17.03.2017 Справа № 756/7816/16-к
№ 756/7816/16-к №
УХВАЛА
17 березня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві з застосуванням режиму відеоконференції з Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області кримінальне провадження № 0002668 від 14.03.2016 року за обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свалява Закарпатської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115; п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

встановив:
У провадженні Оболонського районного суду м. Києва з 25.08.2016 року перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115; п. 13 ч.2 ст. 115 КК України.

Перед допитом потерпілого ОСОБА_10 захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про визнання доказу недопустимим в порядку ст. 89 Кримінального процесуального

кодексу України, в якому він просить показання ОСОБА_10 - визнати очевидно недопустимими доказами та не допустити їх до судового розгляду у якості доказів.

Зазначене клопотання підтримали захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_5 .

Прокурор та потерпілі ОСОБА_9 і ОСОБА_10 просять клопотання захисника ОСОБА_7 відхилити.

Вислухавши сторони кримінального провадження та потерпілих, вивчивши клопотання з додатками та наявні матеріали кримінального провадження, колегія суддів встановила наступне.

Клопотання про визнання очевидно недопустимим доказу, а саме: показань потерпілого ОСОБА_10 , захисник вмотивував тим, що відповідно до обвинувального акту від 23.08.2016 року процесуальний статус ОСОБА_10 визначено як потерпілий, але указане, на думку сторони захисту, не відповідає матеріалам кримінального провадження та вимогам ст.ст 55, 214, 217 КПК України, оскільки, за матеріалами кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0002668 від 14.03.2016 року, які були відкриті стороні захисту в прядку ст. 290 КПК України, ОСОБА_10 є свідком в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0002668 від 14.03.2016 року та потерпілим в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0002859 від 19.03.2016 року.

При цьому сторона захисту вказує на те, що матеріали досудових розслідувань, які були внесені до ЄРДР за №0002859 від 19.03.16 року, з матеріалами кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0002668 від 14.03.2016 року, не були об`єднанні в одне провадження в порядку ст. 217 КПК України, оскільки відповідна постанова прокурора у матеріалах кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0002668 від 14.03.2016 року та які були відкриті стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, відсутня.

З огляду на викладене, сторона захисту вважає, що у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0002668 від 14.03.2016 року, ОСОБА_10 є свідком і всі процесуальні дії відбувалися за його участі, як зі свідком, а тому ОСОБА_10 не може надавати показання як потерпілий в рамках цього кримінального провадження, такі

показання сторона захисту вважає неналежними та недопустимими доказами, стверджує, що показання ОСОБА_10 в якості потерпілого не відповідатимуть його процесуальному статусу в даному судовому процесі. Показання ж ОСОБА_10 у якості свідка вже не можуть бути взятими до уваги, оскільки ОСОБА_10 перебував в залі судового засідання під час судового розгляду цієї справи, що порушує приписи ч. 4 ст. 352 КПК України, відповідно до яких свідки, які ще не дали показань, не мають права перебувати в залі судового засідання під час судового розгляду.

З викладеними доводами сторони захисту не може погодитися колегія суддів, виходячи з того, що під час відкриття стороні захисту в прядку ст. 290 КПК України матеріалів досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0002668 від 14.03.2016 року, було відкрито і постанову про визнання потерпілим ОСОБА_10 , протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 , що видно із матеріалів, доданих захисником до свого клопотання. При цьому жодних номерів ЄРДР там не зазначено.

Відтак, колегія суддів на даній початковій стадії судового розгляду не встановила очевидної недопустимості доказу, про який клопоче захисник, тому вважати показання потерпілого ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні очевидно недопустимим доказом у колегії суддів підстав наразі немає.

Відповідно до ч.1 ст. 89 КПК суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що у разі відсутності переконливих підстав вважати певний доказ очевидно недопустимим, він має бути дослідженим під час судового розгляду, після чого питання щодо його допустимості має бути вирішеним під час його оцінки в нарадчій кімнаті при ухваленні остаточного судового рішення у даному кримінальному провадженні.

Ураховуючи викладене, керуючись ст. ст. 350, 89 КПК України, суд

постановив:
Клопотання захисника ОСОБА_7 про визнання показань потерпілого ОСОБА_10 очевидно недопустимим доказом та про не допуск цього доказу до судового розгляду відхилити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3