Ухвала
іменем україни
11 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні заяву про самовідвід судді ОСОБА_1 , подану у кримінальному провадженні № 0001577 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК,

в с т а н о в и л а:

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернулися засуджений ОСОБА_7 та прокурор з касаційними скаргами на вирок Апеляційного суду Херсонської області від 25 квітня 2016 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК до покарання у виді обмеження волі.

Суддею ОСОБА_1 , який входить до складу колегії, визначеної для розгляду касаційної скарги, заявлено самовідвід.

Заслухавши заяву судді ОСОБА_1 , думку учасників провадження, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задовольнити заяву з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 80 КПК встановлено обов`язок судді за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, заявити самовідвід, який відповідно до вимог ч. 5 ст. 80 КПК має бути вмотивованим.

У заяві про самовідвід йдеться про неможливість участі судді ОСОБА_1 у кримінальному провадженні у зв`язку з тим, що він за касаційними скаргами прокурора та представника потерпілої переглядав у касаційному порядку ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 16 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 (якою вирок місцевого суду залишено без зміни), яку у складі колегії скасовував з призначенням нового розгляд в суді апеляційної інстанції у зв`язку з м`якістю призначеного покарання та безпідставністю звільнення засудженого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК.
За матеріалами провадження встановлено, що за підсумками нового апеляційного розгляду апеляційний суд скасував вирок місцевого суду в частині призначеного покарання та ухвалив свій, яким призначив ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК, з застосуванням положень ст. 70 цього Кодексу, покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

Цей вирок засудженим та прокурором оскаржено у касаційному порядку. У касаційних скаргах висловлено прохання про скасування вироку апеляційного суду і призначення нового розгляду в цьому суді. Засуджений у скарзі висловлює незгоду з вироком апеляційного суду у тій частині, що до нього не було застосовано положень ст. 75 КК, а у скарзі прокурора що апеляційний суд не перевірив обґрунтованості застосування до ОСОБА_7 інституту звільнення від покарання і не навів у вироку підстав, через які призначення покарання з випробуванням є неправильним.

Автоматизована система документообігу ВССУ знову визначила суддю ОСОБА_1 для розгляду даного кримінального провадження у касаційному порядку як суддю доповідача. Між тим, суддя вже висловив свою правову позицію у даній справі в ухвалі від 02 лютого 2016 року стосовно безпідставності звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК з випробуванням.

У зв`язку з цим повторна участь судді ОСОБА_1 у розгляді кримінального провадження є неможливою, адже може викликати обґрунтовані побоювання сторін, у безсторонності, неупередженості та об`єктивності судді (п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК). Такий підхід знайшов своє відображення у багатьох рішеннях Європейського суду з прав людини (див. наприклад рішення Пероте Пелон проти Іспанії, 45238/99, 25 липня 2002 р.).

Враховуючи викладене, зазначені обставини виключають участь судді ОСОБА_1 у розгляді вищезазначеного кримінального провадження.

Керуючись п. 6 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 81 КПК, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Заяву про самовідвід судді ОСОБА_1 задовольнити.
Доручити проведення повторного автоматичного визначення складу колегії у провадженні № 5-300км16.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3