Справа № 183/3682/16
№ 1-кп/183/675/16

У Х В А Л А
05 січня 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
До суду звернулась заставодавець ОСОБА_9 із заявою про повернення суми застави у розмірі 96 460 гривень, просила розглянути заяву без її участі, оскільки прибути в судове засідання не може з поважних причин.
Заява обґрунтована наступним. 02 червня 2016 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і у разі внесення застави у розмірі 96 460 гривень ОСОБА_8 підлягає звільненню з - під варти, з покладенням обов`язків прибувати за кожною вимогою суду, прокурора, слідчого, не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого чи прокурора, повідомляти слідчого чи прокурора про зміну свого місця проживання. Встановлено, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою є 01 серпня 2016 року. Наступного дня, 03 червня 2016 року дружиною ОСОБА_8 ОСОБА_9 зазначена сума застави перерахована на відповідний депозитний рахунок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Згідно з ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного і органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором. За ч. 6 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.
Згідно ч. 2 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та у випадках, встановлених цим кодексом, строк, на який їх покладено. За ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку.
Згідно положень ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження. Відповідно до абзацу 3-го резолютивної частини ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.06.2016 року датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою є 01 серпня 2016 року.
Відповідно до п.п. 1 п. 3.3. «Застава» Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 року, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.
За п.п. 2 п. 3.3. вказаного Узагальнення, трапляються випадки, коли, порушуючи норми ст. 194 КПК, слідчі судді в ухвалах про застосування запобіжних заходів у вигляді застави не визначали конкретних обов`язків, що покладаються на підозрюваного, а також не зазначали строк, на який їх покладено.
Відповідно ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.06.2016 року взагалі не містить строку на який на ОСОБА_8 покладені обов`язки. За п.п. 7 п. 3.3. вказаного Узагальнення, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді застави слідчим суддям потрібно керуватись положенням ч. 6 ст. 194 КПК, згідно із якою обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців. Водночас, у разі необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням лише прокурора в порядку, визначеному у ст. 199 КПК. КПК не передбачає можливості звернення із окремим клопотанням про продовження строків виконання обов`язків, а тому за необхідності продовження цього строку звернення до слідчого судді оформляються клопотанням про продовження строків дії запобіжного заходу.
Відповідно до абзацу 2 п. 18 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року за № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», при направленні обвинувального акта до суду запобіжний захід щодо обвинуваченого є незмінним у межах строку, визначеного ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування. Суду слід зважати, що запобіжний захід, обраний або продовжений слідчим суддею на стадії досудового розслідування, може бути змінений лише у підготовчому судовому засіданні. У випадку, коли після направлення обвинувального акта до суду першої інстанції та до проведення підготовчого судового засідання строк застосування запобіжного заходу закінчився, запобіжний захід вважається таким, що припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку, на який такий запобіжний захід був обраний.
Тому, з моменту звільнення з - під варти у зв`язку з внесенням застави особа вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Прокурор в жодному судовому засіданні, в тому числі в підготовчому судовому засіданні, при розгляді кримінального провадження не звертався до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді застави, а тому строк дії вказаного запобіжного заходу минув та подальше знаходження грошових коштів на депозитному рахунку Державної судової адміністрації України є безпідставним.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 підтримав заяву ОСОБА_9 та надав пояснення тотожні із змістом заяви.
Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожен окремо, також висловились про необхідність повернення застави заставодавцю, оскільки строк дії запобіжного заходу сплив і достатніх підстав для знаходження вказаних коштів на відповідному рахунку Державної судової адміністрації не має.
Прокурори ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , кожен окремо, заперечували проти повернення застави, посилаючись на те, що після внесення застави запобіжний захід тримання під вартою було змінено на заставу, цей запобіжний захід є безстроковим і діє до його зміни чи скасування або до постановлення вироку. Також прокурор ОСОБА_3 послався на положення ст. 315 КПК України в частині того, що за відсутності відповідних клопотань сторін кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Суд, розглянувши зазначену вище заяву, заслухавши думку обвинуваченого, захисників та прокурорів, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.06.2016 року до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з датою закінчення дії ухвали щодо тримання під вартою 01.08.2016 року. Вказаною ухвалою передбачено можливість внесення застави в розмірі 96 460 гривень із звільненням у цьому разі підозрюваного з-під варти з покладенням обов`язків прибувати за кожною вимогою суду, прокурора, слідчого, не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого чи прокурора, повідомляти слідчого чи прокурора про зміну свого місця проживання.
Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012р. № 15 (у редакції Постанови КМУ від 18.01.2012р. № 27), передбачено, що кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених Кримінально - процесуальним кодексом України. Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок суду, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія постанови (ухвали) судді чи суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави. Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження зазначених документів до органу Казначейства (пункти 7-8).
Згідно з ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. Відповідно до вимог ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.
Відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням прокурора в порядку, визначеному у ст. 199 цього Кодексу. Суд приймає до уваги, що КПК не передбачає можливості звернення із окремим клопотанням про продовження строків виконання таких обов`язків, а тому за необхідності продовження цього строку звернення до слідчого судді чи суду повинно здійснюватися шляхом заявлення клопотання про продовження строків дії запобіжного заходу, в межах якого на особу покладено ці обов`язки.
Аналізуючи доводи сторони обвинувачення про те, що згідно з положеннями ч. 3 ст. 315 КПК України за відсутності клопотань сторін кримінального провадження про зміну чи скасування запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, він вважається продовженим, суд приходить до висновку, що дійсно, за відсутності таких клопотань у підготовчому судовому засіданні, запобіжний захід вважається незмінними і продовженим, але в межах строку, визначеного ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування. Тобто якщо у підготовчому судовому засіданні за клопотанням учасників процесу запобіжний захід обвинуваченому не змінено і не скасовано він продовжує свою дію до закінчення строку, на який його обрано ухвалою слідчого судді.
Розглядаючи заяву заставодавця суд враховує, що за своєю суттю, запобіжний захід є обмежувальним заходом, який тимчасово застосовується до підозрюваного, обвинуваченого для забезпечення потреб кримінального провадження, під час дії якого Законом допускається певне обмеження прав та свобод останнього. З урахуванням зазначеного, на переконання суду, запобіжний захід не може застосовуватись до особи без обмеження конкретним строком. Тому, не дивлячись на відсутність у ст. 182 КПК України прямої вказівки на строковість такого запобіжного заходу як застава, остання не може діяти відносно особи безстроково, оскільки нерозривно пов`язана з необхідністю виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених судом обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зобов`язання щодо дотримання яких обмежено двома місяцями.
Таким чином, строк дії ухвали слідчого судді, якою обрано запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, який було змінено на заставу внесенням застави з покладенням на підозрюваного певних обов`язків, сплив 01.08.2016 року, про що зазначено в самій ухвалі. Клопотання про продовження вказаного запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 в судових засіданнях не заявлялися. Внесена заставодавцем застава в дохід держави не зверталася і на даний час підстав для такого звернення суд не вбачає. Також, застава внесена не підозрюваним, обвинуваченим, а іншою особою (заставодавцем) і може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень лише за згодою останньої. Оскільки цивільного позову до обвинуваченого не заявлено, достатніх підстав для залишення грошових коштів, внесених заставодавцем в якості застави, на відповідному депозитному рахунку суд не вбачає.
З огляду на зазначене, заяву ОСОБА_9 слід задовольнити та повернути останній суму застави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.182, 194, 203, 370-372 КПК України суд,
п о с т а н о в и в :
Заяву ОСОБА_9 про повернення застави, задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1