ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:[1]
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 08 червня 2017 року касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, на вирок Апеляційного суду Волинської області від 06 липня 2016 рокуу кримінальному провадженні щодо засуджених
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, не судимого,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
громадянина України, не судимого,
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
встановив:
У касаційній скарзі прокурор виклав вимогу про скасування вироку апеляційного суду із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вимогу мотивовано невідповідністю призначеного засудженим покарання тяжкості вчинених злочинів та їх особам, внаслідок м`якості через безпідставне звільнення останніх від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з урахуванням скоєння декількох епізодів кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, вказав, що без належної перевірки залишились й твердження апеляційної скарги прокурора про незастосування до засуджених додаткового покарання у виді конфіскації майна.
В запереченнях на касаційну скаргу засуджений ОСОБА_6 просив скаргу залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду без зміни.
Вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 22 квітня 2016 року засуджено:

ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю два роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 18 грудня 2015 року до 31 грудня 2015 року з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі. Запобіжний захід у виді застави до вступу вироку в законну силу ОСОБА_5 залишено без зміни;

ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк пять років, без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю один рік шість місяців, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 18 грудня 2015 року до 23 грудня 2015 року з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі. Запобіжний захід у виді застави до вступу вироку в законну силу ОСОБА_6 залишено без зміни.

Вироком суду також вирішено питання процесуальних витрат та долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винуватими у вчиненні злочину за таких обставин.

21 вересня 2015 року, приблизно о 01-ій год., ОСОБА_5 за попередньою змовою, групою осіб, із особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, знаходячись поблизу будинку № 9 на 6-ому мікрорайоні у м. Нововолинську, діючи з єдиним умислом, таємно, з метою тимчасового використання транспортного засобу, шляхом пошкодження замка бокових дверей зі сторони водія і проникнення у салон автомобіля, відштовхнули автомобіль від будинку, після чого за допомогою з`єднання дротів запалювання завели двигун, таким чином незаконно заволодівши автомобілем марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 93 480,91 грн, який через несправність був ними залишений на мікрорайоні Шахтарському у м. Нововолинську, а в подальшому виявлений працівниками поліції і повернутий власнику ОСОБА_9 .
Крім того, 14 грудня 2015 року, в період часу з 03-ої год. до 05 год. 30 хв., ОСОБА_5 за попередньою змовою, групою осіб, із ОСОБА_6 , знаходячись поблизу будинку № 24 на 15-ому мікрорайоні у м. Нововолинську, діючи з єдиним умислом, таємно, повторно, з метою тимчасового використання транспортного засобу, скориставшись несправністю замків дверей автомобіля, проникли у його салон, після чого за допомогою викрутки завели двигун, таким чином незаконно заволодівши автомобілем марки «RenaultTrafic», державний номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 61 340,48 грн, який був ними залишений поблизу с. Петрово Іваничівського району Волинської області, а в подальшому виявлений працівниками поліції і повернутий власнику ОСОБА_10 .
Крім того, 18 грудня 2015 року, приблизно о 01-ій год., ОСОБА_5 за попередньою змовою, групою осіб, із ОСОБА_6 , будучи у стані алкогольного спяніння, знаходячись у дворі будинку № 17 на 5-ому мікрорайоні у м. Нововолинську, діючи з єдиним умислом, таємно, повторно, з метою тимчасового використання транспортного засобу, шляхом пошкодження замка дверей зі сторони водія, проникли у салон, після чого повернувши серцевину замка запалювання завели авто та поїхали, таким чином незаконно заволодівши автомобілем марки «Peugeot», державний номерний знак НОМЕР_3 , вартістю 63 886,27 грн, належний ОСОБА_11 , та рухаючись від міста Нововолинська в напрямку села Нова Лішня Іваничівського району Волинської області були зупинені працівниками відділу поліції.

Вироком Апеляційного суду Волинської області від 06 липня 2016 року апеляційну скаргу першого заступника прокурора Волинської області задоволено частково, вирок суду від 22 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в частині призначеного їм покарання скасовано та ухвалено новий вирок в цій частині:

ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, без конфіскації майна. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю три роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України;

ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, без конфіскації майна. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю три роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цим же вироком апеляційного суду виключено з резолютивної частини вироку суду першої інстанції посилання про зарахування ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 18 грудня 2015 року до 31 грудня 2015 року, ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього увязнення з 18 грудня 2015 року до 23 грудня 2015 року. В решті вирок суду залишено без зміни.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, захисника, який заперечував проти задоволення касаційної скарги прокурора і просив про залишення вироку апеляційного суду без зміни, перевіривши матеріали провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, кожного, у касаційній скарзі прокурора не оспорюються, як і кваліфікація дій за цим злочином.

Суд касаційної інстанції погоджується з доводами касаційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання засудженим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 тяжкості вчинених злочинів та їх особам внаслідок м`якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 420 КПК України вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків. Крім того, у вироку суду апеляційної інстанції зазначаються зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухваленого рішення, рішення по суті вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції при звільненні від відбування покарання з випробуванням засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не повною мірою було враховано тяжкість вчиненого злочину, епізодичність злочинної діяльності, дані про їх особу, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання. Врахування судом лише одних позитивних даних про особу засуджених є явно недостатнім для прийняття рішення про застосування положень ст.ст. 75, 76 КК України, тому суд вважає таке рішення суду передчасним, оскільки воно не має належного обґрунтування.

На вказаний вирок суду першої інстанції прокурором було подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності призначеного покарання засудженим через безпідставне їх звільнення від його відбування з випробуванням.

Натомість при перевірці вказаних доводів апеляційної скарги прокурора, що аналогічні за доводами поданій касаційній скарзі, апеляційним судом наведені ті ж посилання суду першої інстанції як на підстави до звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, суд апеляційної інстанції фактично доводи апеляційної скарги прокурора не перевірив, а отже і не спростував.

З огляду на викладене, вирок суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час проведення якого слід проаналізувати всі доводи апеляційної скарги прокурора із наведенням докладних мотивів прийнятого рішення за ними, та за результатами чого постановити законне і обґрунтоване судове рішення, мотивоване належним чином. При цьому за тих самих обставин та даних про особу засуджених, призначене покарання із звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України слід вважати м`яким.

Керуючись статтями 376, 434, 436, 438 КПК України, суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Апеляційного суду Волинської області від 06 липня 2016 року щодо засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження за касаційною скаргою № 5-7134км16 Категорія: ч. 2 ст. 289 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_12
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_13
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_1