Справа № 277/907/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.03.2017 року смт. Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

за участю:секретаря с/з ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в смт. Ємільчине, кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 листопада 2016 року за №0000373 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Непізнаничі та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину 2013 року народження, не працюючого, судимого 26 серпня 2008 року апеляційним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років і 1 місяця позбавлення волі, звільненого умовно достроково 26 грудня 2011 року Бердичівським міським судом Житомирської області на 1 рік 4 місяці 2 дні, судимого 06 вересня 2013 року Романівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого за ч. 2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
02 листопада 2016 року близько 09 години ОСОБА_4 , з метою заволодіння чужим майном, приїхав до домоволодіння ОСОБА_6 , по АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 зайшов до будинку та у ході розмови з ОСОБА_6 , використовуючи, як підтвердження польські слова, представився священиком із Польщі, чим ввів ОСОБА_6 в оману.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, під приводом наявності у нього потреби у купівлі пального для автомобіля, попросив у ОСОБА_6 гроші в сумі 2500 гривень, натомість пообіцявши їй в обмін надати гроші в сумі 400 євро, яких у нього в дійсності не було.

ОСОБА_6 відмовила на прохання ОСОБА_4 мотивуючи відсутністю вказаної суми грошей.

Не припиняючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_4 наголошуючи на крайню потребу йому, як священику, у грошах, переконав у ході розмови ОСОБА_6 піти до сусідів та позичити вказану суму грошей.

Будучи впевненою у правдивості слів ОСОБА_4 , та не будучи обізнаною про злочинний умисел останнього, ОСОБА_6 позичила у своєї сусідки ОСОБА_7 гроші в сумі 2500 гривень, які в подальшому прийшовши додому передала ОСОБА_4 .

Отримавши гроші ОСОБА_4 не маючи наміру виконувати свою обіцянку, завірив ОСОБА_6 , що принесе їй з автомобіля гроші в сумі 400 євро, вийшов з будинку, сів в автомобіль та покинув місце вчинення злочину.

Викраденими грошима в сумі 2500 гривень ОСОБА_4 в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальні збитки на вищевказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, дав покази аналогічні обставинам, що викладені в обвинувальному акті, вказав, що добровільно відшкодував потерпілій завдані збитки.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 дала покази аналогічні обставинам зазначених в обвинувальному акті, додавши, що обвинувачений повністю відшкодував їй завдані збитки, претензій до обвинуваченого не має. Просила його не судити.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілу ОСОБА_6 , суд вважає, вину обвинуваченого доведеною повністю, його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство (заволодіння чужим майном шляхом обману) вчинене повторно, оскільки обвинувачений судимий за злочини передбачені ст.ст. 185, 186 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 є його щире каяття у вчиненому та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

З урахуванням всіх обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , що вчинив злочин середньої тяжкості, має судимості за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України - за умисний корисливий тяжкий злочин та умисний корисливий злочин середньої тяжкості, у вчиненому щиро розкаявся, добровільно відшкодував завданий збиток, по місцю проживання характеризується посередньо, має на утриманні одну малолітню дитину, суд, вважає за необхідне, призначити йому покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальних витрат по справі немає.

Речових доказів по справі немає.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і клопотань про його обрання не надходило.

На підставі наведеного, керуючись ч.ч. 2, 3 ст. 373, ст. 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, тобто злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу розміром ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Ємільчинський районний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: ОСОБА_1