Справа № 362/2253/17
Провадження № 1-кп/362/229/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.08.2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
17.03.2017 р., близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи поряд із домоволодінням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , помітив, що на території вказаного домоволодіння, під ганком будинку знаходиться бензопила.
В цей час, у ОСОБА_6 повторно виник прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мета незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинивши хвіртку в паркані огородженого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 , зайшов на його територію, тим самим незаконно проник.
В подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, таємно викрав бензопилу марки «Експерт GS4500» вартістю 1007,00 грн., що належить ОСОБА_7 .
Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном скористався на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 1007,00 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю і показав, що на початку весни 2017 р., точної дати не пам`ятає, в обідню пору, в с. Лосятин, Васильківського району. Київської області він ішов з магазину і зайшов до подвір`я потерпілого ОСОБА_7 , вулиці, де розташований будинок потерпілого, - не пам`ятає. Скориставшись тим, що нікого не було вдома, він взяв бензопилу, яка була біля будинку і переніс її до чужого будинку, що згорів та заховав на подвір`ї в кущах, де неподалік будинок його батька. Потерпілий ОСОБА_7 приїхав до нього зранку і він йому віддав бензопилу. Приїхали працівники поліції, склали відносно нього протокол. Він вчинив дане кримінальне правопорушення один. Бензопилу повернув в тому ж стані, яка вона й була. Вчинив дане кримінальне правопорушення, бо не було роботи. Зараз він неофіційно працює охоронцем на ставку. Подвір`я потерпілого огороджене, хвіртка була привідкрита. Щиро розкаявся в скоєному, просив суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_7 подав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглядати дане кримінальне провадження за його відсутністю. Претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 не має, з приводу покарання поклався на розсуд суду.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні щодо тих обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.
Визнаючи винним обвинуваченого ОСОБА_6 і обираючи йому міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до тяжких злочинів, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого: відповідно до вимоги ІП Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо.
Судом, відповідно до ст. 66 КК України, беруться до уваги обставини, пом`якшуючі відповідальність обвинуваченого ОСОБА_6 - щире каяття.
Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України судом не вбачається.
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.11.2015 р. ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.
Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 р., у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р., невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема, покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (статті 75, 79, 104 КК), за винятком тримання під вартою в порядку запобіжного заходу або затримання, перебування в медичному закладі тощо.
Відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи посередню характеристику на обвинуваченого ОСОБА_6 за місцем його проживання, те, що він раніше судимий, щире каяття, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому призначене покарання ОСОБА_6 буде відповідати його особі і вчиненому ним кримінальному правопорушенню.
Враховуючи вищезазначене, суд при призначенні остаточного покарання ОСОБА_6 застосовує вимоги ч. 1 ст. 71 КК України щодо часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.11.2015 р., яка становить 3 (три) роки позбавлення волі, до покарання, призначеного за даним вироком, і призначає йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки ОСОБА_6 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, а вчинив новий умисний злочин під час іспитового строку, а тому його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання відносно ОСОБА_6 змінити на запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 призначити, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання відносно ОСОБА_6 змінити на запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно, з поміщенням його до СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 відраховувати з дня його затримання - з 17.08.2017 р.
Речові докази у даному кримінальному провадженні, а саме: бензопилу марки «Експерт GS4500» залишити у розпорядженні, користуванні та володінні потерпілого ОСОБА_7 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1