УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/988/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2017 року
Апеляційний суд Житомирської області в складі:
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,
Вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки. ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
Своє рішення суд мотивував тим, що з огляду на тяжкість злочину, особу винних, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, наявність обставини, яка обтяжує покарання, відсутність у обвинувачених каяття щодо вчиненого, прагнення примиритися із потерпілим і відшкодувати завдані йому збитки, суд прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без відбування покарання неможливе, а відтак відсутні належні правові підстави для застосування положень ст.75 КК України.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, захисник ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2016 року відносно ОСОБА_7 , застосувавши звільнення від відбування покарання з випробуванням, пом`якшивши тим самим призначене покарання.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що обставини справи та особи засудженого ОСОБА_7 свідчать про те, що судом застосовано надмірно суворий вирок до особи, яка вперше обвинувачується у вчиненому правопорушенні і не застосовано покарання, яке є достатнім для покарання та виправлення без обмеження волі.
Також захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу і в інтересах ОСОБА_8 , в якій просить змінити вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2016 року відносно ОСОБА_8 , застосувавши звільнення від відбування покарання з випробуванням, пом`якшивши тим самим призначене покарання.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом І інстанції застосовано надмірно суворий вирок до особи, яка вперше обвинувачується у вчиненому правопорушенні і не застосовано покарання яке є достатнім для покарання та виправлення без обмеження волі.
Згідно вироку суду, 27.03.2016 року приблизно о 20.00 годині ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, йшли по вул. Мала Житомирська в м. Радомишль Житомирської області в напрямку центра міста. Проходячи повз територію бази таксі ПП «Миронюк», зустріли незнайомого на той час їм ОСОБА_10 і демонструючи протиправну вседозволеність, виражаючи явну неповагу до існуючих правил поведінки, моральності та добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, під нікчемним приводом, діючи з особливою зухвалістю, безпричинно почали наносити удари руками та ногами в обличчя та по тілу ОСОБА_10 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді синців та ссадин обличчя, лівого плечового суглобу, травматичної екстракції 1 зуба справа та коронки 1 зуба зліва на верхній щелепі, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню важкості з короткочасним розладом здоров`я.
Вина обвинувачених у вчинені злочину за пред`явленим обвинуваченням підтверджується сукупністю достатніх достовірних даних, здобутих за допомогою доказів, що зібрані з дотриманням встановленого порядку відповідно до КПК України, які в тісному зв`язку між собою безсумнівно викривають обвинувачених, що ніким із учасників кримінального провадження не оспорюється.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котрий заперечив проти доводів викладених в апеляційних скаргах, думку захисника ОСОБА_6 , котрий підтримав доводи викладені в апеляційних скаргах в повному обсязі, думку обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , котрі підтримали позицію свого адвоката, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Статтею 370 КПК України передбачено, що вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження та правова кваліфікація їх дій за ч.2 ст. 296 КК України ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, тому наведені обставини апеляційним судом не перевіряються.
Як передбачено ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, судом І інстанції досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , при цьому встановлено, що він: раніше не судимий; офіційно не працевлаштований; за місцем реєстрації на диспансерних обліках у нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання надана формальна характеристика, а з колишнього місця навчання в 2008-2011 роках позитивна; одружений, має на утриманні малолітню дитину; інших відомостей не добуто, обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не надано (а.с.31,32-33,34,35,39)
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, судом І інстанції досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , при цьому встановлено, що він: раніше не судимий; офіційно працевлаштований охоронцем склозаводу; за місцем реєстрації на диспансерних обліках у нарколога і психіатра не перебуває; за місцем проживання надана формальна характеристика; одружений, має на утриманні малолітню дитину; інших відомостей не добуто, обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не надано (а.с.40,43,44,45,46).
При цьому, судом першої інстанції фактично не враховано, хоча і встановлено та досліджено, обставини, що пом`якшують покарання обвинувачених.
На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини є такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та надають всі необхідні підстави для помягшення обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 основного покарання. Потерпілий не настоює на суворому покаранні.
З врахуванням того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, з врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи винного, вище наведених встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що найбільш необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 буде покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк, передбачений законом.
За вказаних обставин, вирок суду першої інстанції в частині призначення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання підлягає зміні в порядку п.1 ч.1 ст.408 КПК України.
Одночасно, з огляду на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із застосуванням ст.75 КК України, оскільки відсутні обставини, які б вказували на можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , задовольнити частково.
Вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити.
Пом`якшити покарання за ч.2 ст. 296 КК України щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та визначити кожному за цим законом покарання у виді одного року обмеження волі.
У решті вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без зміни.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.
Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців після проголошення ухвали.
Судді: