11-кп/775/132/2017(м)
264/4358/16-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі кримінальне провадження №0001492 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, не судимого в силу ст.89 КК України, працюючого електриком у ПрАТ «Азовелектросталь», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та засуджено: за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років; за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді арешту на строк шість місяців. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_6 5000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 процесуальні витрати на проведення судових експертиз на користь держави в розмірі 351,84 грн. та 527,76 грн..

Вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_8 засуджено за те, що 04 червня 2016 року, приблизно о 16 годині 20 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в будинку АДРЕСА_2 , під час сварки, що сталася на ґрунті несподівано виниклих особистих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_9 , з метою спричинення йому тілесних ушкоджень узяв зі столу кухонний ніж, яким умисно наніс потерпілому два удари в живіт, завдавши непроникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва, а також проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки зліва з пошкодженням брижі тонкого кишечника і великого сальника, яке ускладнилося внутрішньою кровотечою, з подальшим розвитком гострого недокрів`я внутрішніх органів, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, від яких потерпілий помер на місці злочину, незважаючи на медичну допомогу.

Крім того, ОСОБА_8 04 червня 2016 року, приблизно о 07 годині на вулиці 40 років Жовтня в селищі Талаківка міста Маріуполя нарвав дикорослих конопель та переніс їх за місцем свого проживання у будинок АДРЕСА_2 , де в супереч вимогам ст. 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» став зберігати придбаний таким чином наркотичний засіб для особистого вживання без мети збуту. Того ж дня в період з 18 години 30 хвилин до 19 години 55 хвилин працівниками поліції під час огляду в зазначеному будинку виявлені дві пластикові плашки з металевим наперстком (пристрій для вживання наркотичних засобів), на внутрішніх поверхнях яких маються смоли, що є особливо небезпечним наркотичним засобом - екстрактом канабісу, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,11 г., та речовину рослинного походження, що є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом масою 28,16 г., (24,83 г. в перерахунку на суху речовину).

В апеляційній скарзі за її змістом захисник ОСОБА_7 , не оскаржуючи вирок суду в частині засудження ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України, фактично просить вирок суду змінити в частині засудження останнього за ч.2 ст.121 КК України, а провадження в цій частині закрити за відсутністю в діянні обвинуваченого складу зазначеного кримінального правопорушення. Вважає вирок незаконним та необґрунтованим, таким, що не відповідає вимогам ст.370 КПК України. Посилається на те, що висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, суд однобічно та неповно дослідив докази та надав їм невірну оцінку, через що неправильно застосував Закон України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що суд не прийняв до уваги та не надав належної оцінки доказам, що свідчать на користь обвинуваченого, а саме показанням самого ОСОБА_8 про те, що потерпілий ОСОБА_9 першим схопив ніж та наблизився до нього, в наслідок чого той змушений був адекватно захищатися, свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про те, що на час їх потрапляння на місце події потерпілий ОСОБА_9 лежав на підлозі з ножем у руці. Ці докази, на думку апелянта, доводять хибність обвинувачення та підтверджують той факт, що ОСОБА_8 на момент заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 діяв у стані необхідної оборони, що в силу ст.36 КК України виключає кримінальну відповідальність. Показання єдиного очевидця події свідка ОСОБА_12 , які суд взяв за основу на підтвердження обвинувачення, не можуть бути визнані належним та достатнім доказом з огляду на стан сп`яніння останнього на той момент.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника на підтримання апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КПК України, були зроблені на підставі досліджених під час судового розгляду доказів, в тому числі його визнавальних показань, з урахуванням цього суд першої інстанції встановив фактичні обставини провадження та відповідно кваліфікував дії обвинуваченого. А тому висновки суду у вироку щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого, правильності кваліфікації його дій та призначення покарання в цій частині, які не оскаржуються в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за вказаних у вироку обставинах, за які його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами, які судом всебічно й повно досліджені та правильно оцінені.

Свій висновок про умисну спрямованість дій ОСОБА_8 на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 з застосуванням ножа, зокрема, суд обґрунтував показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, який не заперечував, що між ним та потерпілим стався конфлікт, в ході якого він наніс останньому ножові поранення.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_12 під час судового розгляду та проведення слідчого експерименту, вбачається, що під час вживання спиртних напоїв між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виникла словесна суперечка, він особисто бачив як ОСОБА_8 ударив ОСОБА_9 ножем, який лежав на столі декілька разів. У самого ОСОБА_9 в руках в той момент нічого не було, після цього потерпілий упав на підлогу, тримався рукою за живіт, лежав на боку. Його ОСОБА_8 послав за допомогою, а сам залишився наодинці з потерпілим. Ці свідчення суд об`єктивно визнав достовірними, оскільки вони об`єктивно узгоджені з наявними доказами, що містяться у матеріалах провадження, підтверджують їх та не суперечать одне одному.

Під час судового розгляду було оглянуто два ножі, вилучені з помешкання обвинуваченого ОСОБА_8 в ході огляду місця події, останній впевнено впізнав з них ніж за його певними характеристиками та особливостями, саме яким обвинувачений наносив удари потерпілому.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_11 (фельдшера швидкої допомоги), прибувши на місце події, він виявив ОСОБА_9 , який лежав на животі, рука його перебувала на животі, в руці був ніж. Присутній ОСОБА_8 пояснив, що останній сам себе зарізав.

Висновками судово-медичної експертизи підтверджено наявність зазначених у вироку тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , в тому числі проникаюче колото-різане поранення, в наслідок якого настала смерть останнього, які утворилися саме від дворазової дії колючо-ріжучого предмету, могли утворитися за обставин, на які послався свідок ОСОБА_12 . Ці дані цілком були підтверджені під час судового розгляду судово-медичним експертом ОСОБА_13 , яка також зазначила, що з врахуванням специфіки поранень та тілесних ушкоджень, вони були заподіяні саме тим ножем, який був виявлений біля трупа ОСОБА_9 ..

За висновком судово-медичної (цитологічної) експертизи, на зазначеному ножі виявлено кров чоловіка, яка могла належати потерпілому ОСОБА_9 .

Судом першої інстанції були досліджені всі надані сторонами докази в повному обсязі і дана їм належна оцінка у вироку, докази, на яких побудовані висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.121 КК України, є належними, допустимими, достатніми та достовірними, не містять протиріч, їх дослідження та оцінка зроблені відповідно до вимог ст.ст.91,94 КПК України.

В судовому засіданні були ретельно перевірені версія обвинуваченого та його показання про те, що потерпілий першим напав на нього з ножем, а він змушений був захищати себе та діяв в умовах необхідної оборони, та обґрунтовано визнані безпідставними і недостовірними, зумовленими позицією захисту та бажанням уникнути кримінальної відповідальності, із зазначенням мотивів їх неприйняття.

Суд обґрунтовано зазначив, що ці доводи спростовуються зазначеними вище та іншими доказами, а встановлені під час їх дослідження обставини об`єктивно, поза межами розумного сумніву доводять хибність такої версії подій. Суд першої інстанції цілком обґрунтовано прийшов до висновку, що саме той ніж, який знаходився біля трупу потерпілого, був знаряддям злочину відповідно до показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , висновків судових експертиз та різних версій самого обвинуваченого про розвиток подій. Судом надано належної та правильної оцінки показам свідка ОСОБА_12 , який був безпосереднім очевидцем події злочину, які носять досить послідовний та незмінний характер, а находження останнього у стані алкогольного сп`яніння не ставить під сумнів їх зміст з огляду на досить належну їх деталізацію.

Суд повно і всебічно дослідив зібрані у провадженні докази, дав їм належну оцінку з врахуванням способу, механізму утворення, локалізації тілесних ушкоджень у потерпілого, відсутності слідів насильства у самого обвинуваченого та правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 саме за ч.1 ст.121 КК України.

А тому доводи захисника в апеляційній скарзі про однобічну та неправильну оцінку доказів, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та наявність правових підстав для застосування ст.36 КК України, не є слушними.

Покарання призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції в межах санкції закону України про кримінальну відповідальність, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, цілком відповідає вимогам та цілям, передбаченим ст.ст.50,65,71 КК України.

Порушень органом досудового слідства або судом вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни вироку у даній справі не встановлено.

Вирок суду щодо ОСОБА_8 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12 грудня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області