Справа № 371/247/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/782/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 18.07.2017

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Миронівського районного суду Київської області від 08 травня 2017 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Маслівка Миронівського району Київської області, українця, громадянина України, який не працює, не одружений, має професійно-технічну освіту, раніше судимого 25 листопада 2016 року Миронівським районним судом Київської області за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України, призначивши йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 Кримінального кодексу України шляхом часткового складання покарання за цим вироком, та покарання, призначеного за вироком Миронівського районного суду Київської області від 25 листопада 2016 року, визначено остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків у виді 3 (трьох) років та 1 (одного) місяця позбавлення волі

Вироком також вирішено питання щодо речових доказів по справі, -
ВСТАНОВИЛА:
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 03 лютого 2017 року з метою особистого збагачення вирішив вчинити крадіжку телевізора та ТВ-тюнера, які він раніше бачив в одній із кімнат домоволодіння по АДРЕСА_2 , володільцем якого є ОСОБА_8 , у якому проживає потерпіла ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, знаходячись по АДРЕСА_2 , діючи повторно, будучи засудженим вироком Миронівського районного суду Київської області від 25 листопада 2016 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст. 70 Кримінального кодексу України звільненого від відбування покарання з випробуванням із трирічним іспитовим строком, 03 лютого 2017 року о 13 годині 15 хвилин ОСОБА_7 пройшов на територію домоволодіння по АДРЕСА_2 , яке зі сторони городів не огороджене, розбивши ліктем правої руки скло вікна будинку, проник до нього через це вікно, де в одній із кімнат знаходилися бувші у вжитку телевізор сірого кольору марки «LG», моделі «RТ-21CA85VE», вартістю 2880 гривень, та ТВ-тюнер чорного кольору марки «Digital Satellite Receiver», моделі «4100 CL», вартістю 257 гривень 40 копійок, належні ОСОБА_9 . Пересвідчившись, що його дії залишаються не поміченими з боку сторонніх осіб, користуючись тим, що в будинку нікого не було, він помістив зазначені телевізор та ТВ-тюнер в картонну коробку, яку виявив у одній із кімнат будинку, після чого викрав їх винісши із території домоволодіння.

Викраденими речами обвинувачений розпорядився на власний розсуд, продавши громадянину ОСОБА_10 за 300 гривень, тим самим обернувши викрадене майно на власну користь.

Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 3137 гривень 40 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить пом`якшити, призначене йому за вироком суду першої інстанції покарання.

Вимоги обґрунтовує тим, що він визнав свою вину у скоєному злочині, сприяв слідству, давав правдиві покази, збитки потерпілій були відшкодовані шляхом вилучення та повернення викраденого майна.

Заслухавши суддю-доповідача,

прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив вирок залишити без змін,

вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 та кваліфікація його дій, учасниками судового розгляду не оскаржується.

Як свідчить аналіз матеріалів кримінального провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ґрунтується на сукупності зібраних у справі, та належним чином оцінених і наведених у вироку доказів.

Суд першої інстанції взяв до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, заслухавши думку учасників судового розгляду та на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки встановлені фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

Що стосується доводів обвинуваченого, викладених в апеляційній скарзі, про те, що суд першої інстанції призначив надто суворе покарання, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Так, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Дотримуючись вимог закону, суд першої інстанції, обираючи ОСОБА_7 вид та розмір покарання, крім ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, врахував характер ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, перебування на обліку у лікаря нарколога з синдромом залежності від алкоголю, негативні характеристики.

Також, судом першої інстанції враховано те, що обвинувачений будучи притягненим до кримінальної відповідальності за вироком Миронівського районного суду Київської області від 25 листопада 2016 року за вчинення злочинів, передбачених частинами 1, 2 ст.185 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільненого від відбування покарання з випробуванням із трирічним іспитовим строком, на шлях виправлення не став, знову вчинив умисний злочин проти власності.

Тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе при засудженні його із застосуванням ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та 1 місяць.

Приймаючи до уваги конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість вчиненого злочину, відношення обвинуваченого до своїх дій та особу винного, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства та вважає, що призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, а тому не вбачає підстав для пом`якшення покарання.

В той же час колегія суддів вважає необхідним зазначити, що всі обставини провадження та сукупність даних, з якими апелянт пов`язує свої вимоги і які підтверджені документально, були враховані судом при вирішенні питань, пов`язаних з призначенням покарання.

Враховуючи наведене, колегія суддів відмовляє у задоволенні апеляційної скарги.

Порушень матеріального чи процесуального права при розгляді справи та ухваленні вироку, які б давали підстави для зміни чи скасування вироку колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Миронівського районного суду Київської області від 08 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І :
(підпис)(підпис)(підпис)