Справа № 343/842/17
Провадження № 11-кп/779/307/2017
Категорія ст. 81 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8 ,

представника Долинського ВЦ №118 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 31 травня 2017 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання Долинського виправного центру № 118 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_8 неодноразово судимий, вже звільнявся судом умовно-достроково від відбування покарання, однак належних висновків для себе не зробив, вчинив особливо тяжкий злочин, 25.03.2016 року комісією Личаківської ВК № 30 йому відмовлено у застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення, крім того перебування ОСОБА_8 в Долинському ВЦ № 118 є нетривалим, а час недостатнім для належного вивчення особи засудженого, його поведінки та відношення до раніше скоєного злочину. За вказаних обставин та враховуючи позицію спостережної комісії при Долинській РДА Івано-Франківської області, яка на засіданні 17.05.2017 року утрималась від спільного подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , суд дійшов висновку, що в судовому засіданні не здобуто достатньо доказів, які б переконливо, поза розумним сумнівом, свідчили про те, що засуджений ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить змінити ухвалу Долинського районного суду від 31 травня 2017 року через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та задовільнити клопотання адміністрації Долинського виправного центру №118 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В спростування обставин, у зв`язку з якими йому відмовлено в умовно-достроковому звільненні вказує, що: прибув у Долинський ВЦ №118 07.10.2016 року і з самого початку був працевлаштований та працює по сьогоднішній день; порушень режиму перебування та дисципліни не допускав; за сумлінну працю та дисципліну заохочувався адміністрацією Долинського ВЦ №118; посилання суду на його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання по колишній судимості (у 2003 році), як на підставу для відмови йому в умовно-достроковому звільненні є безпідставними та недопустими у відповідності до ст.88 КПК України; стягнення, які були накладені на нього у 2011-2012 роках давно погашені. Вважає, що своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, крім того до закінчення строку його покарання залишається вже менше 6 місяців, тому суд безпідставно позбавив його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_8 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити;

- прокурор заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги засудженого, просив залишити без змін ухвалу суду;

- представник Долинського виправного центру №118 підтримав доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 та просив його умовно-достроково звільнити від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого ОСОБА_8 , представника Долинського виправного центру №118 та прокурора, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги засудженого, колегія суддів приходить до висновку, що слід відмовити у її задоволенні, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, ухвала суду першої інстанції постановлена з правильним застосуванням матеріального права та дотриманням вимог процесуального закону.

Згідно ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень ч.2, п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Разом з тим, згідно роз`яснень п. п. 2, 17 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання начальника Долинського виправного центру №118 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_8 востаннє засуджений вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області 17.06.2011 року за ст. 187 ч. 3 КК України до 7 років 6 місяців позбавленні волі з конфіскацією майна. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22.02.2016 року засудженому ОСОБА_8 в строк відбутого покарання за правилами ст. 72 ч.5 КК України зарахувати час його попереднього ув`язнення з 05.01.2011 року по 04.07.2011 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 07.09.2016 року засудженому ОСОБА_8 замінено невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке у вигляді обмеження волі. Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08.11.2016 року зараховано засудженому ОСОБА_8 в строк відбування покарання за правилами ст. 72 КК України час слідування його під вартою з 07.09.2016 року по 07.10.2016 року, із розрахунку 1 день тримання під вартою 2 дні обмеження волі. Початок відбуття покарання засудженому рахується з 05.01.2011 року; 3/4 частини відбутого терміну 25.03.2017 року; кінець терміну 06.12.2017 року.

З характеристики на засудженого ОСОБА_8 вбачається, що він в установах виконання покарань перебуває з 06.01.2011 року. Під час тримання в СІЗО м. Артемівськ та м. Львів порушень вимог режиму тримання під вартою не допускав, дисциплінарні стягнення не накладались. Заохочення не оголошувались. З 19.08.2011 року відбував покарання в Городищенській ВК (№96). Був працевлаштований днювальним у приміщенні камерного типу. Допускав порушення вимог режиму відбування покарання за що було накладено чотири дисциплінарні стягнення, які на даний час погашені у встановленому законом порядку. Заохочення не оголошувались. З 21.01.2015 року відбував покарання в Личаківській ВК (№30). Був працевлаштований на дільниці виготовлення борошна. Порушень вимог режиму не допускав, дисциплінарні стягнення не накладались. Оголошувалось чотири заохочення. В Долинський виправний центру № 118 засуджений ОСОБА_8 прибув 07.10.2016 року. Був працевлаштований в банно-пральному комплексі установи, де і працює по даний час. Не допускав порушень встановлених правил відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались. Оголошувалось одне заохочення правами начальника відділення СПС. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. До майна установи ставиться дбайливо. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. На профілактичних обліках не перебуває. Приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком «Духовне відродження». Зв`язок з родичами підтримує шляхом телефонних розмов та побачень. Згідно вироку суду значиться позов на суму 15000 гривень, виконавчі листи на адресу установи не надходили. В Городищенській ВК №96 погашено позов на суму 290 гривень. Вину у скоєному злочині визнав повністю (а.п.2).

Згідно з довідкою ДУ «Долинський виправний центр (№118)» від 13 травня 2017 року виконавчі листи про сплату позовів та аліментів в бухгалтерію установи на виконання не поступали (а.п. 3).

Відповідно до протоколу №5 засідання спостережної комісії при Долинській районній державній адміністрації від 17.05.2017 року члени комісії утрималась від спільного подання клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 у зв`язку з вчиненням ним важкого злочину (а.п.16).

Колегія суддів вважає, що сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Разом з тим, на думку колегії суддів, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Крім того, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з ч.1,3 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Колегія суддів звертає увагу на те, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України, дотримання якого засудженим ОСОБА_8 підтверджується його позитивною характеристикою.

Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Крім того, зі змісту мотивувальної частини ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 07.09.2016 року вбачається, що рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким було прийнято в зв`язку з тим, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого ОСОБА_8 отримали належну оцінку судом у виді заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке у виді обмеження волі.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що з часу прийняття такого рішення пройшов нетривалий строк, під час якого засуджений ОСОБА_8 отримав тільки одне заохочення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про відмову у задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 належним чином врахував умови, що передбачені ст. 81 КК України для такого звільнення, та погоджується з висновками суду першої інстанції в частині того, що за такий період часу засуджений ОСОБА_8 не довів свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, колегія суддів приходить до висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення, в даному випадку, не є виправданим.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 31 травня 2017 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5