1 із 4 Справа №303/6625/16-к
Провадження 1-КП/303/551/16
Номер рядка статистичного звіту-19
ВИРОК
27 грудня 2016 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево кримінальне провадження №0002067 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
-27 грудня 2012 року вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області за частиною 2 статті 185 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі,
громадянина України,
обвинуваченого за частиною 2 статті 186 КК України,-
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 14 вересня 2016 року, близько 19 години 00 хвилин, перебуваючи в сталі алкогольного сп`яніння, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою незаконного заволодіння чужим майном, проник через незамкнені ворота на територію дворогосподарства АДРЕСА_2 .
Продовжуючи свій злочинний умисел підійшов до потерпілої ОСОБА_6 , яка стояла в прихожій будинку, та наніс їй один удар рукою в область обличчя, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження, які не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності, після чого, погрожуючи потерпілій, відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 600 гривень.
Своїми злочинними діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 600 гривень 00 копійок.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факти і обставини вчинення злочину, так як це зазначено вище. При цьому зазначив, що дійсно 14 вересня 2016 року перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння прийшов до потерпілої ОСОБА_6 по місцю її проживання та вчинив злочин, заволодівши коштами потерпілої в сумі 600 гривень. На теперішній час потерпіла претензій
2 із 4
до нього не має, тому просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавлення волі, оскільки має намір виправитися.
При цьому, суд враховує позицію потерпілої, яка не зверталася до суду з цивільним позовом, міру покарання, яку необхідно обрати обвинуваченому, за вчинений злочин, залишила на розсуд суду.
Доведена вина обвинуваченого ОСОБА_3 , протоколом проведення впізнання від 15 вересня 2016 року, відповідно до якого потерпіла, в присутності понятих, вказує на особу під №2 ОСОБА_3 , який відкрито заволодів коштами в сумі 600 гривень по місцю її проживання (дворогосподарств АДРЕСА_2 )- попередньо спричинивши їй один удар рукою в область обличчя.
Також, доведена його вина висновком судово-медичної експертизи №749/16 від 28 вересня 2016 року відповідно до якої у потерпілої ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у виді синця в ділянці чола зліва. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів по механізму найбільш вірогідному внаслідок нанесення локального удару, по давності виникнення вкладаються в дату події 14 вересня 2016 року і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності.
Згідно наданої суду заяви від 29 жовтня 2016 року обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування відмовився від проведення слідчого експерименту, при цьому повністю визнав свою вину.
Наданими суду доказами, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, що останній раніше притягався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 суд приходить до наступного.
Відповідно до частини 1 статтею 32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
При цьому, відповідно до частини 2 цієї статті повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято.
Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04 квітня 2010 року за №7 за змістом статті 32 КК України повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони: 1) передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК України; 2) передбачені різними статтями Особливої частини КК України і в статті, за якою кваліфікується наступний злочин, вчинення попереднього злочину зазначено як кваліфікуюча ознака.
Судом встановлено, що на момент вчинення злочину, з урахуванням вимог статтей 88-90 КК України обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, що має судимість.
Так, зокрема, вироком Мукачівського міьскрайонного суду Закарпатської області від 27 грудня 2012 року ОСОБА_3 засуджений за частиною 2 статті 185 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі.
Таким чином, суд вважає що органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані вірно, його вина доведена у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого - частиною 2 статті 186 КК України , а саме грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується ст.ст. 65-67 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєному та активне сприяння розкриттю
3 із 4
злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 згідно статті 67 КК України, судом встановлено вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» при призначенні покарання в кожному випадку суди мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Пунктом 3 зазначеної вище Постанови визначено, що ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує данні про особу, характер та ступінь суспільної небезпеки ним вчиненого, а також те, що він скоїв злочини, передбачені частиною 2 статті 186 КК України, яка в силу статті 12 КК України є тяжким злочином. В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого суд враховує, що ОСОБА_3 на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, вчинив злочин у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, будь-яких претензій потерпіла до нього не висувала.
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, суд вважає, що необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання скоєнню нових злочинів призначити йому покарання в межах санкції статті.
При викладеному, з урахування всіх обставин справи та мотиву вчинення злочину, за який обвинуваченому слід обрати покарання пов`язане з позбавленням волі, але враховуючи, наведене вище, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробування в порядку статтей 75,76 КК України.
Частиною 2 статті 4 КК України визначено, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність , що діяв на час вчинення цього діяння.
Закон про кримінальну відповідальність , що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі відповідно до частини 2 статті 5 КК України.
Станом на 27 грудня 2016 року стаття 76 КК Україні є чинною в редакції Закону № 1492-VIІІ від 07 вересня 2016 року однак, вона погіршує становище особи.
У свою чергу, редакція, цієї статті, яка була чинною на момент вчинення злочину було передбачено право, а не обов`язок суду на покладення на засудженого обов`язків, перелічених у пунктах 1-6 цієї статті. В новій редакції статті суд вже зобов`язаний покласти на засудженого такі обов`язки як періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, також може додатково покласти обов`язки, передбачені в пунктах 1-6 частини 2 статті 76 КК України.
Таким чином, застосування підлягає стаття 76 КК України в редакції, яка існувала на час вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки вказані вище зміни не має зворотної дії в часі.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 21 грудня 2016 року запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання змінено на тримання під вартою.
4 із 4
Проте, захисник обвинуваченого звернулася до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи тим, що обвинувачений повністю визнав свою у вину, щиросердечно розкаявся у вчиненому, потерпіла будь-яких претензій до нього не має.
З урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне для забезпечення виконання вироку та з метою уникнення наявних у кримінальному провадженні ризиків, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України (вчиняти інші кримінальні правопорушення) слід змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, визначивши строк дії такого до вступу вироку в законну силу.
Речові докази та судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст.374,376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України, за якою призначити йому покарання у виді 5(п`яти) років позбавлення волі.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2(два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності пунктів 2,3 частини 1 статті 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Клопотання захисника ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного заходу - задоволити.
Обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою змінити на домашній арешт, строк дії якого визначити до вступу вироку в закону силу. Покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою, не залишати місце постійного проживання - квартиру АДРЕСА_3 в період з 20 годин 00 хвилин до 08 годин 00 хвилин без дозволу прокурора або суду.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти негайно в залі судових засідань.
Зрахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення, а саме в період 21 по 27 грудня 2016 року, у відповідності до вимог частини 5 статті 72 КК України.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана через Мукачівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.
Головуюча ОСОБА_1