Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/467/17
Провадження №: 1-кп/332/97/17
ВИРОК
18 травня 2017 р. Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченко Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого:
1) 25.08.2005 Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки.
2) 30.10.2006 Вознесенським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 289, 71 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі.
3) 05.02.2013 Доманевським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік.
4) 11.04.2013 Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
5) 26.06.2013 Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.
6) 26.06.2013 Вознесенським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч. 4 ст. 70 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі.
7) 10.12.2013 Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. 24.06.2016 звільнений по відбуттю строку покарання -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст.289 КК України,
12.12.2016 року приблизно о 15-20 годині, ОСОБА_8 , маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку 22 по вулиці Історична у м. Запоріжжя, шляхом розбиття скла передніх водійських дверей, проник до салону автомобіля марки ЗАЗ-110307 «Славута», 2003 року випуску д.н. НОМЕР_1 , який знаходився у дворі вищевказаного будинку та належить ОСОБА_9 .
Продовжуючи свій злочинний намір, знаходячись вже в салоні зазначеного автомобіля, ОСОБА_8 зняв ручний важіль перемикання передач з положення «швидкість» та поставив коробку передач у нейтральне положення. Після чого, за допомогою металевого гайного ключа та металевих щипців, які дістав з «бардачку» вказаного автомобіля, демонтував у ньому замок запалювання та дістав з нього дроти, які оголив та намагався з`єднати для запуску двигуна автомобіля і подальшого його зрушення з місця паркування з метою заволодіння ним, але не довів даний злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, бо не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення цього злочину до кінця, оскільки був викритий випадковим перехожим.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 свою провину не визнав, пояснив суду що напередодні 12 грудня минулого року, приблизно 8 чи 9 грудня у вечірній час на вулиці його оббризкав автомобіль «Славута» зеленого кольору. 12 грудня він посварився із своєю дівчиною, з цих підстав купив пляшку віскі та на вулиці випив приблизно 200 грамів цього напою. Проходячи по вул. Історичній, помітив автомобіль «Славута» зеленого кольору. Чомусь вирішив що це саме той автомобіль, який його напередодні оббризкав. Вирішив помститись. Взяв каменя, яким розбив скло автівки, проник до салону, у бардачку знайшов плоскогубці, якими почав дряпати приладову панель автомобіля. Все це відбувалось 10-15 хвилин. Потім він побачив двох раніше невідомих йому чоловіків, які підійшли та спитали, що я роблю в автомобілі. Один з них побіг шукати володільця машини, інший - залишився з ним, викликавши при цьому працівників поліції. Наміру викрадати автомобіль у нього не було, діяв лише з помсти. Розцінює свої дії як хуліганські.
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 12 грудня він відпочивав дома після нічної зміни. Приблизно о 16-30 до нього додому прийшов сусід на ім`я ОСОБА_10 , який повідомив, що невідомий чоловік сидить у нього в автомобілі «Славута» та намагається його угнати. Він вибіг на вулицю та побачив свою машину, в якій було розбито скло водійської двері. Біля авто стояв чоловік, як пізніше було встановлено - ОСОБА_8 , у якого були обличчя та руки в крові, оскільки останній імовірно поранився об розбите скло. На запитання «що трапилось ?» ОСОБА_8 відповів що бажає сісти у тюрму, оскільки йому нема чого їсти, він хворий, просив робити з ним все що завгодно. Оглянувши авто, встановив пошкодження: механізму відкривання водійської двері, замку запалювання, чохолу кермової колонки, витягнуті проводи, частина з який була звільнена від ізольованого матеріалу, що свідчило про намір угону автомобілю. Цивільний позов до обвинуваченого не заявляє, оскільки реально розуміє відсутність у обвинуваченого фінансів задля відшкодування шкоди. Просить призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.
Допитаний, за правилами ст. 354 КПК України, неповнолітній свідок обвинувачення ОСОБА_11 пояснив суду, що 12 грудня минулого року, приблизно о 15 годині, він біля будинку свого мешкання ( АДРЕСА_3 ) бачив обвинуваченого ОСОБА_8 , який за своєю поведінкою нібито перебував у стані сп`яніння. ОСОБА_8 спочатку стояв біля дерева, потім сидів на лавці. Через деякий час, свідок вдруге виходив із дому, та побачив розбите скло у водійській двері автомобіля Славута зеленого кольору, яке було припарковано біля під`їзду, та яке належить його сусіду на ім`я ОСОБА_12 . Також в салоні автомобіля перебував ОСОБА_8 , який намагався бути не поміченим, оскільки пригинався. Заглянувши в салон автомобіля, свідок побачив, що ОСОБА_8 розкурочив панель приборів автомобіля, сторчали проводи замку запалювання. Свідок зрозумів, що ОСОБА_13 намагався викрасти автомобіль. На запитання, що він робить в салоні автомобіля, Косько нічого не пояснив та говорив щоб викликали поліцію. В цей час свідок зустрів друга ОСОБА_14 , якого попросив постерегти ОСОБА_13 , а сам побіг у будинок звати власника авто сусіда ОСОБА_12 . Потерпілим був викликаний наряд поліції, ОСОБА_13 не здійснював спроби втекти.
За клопотанням сторони обвинувачення, судом досліджені наступні письмові докази:
-протокол огляду місця події від 12.12.2016 року, яким зафіксований біля будинку 22 по вул. Історичній в м. Запоріжжі автомобіль ЗАЗ «Славута» зеленого кольору д.н. НОМЕР_1 , з ознаками пошкодження (розбите скло водійської двері, пошкодження захисної панелі запалювання, пошкодження проводів під захисною панеллю запалювання) та слідами речовини бурого кольору;
-постанови про визнання речовими доказами: гайного ключа, металевих щипців, чохолу з крісла, змиву нашарування речовини бурого кольору, мікрочастин, вилучених під час огляду місця події;
-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.12.2016 року, згідно змісту якого свідок ОСОБА_11 впізнав на фото обвинуваченого ОСОБА_15 , як особу, яка намагалась заволодіти транспортним засобом потерпілого ОСОБА_9 ;
-висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_8 від 12.12.2016 року, яким зафіксовано перебування останнього на час освідування в стані алкогольного сп`яніння;
-висновок експерта № 136, згідно змісту якого, рідка кров ОСОБА_8 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0;
-висновок експерта № 140, згідно змісту якого, в змиві з внутрішньої поверхні захисного кожуху рульової кнопки встановлена наявність крові людини, походження якої не виключається від ОСОБА_8 .
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, враховуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_8 стосовно пред`явленого обвинувачення, оцінивши представлені докази в їх сукупності, які є належними, логічними та допустимими, суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_8 , та кваліфікує дії останнього за ч.3 ст. 15 - ч.2 ст. 289 КК України, як незакінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, вчиненому повторно.
На думку суду, доказами сторони обвинувачення категорично доведена об`єктивна та суб`єктивна сторона в діях та намірах обвинуваченого вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 - ч.2 ст. 289 КК України, про що свідчить проникнення останнього до салону автомобіля, пошкодження проводів системи запалювання.
Позицію ОСОБА_8 про те, що він мав намір помститись за те, що нібито цей автомобіль напередодні його обризгав, суд розцінює як спробу останнього ухилитись від кримінальної відповідальності за ч.3 ст. 15 - ч.2 ст. 289 КК України, з урахуванням її спростування показами свідка ОСОБА_11 , протоколом огляду місця події, речовими доказами, висновками судових експертиз.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого злочину, який законодавцем віднесений до категорії тяжких злочинів;
- особу обвинуваченого: раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення аналогічних злочинів, вчинив інкримінований злочин через 6 місяців після звільнення з місць відбування покарання; на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, офіційно не працевлаштований, у побуті характеризується посередньо; стан здоров`я - має діагноз: ВІЛ-інфекція 3 клінічної стадії, хронічний гепатит «В» та «С» мінімального ступеню активності;
- обставин, які пом`якшують покарання: судом не встановлені;
- обставини, що обтяжують покарання: скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому у межах санкції інкримінованої статті обвинувачення у вигляді позбавлення волі у мінімальному розмірі без застосування додаткового покарання, яке буде достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.349, 369, 373, 374, 376 КПК України, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 - ч.2 ст.289 КК України, призначивши покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з дня його фактичного затримання - з 12.12.2016.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 попереднє ув`язнення в період з 12.12.2016 до 18.05.2017 включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання чинності вироку залишити без змін у вигляді тримання під вартою.
Речові докази: повернути ОСОБА_9 гайний ключ, металеві щіпці, чохол для крісла, які перебувають у нього на відповідальному зберіганні; мікрочастини, що вилучені з місця події та зберігаються у матеріалах кримінального провадження залишити там же.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1