Справа №560/793/16-к
Провадження №1-кп/560/75/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2016 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000030 від 18 січня 2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кобці, Дубровинського району Вітєбської області Республіки Білорусь, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Берестя, Дубровицького району Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 240 Кримінального кодексу України,
В С Т А Н О В И В:
18 січня 2016 року в період з 11:00 години по 14:00 годину, ОСОБА_4 за попередньою злочинною змовою із ОСОБА_5 , в лісовому масиві біля с. Грицьки, Дубровицького району Рівненської області, порушуючи вимоги статті 19 Кодексу України про надра, самовільно, без отримання спеціального дозволу на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку, за допомогою мотопомпи кустарного виробництва на базі двигуна "Мерседес-Бенс", обладнаної двигуном внутрішнього згорання і призначеної для подачі води під тиском та обладнання до неї, шляхом гідророзмиву грунту, незаконно здійснювали видобуток каміння бурштину-сирцю, який відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» від 18 листопада 1997 року та постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12 грудня 1994 року «Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, а саме ювелірної сировини (дорогоцінного каміння).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду показання, які повністю відповідають обставинам, встановленим в ході судового розгляду, додатково пояснив, що дійсно 18 січня 2016 року, він з Денисом в лісі біля с. Грицьки, Дубровицького району незаконно за допомогою мотопомпи здійснювали видобуток каміння бурштину-сирцю. При обранні міри покарання просив суд суворо не карати та призначити покарання у вигляді штрафу, оскільки зробив для себе належні висновки та більше такого не повторить.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та вказав на те, що зробив для себе певні висновки, більше такого не повториться та дав суду показання, що дійсно 18 січня 2016 року, він разом з ОСОБА_6 , в лісовому масиві біля с. Грицьки, Дубровицького району Рівненської області, самовільно за допомогою мотопомпи незаконно здійснювали видобуток каміння бурштину-сирцю. При обранні міри покарання просив суд суворо не карати та призначити покарання у вигляді штрафу.

Оскільки обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю визнали себе винними у вчиненому кримінальному правопорушенні, їх показання відповідають суті обвинувачення, вони та інші учасники судового провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, у відповідності до вимог частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинувачених у вчиненні злочину за обставин, встановлених судом.

Таким чином, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинувачених та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Судом зроблений висновок про те, що вину ОСОБА_4 та ОСОБА_5 доведено повністю, а тому їх дії суд кваліфікує: за частиною 2 статті 240 Кримінального кодексу України, як незаконний видобуток корисної копалини загальнодержавного значення - бурштину-сирцю.

Відповідно до статті 65 Кримінального кодексу України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання" (з наступними змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 240 Кримінального кодексу України у вчиненні якого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнали себе винними відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є злочином середньої тяжкості.

Характеризуючи особу обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд враховує те, що вони раніше не судимі (а.п.27,28), на Д обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебувають (а.п.32), за місцем проживання характеризуються позитивно (а.п.29,30).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у відповідності до статті 66 Кримінального кодексу України, є щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визначену статтею 67 Кримінального кодексу України, суд визнає вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

Відповідно до статті 50 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Визначаючи міру і вид покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд враховує пом`якшуючі обставини покарання, обтяжуючу покарання обставину

та те, що вони вперше притягуються до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризуються виключно позитивно, тимчасово не працюють. Суд приймає до уваги також те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , повністю визнавши свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, надали показання, як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ними кримінального правопорушення, які були логічними, послідовними і незмінними, що свідчить про їх небайдужість щодо наслідків, які настали від вчиненого кримінального правопорушення, тому враховуючи всі обставинами справи, суд вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 2 статті 240 Кримінального кодексу України. Одночасно суд прийшов до висновку, що обвинувачені не становлять небезпеки для суспільства, а їх виправлення та перевиховання можливе без реальної ізоляції від суспільства, а тому вважає необхідним та доцільним звільнити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України з покладенням на них обов`язків, передбачених статтею 76 Кримінального кодексу України.

Витрати на залучення експертів під час досудового розслідування відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, в ході судового розгляду до обвинувачених не застосовувались.

Речові докази по даному кримінальному провадженню підлягають спеціальній конфіскації на підставі п. 1 ч. 2 ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, у відповідності до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 368, 370, 371, 373, 374, 394 Кримінального процесуального кодексу України, суд-

ЗАСУДИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 240 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

Керуючись статтею 75 Кримінального кодексу України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном 1 (один) рік.
Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України, зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.
Іспитовий строк засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 240 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

Керуючись статтею 75 Кримінального кодексу України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном 1 (один) рік.
Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України, зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.
Іспитовий строк засудженому ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку.
Речові докази: мотопомпу кустарного виробництва на базі двигуна марки "Мерседес Бенс" приєднану до матеріалів кримінального провадження №0000030 від 18.01.2016 року в якості речового доказу та залишену на відповідальне зберігання в Дубровицькому ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області-конфіскувати

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Суддя: підпис
З оригіналом згідно
Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1 .