Справа № 347/1352/16
Провадження № 11-кп/779/91/2017
Категорія ч.2 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Косівського районного суду від 29 листопада 2016 року по кримінальному провадженні про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, неодружений, із повною загальною середньою освітою, ніде не працює, інвалід третьої групи загального захворювання, раніше судимий вироком Косівського районного суду від 23.03.2016 року за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК на два роки позбавлення волі, і на підставі ст. 75 цього Кодексу звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк на два роки, громадянин України, -

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.185 КК на 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2016 року, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 змінено з домашнього арешту на тримання під вартою та взято його під варту із зали суду.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з 14 год. 00 хв. 29 листопада 2016 року.

Час перебування ОСОБА_7 під вартою з 29 листопада 2016 року по день набрання вироком законної сили, зараховано йому в строк покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК, в розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

За вироком суду ОСОБА_7 засуджений за те, що він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Так, 25 липня 2016 року, близько 10 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в гостях у ОСОБА_8 , що мешкає за адресою АДРЕСА_1 , та знаходячись в кімнаті житлового будинку, побачив мобільний телефон марки «Lenovo A 396», власником якого являється потерпілий ОСОБА_8 та вирішив вчинити крадіжку даного мобільного телефону, з метою розпорядитися викраденим на власний розсуд.

При цьому ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи на меті таємне викрадення чужого майна скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає викрав із приміщення кімнати житлового будинку ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Lenovo A 396», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 1300 гривень із сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 вартістю 25 гривень та «МТС» № НОМЕР_4 вартістю 25 гривень та покинув приміщення будинку, маючи можливість розпоряджатись викраденим..

Не погодившись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу (далі АС), із змісту якої вбачається, що він покликаються на суворість призначеного йому покарання.

Просить вирок з цих підстав змінити, застосувати до нього положення ст.69 КК та пом`якшити йому покарання.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечив доводи АС обвинуваченого, вирок суду вважає законним і обґрунтованим, і просить залишити його без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону суд першої інстанції при призначенні покарання в повній мірі дотримався.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні ним зазначеного у вироку кримінального правопорушення (злочину) та кваліфікація його неправомірних дій за ч.2 ст. 185 КК, відповідають встановленим судом фактичним обставинам, і це в АС не оспорюється

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема заяви ОСОБА_7 від 05 вересня 2016 року, він, в порядку ч.3 ст.349 КПК, правильно зрозумів зміст обставин справи, і у зв`язку із повним визнанням вини, вважав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних на досудовому слідстві, і що в подальшому він не матиме права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Інші учасники судового розгляду проти цього не заперечили. Колегія суддів не вбачає порушень проведення судом судового розгляду в порядку ч.3 ст.349 КПК, а тому фактичні обставини справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються, апеляційним судом не перевірялися.

У відповідності до положень ст.65 КК, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Покликання обвинуваченого ОСОБА_7 у своїй АС на суворість покарання, є необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Призначаючи остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 2 (двох) років 1 (один) місяць позбавлення волі, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 65, 71 КК, правильно врахував тяжкість інкримінованого йому злочину, який у відповідності до положень ст.12 цього ж Кодексу, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Суд першої інстанції вірно встановив дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема те, що він до кримінальної відповідальності притягається не вперше, посередньо характеризується за місцем проживання, проживає в будинку матір`ю та батьком, трьома сестрами і чотирма племінниками, на обліку у психоневрологічному і наркологічному кабінетах Косівської райполіклініки не числиться, є інвалідом третьої групи загального захворювання, а також те, що обвинувачений у вчиненому щиро розкаявся, думку потерпілого, який просить його суворо не карати.

Обставиною, яка обтяжує обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, є рецидив вчиненого злочину.

До обставин, які пом`якшують обвинуваченому покарання, суд першої інстанції правильно відніс те, що він визнав свою вину у скоєному злочині, щиро розкаявся.

Разом з тим, на думку колегії суддів, призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК, у виді позбавлення волі на певний строк суд першої інстанції правильно врахував те, що він вчинив злочин під час іспитового строку, встановленого вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2016 року, тобто не дотримався вимог ч. 3 ст. 78 цього Кодексу, згідно з якою у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що з урахуванням вищенаведених обставин, які пом`якшують та обтяжують ОСОБА_7 покарання, а також даних про його особу, що в сукупності, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд першої інстанції призначив йому мінімальний строк покарання, який буде необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Тому, підстав для застосування до ОСОБА_7 , ще більш м`якого покарання, апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, покликання обвинуваченого в АС на суворість призначеного йому покарання, є безпідставними. Вирок щодо ОСОБА_7 колегія суддів визнає законним і обґрунтованим. Підстав для його зміни шляхом призначення більш м`якого покарання із застосуванням положень ст. 69 КК, про що просить обвинувачений у своїй АС, відсутні.

За таких обставин, АС обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2016 року щодо нього без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим у цей же строк з часу отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4