Справа №216/1045/17
Провадження№1-кп/216/307/17
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився умісті Києві, громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні малолітня дитина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2
який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, -

ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) (місце дислокації якої, НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) на посаді командира відділення оператора, у військовому званні солдата, діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, з метою незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст.1, 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 26.01.2015 року, близько о 09.00 год., самовільно, без дозволу командування, залишив військову частину НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ), та направився до місця свого фактичного проживання, АДРЕСА_2 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для з`явлення у вказану військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
07.02.1017 року, близько о 10.00 год., тобто більше ніж через один рік, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Криворізького гарні-зону, заявивши про себе.
Під час розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України визнав у повному обсязі, суду пояснив, що 20.08.2014 року він був призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу під час мобілізації, яку проходив у військовій частині НОМЕР_1 (військова частина - польова пошта НОМЕР_2 ), за адресою: АДРЕСА_3 , де займав посаду командира відділення - оператора, у військовому званні, солдат. Зранку, 26.01.2015 року, у зв`язку з сімейними обставинами, від нього пішла дружина, залишивши малолітнього сина на його матір, яка хворіє на цукровий діабет, залишив військову частину, та направився додому, і знаходився за місцем свого фактичного проживання. Зранку 07.02.2017 року прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону. Був відсутній на службі майже три роки. У цей час за медичною допомогою до медичних закладів не звертався. У скоєному кається, просить суд не позбавляти його волі, при винесенні вироку врахувати його каяття, сприяння правоохоронним органам у розкритті злочину, наявність малолітньої дитини на утриманні.
Суд, приймає до уваги, що фактичні обставини ніким не оспорюються, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою провину, підтвердив обставини скоєння злочину; з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що дає суду підстави не сумніватись у добровільності їх позиції, визнає недоцільним досліджувати докази щодо фактичних обставин справи, та вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 органами досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч.1 ст.408 КК України, за ознаками: дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини, з метою ухилення від військової служби.
Обговорюючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушен-ня (злочин середньої тяжкості), характеристику особи винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, негативно характеризується за місцем проходження служби (том а.с.40), позитивно за місцем фактичного проживання (том 1 а.с.55), на утриманні якого малолітній син, ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 1 а.с.55-56), його каяття та сприяння розкриттю злочину, відповідно до ст.66 Кримінального кодексу України, судом віднесено до обставин, що пом`якшують покарання, та вважає, за необхідне обрати покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, встановлений санкцією статті, яка передбачає відповідальність за скоєний ним злочин, із застосуванням ст.75 КК України, на думку суду, виправлення та перевиховання останнього можливо без ізоляції від суспільства.
Вимог щодо відшкодування процесуальних витрат у кримінальному провадженні не заявлено.
Керуючись ст.ст.349 ч.3, 368, 370, 373-374 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, призначивши йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити від відбуття покарання у вигля-ді позбавлення волі, з випробуванням, строком на 1 (один) рік.
Згідно ч.1 ст.76 КК України зобов`язати засудженого:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з пи-тань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Обраний в рамках зазначеного кримінального провадження захід забезпечення, у вигляді особистого зобов`язання, залишити колишнім до набрання вироком законної сили.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1