районого суду Сумської області від 05.08.16.

Вирок набирає чинності через 30 днів з дня його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1