11-кп/775/327/2017(м)
264/5613/16-к

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 серпня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів палати в кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу прокурора на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 травня 2017 року у кримінальному провадженні №0000784, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, працюючого не офіційно охоронцем ТЦ Щирий Кум, розлученого, що має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробувальним терміном на 2 роки, із покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

В С Т А Н О В И Л А:

06.09.2016, приблизно о 22 годин 25 хвилин, у нічний час доби, ОСОБА_6 , діючи у порушення вимог п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, згідно яких: водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин; заходячись у стані алкогольного сп`яніння легкого ступеня, керуючи технічно справним легковим автомобілем ВАЗ-21013 реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині пр. Карпова, з боку вул. Камишова в напрямку пр. Металургів в Кальміуському районі м. Маріуполь Донецької області. Керуючи автомобілем ВАЗ-21013 і проїжджаючи у вказаний час на транспортному засобі нерегульовану ділянку проїзної частини пр. Карпова, розташовану поблизу до перетину з вул. Тополина, ОСОБА_6 , діючи необережно, а саме у порушення вимог п.12.1., п.12.4, п.12.9 б) Правил дорожнього руху України, згідно яких: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/ год.; водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену у пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил; проявляючи злочинну недбалість, рухався зі швидкістю більш 80 км/год, яка перевищує максимальну швидкість встановлену для руху в населеному пункті, діючи самовпевнено, а саме, маючи об`єктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою неуважно стежив за нею та відповідно не реагуючи на її зміни під впливом алкогольного сп`яніння, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, внаслідок чого, не впорався з керуванням автомобіля ВАЗ-21013 під час руху по заокругленню проїзної частини вліво, виїхав за її межі, де скоїв наїзд на дерево. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля ВАЗ-21013 ОСОБА_7 був травмований та йому спричинено наступні тілесні ушкодження: забій шийного відділу хребта: перелом тіла першого шийного позвонка з лівобічним атланто - потиличним підвивихом, крайовий внутрішньо суглобовий перелом верхніх суглобових фасеток СІ, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя. Закритий перелом верхньої третини правого стегна зі зміщенням, травматична ампутація 4-го пальця правої кисті, посттравматичний плексит правого плечового суглоба, що відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що потребують для свого лікування тривалий розлад здоров`я, строком понад три тижня (більш як -21 день). Забійна рана правої вушної раковини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більш як три тижні (21 день).

Допущені водієм ОСОБА_6 порушення вимог пунктів 2.9 а), 12.1., 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, знаходяться у прямому причино - наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно - небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 .

На вказаний вирок надійшла апеляційна скарга прокурора в якій він, не оскаржуючи доведеність вини обвинуваченого, фактичні обставини скоєного, кваліфікацію дій обвинуваченого, просив вищезазначений вирок скасувати через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, а саме, застосування ст.75 КК України, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначив, що обвинувачений скоїв злочин в стані алкогольного сп`яніння, суд належним чином не врахував ступень тяжкості злочину та прийшов до невірного висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав свою апеляційну скаргу, обвинувачений заперечував проти її задоволення, потерпілий просив не застосовувати до обвинуваченого покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки це ускладнить відшкодування шкоди, спричиненої злочином.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляції прокурора, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню із наступних підстав:

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини вчинення злочину та кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2ст.286 КК України ніким в апеляційному порядку оскаржені не були, а тому в апеляційному порядку не переглядаються.

Згідно з ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Звільняючи обвинуваченого ОСОБА_6 від покарання на підставі ст. 75 КК України суд першої інстанції виходив з того, що він визнав провину в повному обсязі, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, приніс вибачення потерпілому, прийняв заходи щодо відшкодування спричиненої ним шкоди потерпілому, та частково її відшкодував, має постійне місце проживання та роботи, позитивно характеризується за місцем роботи, має на утриманні неповнолітнього сина 2006 року народження, скоїв кримінальне правопорушення з необережності.

Але на думку колегії суддів висновок про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання зроблено судом першої інстанції без належного врахування ступеню тяжкості вчиненого злочину, його фактичних обставин та наслідків.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 було грубо порушено кілька значних приписів Правил дорожнього руху він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, значно перевищив припустиму у населених пунктах швидкість руху транспортного засобу та об`єктивно маючи можливість обрати із врахуванням дорожньої обстановки безпечний спосіб руху, діючи самовпевнено, не уважно стежив за дорожньою обстановкою, в наслідок чого не впорався із керуванням та скоїв наїзд на дерево. В наслідок цієї ДТП потерпілому ОСОБА_7 були спричинені численні тілесні ушкодження, частина з яких віднесена до категорії тяжких, частина - до середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого.

При таких обставинах висновок суду про те, що виправлення обвинуваченого можливе без реального застосування покарання та його звільнення від відбування призначеного покарання є необґрунтованим, таким, що не відповідає встановленому ступеню тяжкості скоєного, фактичним обставинам злочину. Колегія судів вважає, що лише реальне застосування покарання до ОСОБА_6 зможе виправити його схильність до нехтування нормами Правил дорожнього руху, та буде сприяти попередженню вчиненню подібних злочинів.

Таким чином, на думку колегії суддів суд першої інстанції припустився неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме: неправильно звільнив в порядку ст.75 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування основного покарання, що відповідно до вимог ст.409, 413, 420 КПК України є підставою для скасування вироку та постановлення апеляційним судом нового вироку.

В якості обставини, що обтяжує покарання, колегія суддів враховує вчинення обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп`яніння.

В той же час, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_6 цілком визнав свою вину та щиро покаявся, що виявилось у сприянні органам слідства у розкритті злочину, а суду - у встановлені істини по цьому провадженню, визнанні свого обов`язку у відшкодуванні шкоди спричиненої потерпілому та частковому добровільному її відшкодуванні. Судова колегія також враховує думку потерпілого, який зазначив, що обвинувачений повинен понести покарання, але він не бажає, щоб до ОСОБА_9 було застосовано покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки це ускладнить відшкодування спричиненої йому, потерпілому, шкоди. ОСОБА_9 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, має постійне місце проживання та роботи, утримує неповнолітню дитину. Своє знаходження в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_9 пояснив тим, що намагався зняти стрес, який був у зв`язку із похованням в цей день його матері, що підтверджується даними свідоцтва про смерть ОСОБА_10 05.08.2016 року. Зазначені обставини колегія судів визнає такими, що пом`якшують покарання, а їх сукупність такою, що істотно знижуює ступень тяжкості вчиненого злочину. Тому, апеляційний суд вважає за можливе призначити обвинуваченому інший, більш м`який вид основного покарання, ніж той, що зазначено у санкції ч.2ст.286 КК України, а саме громадські роботи. Передбачене у санкції ч.2ст.286 КК України основне покарання у вигляді позбавлення волі, яке прокурор просить призначити обвинуваченому, із зазначених вище підстав апеляційний суд вважає надмірно суворим, таким що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі ОСОБА_10 . Тому апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню.

ОСОБА_10 було порушено низку приписів Правил дорожнього руху, Тому колегія суддів вважає за необхідне застосувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Таким чином, оскаржений вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_10 в частині призначення обвинуваченому покарання підлягає скасуванню із постановленням апеляційним судом в цій частині нового вироку.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 травня 2017 року відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ст.69 КК України покарання у вигляді ста годин громадських робіт з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

В решті вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 травня 2017 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3