У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.02.2017 Справа №607/14139/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши, у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_3 в порядку ст.537 КПК України, щодо вирішення питання про зберігання речових доказів у кримінальному провадженні №0000491 від 30.10.2014 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000491 від 30.10.2014 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2015 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 23 вересня 2015 року між прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України старшим радником юстиції ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000491 від 30.10.2014 року. ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України та призначено узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді штрафу в розмірі 1 500 (однієї тисячі п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в доход держави, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч) гривень із спеціальною конфіскацією в межах не вилученої неправомірної вигоди в розмірі 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень в доход держави.

01 лютого 2017 року на адресу суду надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_3 в порядку ст.537 КПК України, про вирішення питання про зберігання речових доказів у кримінальному провадженні №0000491 від 30.10.2014 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, а саме коштів у сумі 133 000 (сто тридцять три тисячі) гривень, які були виявлені та вилучені під час проведення обшуку у вказаному кримінальному провадженні по вул. Листопадова, 5 в м. Тернополі.

Обґрунтовуючи своє клопотання старший слідчий посилається на те, що вироком Тернопільського міськрайонного суду від 25 вересня 2015 року не вирішено питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні №0000491 від 30.10.2014 року, тобто 133 000 (сто тридцять три тисячі) гривень, які визнано речовими доказами, оскільки останні містили сліди вчинення кримінального правопорушення, а саме за номерами та серіями були саме тими коштами, які отримувались для проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді контролю за вчиненням злочину та також містили хімічну речовину, що використовувались під час проведення вказаної негласної слідчої (розшукової) дії, та оскільки не виявилось можливо їх здати на зберігання до банківської установи, останні перебували та перебувають на теперішній час на зберіганні у старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_3 . Враховуючи вищенаведене просить розглянути питання щодо зберігання речових доказів, а саме коштів у сумі 133 000 (сто тридцять три тисячі) гривень з передачею останніх до Департаменту фінансово-облікової політики МВС України та повернення їх у дохід держави.

Старший слідчий в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд вказаного клопотання без участі Головного слідчого управління Національної поліції України, та просить розглянути клопотання в порядку ст.537 КПК України.

Учасники судового розгляду у судове засідання не з`явилися, з невідомих суду на те причин, хоча про день, час та місце розгляду клопотання повідомлялися судом належним чином. Враховуючи положення ст.539 КПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд клопотання за відсутності учасників судового засідання.

Таким чином оглянувши матеріали кримінального провадження за №0000491 від 30.10.2014 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема серед іншого, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Частиною 2 статті 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок - у разі необхідності вирішення питань, передбаченого 14 частини першої статті 537 КПК України.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2015 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 23 вересня 2015 року між прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України старшим радником юстиції ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000491 від 30.10.2014 року. Відповідно до вказаного вироку ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України а призначено узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді штрафу в розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в доход держави, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч) гривень із спеціальною конфіскацією в межах не вилученої неправомірної вигоди в розмірі 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень в доход держави.

Як вбачається із протоколу огляду та вручення грошових коштів від 18.05.2015 року, який міститься у матеріалах вищевказаного кримінального провадження (2 том), головний оперуповноважений-інспектор відділу протидії хабарництву управління оперативних розробок ДПЗСЕ МВС України в присутності понятих здійснив огляд, копіювання грошових коштів, отриманих в ДФЗБО МВС України та після чого заздалегідь ідентифіковані грошові кошти в сумі 133 000 (сто тридцять три тисячі) гривень вручив свідку для подальшої їх передачі як неправомірну вигоду.

Так, 19.05.2015 року на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва, яким надано дозвіл на проведення обшуку, було проведено обшук у службовому кабінеті ОСОБА_4 , що за адресою АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 133 000 (сто тридцять три тисячі) гривень, що підтверджується протоколом обшуку від 19.05.2015 року (а.с.136, 2-ий том).

Оглядом матеріалів кримінального провадження встановлено, що грошові кошти в сумі 133 000 (сто тридцять три тисячі) гривень, відповідно до постанови від 01.06.2015 року визнані речовим доказом, та копії документів, а саме вказаної суми грошових коштів приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000491, та на даний час грошові кошти перебувають на зберіганні у старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_3 .

У відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, разом з тим вирок від 25 вересня 2015 року відносно ОСОБА_4 судом було ухвалено на підставі угоди про визнання винуватості та судом рішення щодо долі речових доказів, а саме грошових коштів, які були предметом злочину, не приймалось.

Таким чином у відповідності до норм ст.100 КПК України гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Крім того, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою слідчого СГ ГСУ МВС України від 01.06.2015 року грошові кошти в сумі 133 000 (сто тридцять три тисячі) гривень визнано речовими доказами, які на час проведення негласних слідчих дій у кримінальному провадженні були отримані оперативним підрозділом у Департаменті фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС України, який на теперішній час в МВС не діє відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», натомість згідно інформації наданої Головним слідчим управлінням Національної поліції України №6949-24/2/2-2014 від 15.02.2017 року, в апараті Міністерства створено структурний підрозділ Департамент фінансово-облікової політики МВС України.

Таким чином враховуючи вищевикладене, зокрема те, що вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2015 року набрав законної сили, а долю речових доказів, грошових коштів у сумі 133 000 (сто тридцять три тисячі) гривень судом при ухваленні вироку не вирішено, а відповідно до п.14 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, суд вважає, що клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_3 є обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.100, 537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_3 в порядку ст.537 КПК України, щодо вирішення питання про зберігання речових доказів у кримінальному провадження №0000491 від 30.10.2014 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України задовольнити.

Вирішити долю речових доказів грошових коштів у сумі 133 000 (сто тридцять три тисячі) гривень, які перебувають на зберіганні у старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_3 повернути у дохід держави шляхом передачі їх у Департамент фінансово-облікової політики МВС України.

Копію ухвали негайно направити старшому слідчому в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_3 , в Департамент фінансово-облікової політики МВС України, Генеральну прокуратуру України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1