1-кп/357/1059/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.12.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000075 від 11.11.2016 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яблунівки, Білоцерківського району Київської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, несудимого, неодруженого, військовослужбовця за контрактом військової частини польова пошта НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 скоїв злочин проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

15 квітня 2013 року наказом командира військової частини НОМЕР_3 (з 1 травня 2014 року військова частина польова пошта НОМЕР_1 ) № 85 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_4 , прийнятого на військову службу за контрактом, призначено на посаду стрільця 2-ї механізованої роти 1-го механізованого батальйону цієї частини, місцем дислокації якої є АДРЕСА_2 .

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29 серпня 2014 року, № 137, останнього зараховано в розпорядження командира військової частини.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 повинен керуваватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язували його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків.

Однак ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентують його діяльність, у період з 13 березня 2014 року до 11 листопада 2016 року, діючи упорушення вимог Закону, без наказу та дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин не з`явився вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

11 листопада 2016 року солдат ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , дислокованої в АДРЕСА_3 .

Дії обвинуваченого кваліфіковані досудовим слідством за ч. 3 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 надійшов до суду 24.11.2016 року.

У підготовчому судовому засіданні 28.12.2016 року сторонами подано на затвердження суду угоду про визнання винуватості, укладену цього дня прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 ..

Згідно з указаною угодою ОСОБА_4 , добровільно ініціювавши укладення цієї угоди, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідно до обставин та правової кваліфікації, викладених в угоді та в обвинувальному акті, і щиро розкаявся у вчиненому.

При цьому сторони, приймаючи до уваги відсутність у обвинуваченого будь-яких обтяжуючих покарання обставин, наявність обставин, що пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, як то з?явлення із зізнанням, повне та беззаперечне визнання вини і щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, враховуючи тяжкість злочину та особу обвинуваченого, котрий уперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання і посередньо за місцем проходження військової служби, визнали за можливе виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання і узгодили призначення останньому покарання за ст. 407 ч. 3 КК України у виді 2 /двох/ років позбавлення волі та звільнення останнього від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК з випробуванням та іспитовим строком 1 /один/ рік, з покладенням обов?язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

В судовому засіданні сторони підтвердили зазначену угоду, ствердили про добровільність її укладення і просять суд вказану угоду затвердити.

Суд, дослідивши обставини укладення сторонами угоди про визнання винуватості, перевіривши її на відповідність вимогам чинного КПК України, дійшов висновку про те, що клопотання сторін про затвердження вказаної угоди підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Укладена сторонами угода відповідає вимогам ст.ст. 469, 470 та 472 КПК України, містить формулювання обвинувачення, його належну правову кваліфікацію, істотні для даного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненому, узгоджене сторонами покарання та згоду обвинуваченого на його призначення,

Угода також містить детальне роз?яснення передбачених ст. 473 КПК наслідків затвердження її судом та наслідків невиконання сторонами умов зазначеної угоди, роз?яснення права обвинуваченого на судовий розгляд справи відповідно до положень ч. 4 ст. 474 КПК, роз?яснення визначених ст. 394 та ст. 424 КПК підстав оскарження вироку суду, яким затверджено угоду.

Угоду укладено за участі захисника обвинуваченого і підписано усіма її учасниками.

Зогляду на викладене укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам чинного КПК.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України, є правильною.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства. Права, свободи та інтереси сторін або інших осіб не порушуються.

На переконання суду сторони дійшли зазначеної угоди добровільно, без будь-якого стороннього впливу. Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарань, визначеним ст. 65 КК України. Виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є реальним.

За таких обставин укладена прокурором та обвинуваченим угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 374-376, 474-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 грудня 2016 року прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 , у присутності захисника ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні № 0000075 від 11.11.2016 року.

На підставі зазначеної угоди ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України, і призначити йому покарання за ст. 407 ч. 3 КК України у виді 2 /двох/ років позбавлення волі.

Всилу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням та ісп итовим строком 1 рік, зобов?язавши останнього не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця постійного проживання, роботи або навчання, регулярно з?являтись до інспекції для реєстрації.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 діб.

Суддя: ОСОБА_1 ,