справа №619/439/16-к
провадження №1-кп/619/54/17
ВИРОК
іменем України
29 травня 2017р. Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого- судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання- ОСОБА_2 ,

прокурора- ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого- ОСОБА_5 ,

адвоката- ОСОБА_6 ,

законного представника обвинуваченого- ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження у відношенні обвинуваченого: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, освіта середня- , учня 2 курсу Харківського кооперативного торгово-економічного коледжу, неодруженого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

07.08.2015 ввечері у світлий час доби неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грав у футбол на футбольному полі, розташованому поблизу вулиць Будьонного та Садової у с. Безруки Дергачівського району Харківської області, де також з ним грав малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У цей же день близько 19 год. 30 хв. неповнолітній ОСОБА_8 , перебуваючи на вищевказаному футбольному полі, обурившись поведінкою малолітнього ОСОБА_4 через порушення правил гри у футбол, маючи умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень останньому, повалив руками на землю ОСОБА_4 та завдав удар ногою по тілу малолітнього потерпілого, завдавши йому тілесне ушкодження у вигляді закритої травми живота у вигляді розриву верхнього полюсу селезінки, що ускладнилося внутрішньочеревним крововиливом, що згідно висновку судово-медичної експертизи №4116-Ая/15 від 23.09.2015 року відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину визнав частково. Пояснив, що 07.08.2015 він грав у футбол у с. Безруки Дергачівського району Харківської області, всього грало 7 чоловік. ОСОБА_9 грав у другій команді. ОСОБА_4 почав порушувати правила гри, бити його між ніг. Він відштовхнув ОСОБА_4 і той впав на коліна, він вдарив його ногою у тулуб, але удар був несильний. ОСОБА_4 заплакав і пішов додому. Стверджує, що від його удару не могло бути тих наслідків, які маються. Якщо б у ОСОБА_4 був розрив селезінки, він би не міг переміщатись.
Між тим, крім часткового визнання вини обвинуваченим винуватість ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого злочину повністю підтверджується іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив, що ОСОБА_8 на футбольному полі його товкнув, потім його вдарив 1 раз ногою в лівий бік живота, йому стало погано, боляче. Цей удар був сильним. Коли він прийшов додому, його батько викликав швидку, йому робили операції;

- показами законного представника потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що 07.08.2015р. син прийшов додому і розповів, що ОСОБА_10 на футбольному полі повалив його та вдарив ногою у живіт. Він викликав швидку допомогу, сина відвезли до лікарні, зробили 2 операції, першу - з 7 на 08.08.2015, другу - 11.08.2015р. Стан здоров`я дитини був тяжкий. До цих пір він повністю не одужав;

- показами свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що вони разом грали у футбол з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , іншими. Він бачив, як ОСОБА_13 товкнув руками ОСОБА_12 та вдарив його ногою, куди бив ногою - він не бачив;

- показами свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що ОСОБА_13 товкнув ОСОБА_12 і вдарив ногою в область тулуба;

-показами свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що вони разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 грали у футбол. ОСОБА_12 бився, вони його попереджали. Як ОСОБА_13 ударив ОСОБА_12 він не бачив;

-показами свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що бачила, як ОСОБА_13 під час гри вдарив ОСОБА_12 в область живота. ОСОБА_12 упав на коліна, схопився за живіт, піднявся та знову упав. Потім пішов додому;

- даними з виписки медичної карти хворого ОДКЛ №1 від 18.08.2015 р., згідно якої у ОСОБА_4 мала місце закрита травма живота, розрив верхнього полюсу селезінки;

- висновком судово-медичної експертизи № 4116-Ая/15 від 22.08.2015 р., згідно з яким на підставі даних судово-медичної експертизи наданої медичної документації, з урахуванням консультативного висновку лікаря-хірурга вбачається:
П.1,3,4: Згідно даним медичної карти №12347/2685 хірургічного відділення ОДКЛ №1 у неповнолітнього ОСОБА_4 , 2007 р.н., мала місце закрита травма живота у вигляді розриву верхнього полюсу селезінки. Дане ушкодження ускладнилося внутрішньочеревною кровотечею (гемоперітонеум - 300 мл крові) з подальшим тромбуванням зони розриву згустками крові та пасмом сальника. Ознак розвитку травматичного шоку з наданої медичної документації не встановлено.
У зв`язку із цією травмою 08.08.2015р. в умовах спеціалізованого хірургічного стаціонару дитині було проведено хірургічне втручання - відеолапароскопія, ревізія, санація та дренування черевної порожнини. У післяопераційному періоді мала місце евентрація сальника з дренажного отвору, у зв`язку із чим 11.08.2015р. була проведена резекція пряду сальника з ревізією післяопераційної рани. Перебіг подальшого післяопераційного періоду задовільний.
Ця травма утворилася від ударної дії тупого твердого предмета з відносно обмеженою поверхнею та враховуючи характер скарг потерпілого та клінічні прояви травми вона утворилася незадовго до госпіталізації дитини у лікувальний заклад 07.08.2015р., можливо і в час подій, які вказано у постанові.
Висловити експертну думку щодо конкретного предмету (знаряддя травми), яким було заподіяно цього ушкодження, не надається можливим, у зв`язку із відсутністю свідчень відносно наявності та характеру будь-яких зовнішніх тілесних ушкоджень у зонах анатомічної проекції селезінки на поверхню тіла та у прилеглих ділянках.
Ця травма не супроводжувалася розвитком декомпенсованого травматичного шоку (тобто явищами, які загрожують життю), що відповідно відносить її до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалість якого перевищує 6-ть днів, але не перевищує 3-х тижнів (21 день)(згідно до - п.п. 2.3.1. «а», 2.3.3., 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року).
2.Заподіяння даної травми від дії власної руки («власноруч») повністю виключається.
- даними з протоколу проведення слідчого експерименту від 21.09.2015 за участю потерпілого ОСОБА_4 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 згідно з яким слідчим експериментом встановлено, що ОСОБА_4 підтвердив та показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень.

- даними з протоколу проведення слідчого експерименту від 21.09.2015 за участю свідка ОСОБА_16 згідно якого ОСОБА_16 підтвердила нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ОСОБА_4

- висновком судово-медичної експертизи № 4489-Ая/15 від 21.09.2015 р., згідно з яким згідно даним медичної карти №12347/2685 хірургічного відділення ОДКЛ №1, у неповнолітнього ОСОБА_4 , 2007 р.н., мала місце закрита травма живота у вигляді розриву верхнього полюсу селезінки, що ускладнилося внутрішньочеревною кровотечею.
Свідчення неповнолітнього ОСОБА_4 , на які він посилається у протоколі слідчого експерименту від 21.09.2015р., не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, що стосуються місця прикладення сили, способу спричинення та механізму утворення встановленої у нього травми живота.
Свідчення ОСОБА_16 , на які вона посилається у протоколі слідчого експерименту від 21.09.2015р., не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині способу спричинення травми живота у ОСОБА_4 ;
- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 328-КЕ/2015 від 05.10.2015 р., згідно з яким у відповідності з наданою медичною документацією у неповнолітнього ОСОБА_4 07.08.2015р. при надходженні до КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1» (21.41 год.) встановлено наявність закритої травми живота у вигляді розриву верхнього полюсу селезінки з крововиливом в черевну порожнину.
Згідно з аналізом даних, викладених в медичній карті стаціонарного хворого № 12347/2685, експертна комісія, щодо характеру та особливостей перебігу посттравматичного періоду, відмічає наступне:
- при діагностичному оперативному втручанні - відеолапароскопічній ревізії черевної порожнини, виконаній дитині 08.08.2015р. в період часу з 045год. до 210хв., в порожнині малого тазу виявлено до 300 мл крові, котра евакуйована; в ділянці верхнього полюсу селезінки встановлено наявність «зони пошкодження» (без деталізації характеру та розмірів) з затромбованим згортком та прилеглим до нього пасмом сальника. Враховуючи відсутність в протоколі оперативного втручання будь-яких відомостей відносно кровотечі, яка продовжується із зони пошкодження, слід вважати про її припинення на момент початку операції за рахунок власних компенсаторних властивостей організму і що, в свою чергу, ймовірно, може вказувати на незначний об`єм ушкодження тканини органу;
*будь-які об`єктивні клінічні та інструментальні дані, які б свідчили про те, що перебіг травми супроводжувався розвитком у дитини загрозливого для життя стану (в даному випадку, травматичного (геморагічного) шоку), на протязі всього курсу проведеного| стаціонарного лікування (з 07 по 18.08.2015р.), в наданій медичній документації відсутні, також як і відсутні будь-які записи щодо встановлення відповідного діагнозу (в тому числі , і у формі припущення);
*зазначений вище об`єм крововтрати (до 300 мл), як слідує з медичної документації, був значущим та суттєво не вплинув на показники гемодинаміки, не вимагав проведення корекції препаратами крові, і відповідно, не може бути розціненим як загрозливий для життя та здоров`я дитини;
*будь-які дані, які б свідчили про негативні наслідки для здоров`я дитини (такі, що обумовили стійку втрату загальної працездатності) та перебували в прямому причинно- наслідковому зв`язку з перенесеною закритою травмою живота, в наданій медичній документації та матеріалах справи відсутні.
Керуючись діючими «Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затвердженими Наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6 зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 26.07.1995р. за № 255/791, комісія експертів вважає за необхідне відмітити:
- у відповідності з п. 2.1.1. даних «Правил...»: «Ознаки тяжкого тілесного ушкодження:
а) небезпека для життя;
б) втрата будь-якого органа або втрата органом його функцій;
в) душевна хвороба:
г) розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину;
д) переривання вагітності:
є) невиправне -знівечення обличчя»;
- У відповідності з п. 2.1.2. «Правил...»:
«Небезпечним для життя є ушкодження, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища (вид. п. 2.1.3.о) і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним в прямому причинно-наслідковому зв`язку»;
- у відповідності з п. 2.1.3.л) «Правил...»:
«До ушкоджень, що небезпечні для життя, належать: ... л) закриті ушкодження органів грудної, черевної порожнини, органів зачеревного простору, порожнини таза - все за наявності загрозливих для життя явищ...»;
- у відповідності з п. 2.1.3.0) «Правил...»:
«До ушкоджень, що небезпечні для життя, належать: ... о) ушкодження, що спричинили шок тяжкого ступеня, масивну крововтрату, кому, гостру ниркову, печінкову недостатність, гостру недостатність дихання, кровообігу, гормональну дисфункцію, гострі розлади регіонального і органного кровообігу, жирову чи газову емболію. Всі вони мусять підтверджуватися об`єктивними клінічними даними, результатами лабораторних та інструментальних досліджень».
Таким чином, враховуючи відсутність критеріїв, викладених в п.п. 2.1.1. і 2.1.2., п.п. 2.1.3.л) і 2.1.3.0 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», перенесену постраждалим ОСОБА_4 закриту травму живота у вигляді розриву верхнього полюсу селезінки з крововиливом в черевну порожнину в об`ємі, зазначеному вище, за критеріями тривалості розладу здоров`я та відсутністю ознак небезпеки для життя, в даному випадку слід відносити до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я - понад шести днів, але не більше як три тижні (керуючись п.п. 2.3.3. та 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).
- висновком судово-психіатричної експертизи № 1024 від 24.11.2015 р., згідно з яким неповнолітній ОСОБА_8 в даний час ознак психозу, недоумства і інших хворобливих психічних розладів не виявляє. Може усвідомлювати свої дії і керувати ними.
У період часу, що відноситься до правопорушення, в якому він підозрюється, неповнолітній ОСОБА_8 перебував поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. У застосуванні примусових заходів медичного характеру щодо психічного стану неповнолітній ОСОБА_8 в даний час не потребує.
Таким чином, суд, дослідивши та перевіривши в судовому засіданні вищевказані докази, які у відповідності зі ст.ст. 85, 86 КПК України є належними та допустимими, оцінюючи їх у своїй сукупності, приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 , які виразилися в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, суд кваліфікує за ст. 125 ч. 2 КК України,

Вивченням даних про особу ОСОБА_8 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, але згідно довідки КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер №3» №6503 від 17.11.2015р. ОСОБА_8 має діагноз: емоційно лабільний, тривожно-фобічний розлад,є дитиною- інвалідом, за місцем проживання характеризується посередньо.

Суд враховує обставину, яка обтяжує покарання винуватого ОСОБА_8 - скоєння злочину щодо малолітнього.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 є вчинення злочину неповнолітнім.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, його наслідки, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують, обтяжують покарання та вважає за можливе призначити ОСОБА_8 покарання за ст. 125 ч.2 КК України у виді громадських робіт.

У справі подано позовну заяву потерпілим ОСОБА_4 , законним представником потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_8 , батька обвинуваченого- законного представника ОСОБА_8 , матері обвинуваченого ОСОБА_17 .

Згідно уточненого позову позивач ОСОБА_5 прохає стягнути на його користь з трьох відповідачів солідарно у відшкодування моральної шкоди 150 000,00 грн., матеріальні збитки за придбані медикаменти 3 928,00 грн., на користь сина з трьох відповідачів солідарно у відшкодування моральної шкоди 100 000,00 грн.,

Суд вважає за можливе задовольнити позов частково, при цьому виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
3. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
2. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.
2. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.
3. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.
На підставі ст.1180 ЦК України шкода, завдана неповнолітньою особою після набуття нею повної цивільної дієздатності, відшкодовується цією особою самостійно на загальних підставах.
2. У разі відсутності у неповнолітньої особи, яка набула повної цивільної дієздатності, майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони дали згоду на набуття нею повної цивільної дієздатності і не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов`язок цих осіб відшкодувати шкоду припиняється з досягненням особою, яка завдала шкоди, повноліття.
Так, судом встановлено, що безумовно злочинними діями обвинуваченого спричинено моральну шкоду, При визначенні суми відшкодування суд враховує тяжкість переживань, вік потерпілого, наслідки протиправного діяння, а також вік обвинуваченого, той факт, що він не працює, є дитиною-інвалідом і вважає за необхідне стягнути на користь законного представника з обвинуваченого, який є на даний час повнолітнім у відшкодування моральної шкоди 70 000,00 грн.

При цьому суд стягує грошову суму саме з обвинуваченого, а не з нього та батьків, поскільки він є на даний час повнолітнім. Стягнення проводиться на користь саме законного представника потерпілого, який діє в інтересах потерпілого, поскільки потерпілий є малолітнім і не має повної цивільної дієздатності.

Щодо матеріальних збитків, то позивачем не доведено, що надані чеки про придбання медикаментів стосуються саме лікування ОСОБА_4 , що дані препарати призначались потерпілому, у зв`язку з чим позов в цій частині є необґрунтованим.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин.

В часткове задоволення позовної заяви стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 70 000.00 грн., в іншій частині позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1