Справа № 441/971/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/155/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000170 від 07.03.2015 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комарно, Городоцького р-ну, Львівської обл., українця, громадянина України, військовозобов`язаного, з повною середньою освітою, одруженого, працюючого в м.Городок «Бадер Україна, на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимого, проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 ,

за ч. 3 ст. 185 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Комарно, Городоцького р-ну, Львівської обл., українця, громадянина України, не військовозобов`язаного, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_3 , раніше судимого Городоцьким районним судом Львівської області 27.03.2008 р. за ч. 2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі, 22.04.2015 р. судимого Городоцьким районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 186, на підставі ст. ст. 70, 72 КК України на 4 роки 25 днів позбавлення волі, відбуває покарання у Львівській виправній колонії № 48 УДПС України у Львівській області

за ч. 3 ст. 185 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_10 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 10 листопада 2016 року відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , -

встановила:
вироком Городоцького районного суду Львівської області від 10 листопада 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та із застосування ст. 69 КК України призначено покарання на один рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням на один рік, відповідно до ст. 76 КК України покладено на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання на три роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за даним вироком, більш суворим, що призначено за попереднім вироком Городоцького районного суду Львівської області від 22.04.2015 р. з урахуванням ст. 72 КК України, ОСОБА_11 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, 25 днів.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , відносно якого матеріали виділені в окреме провадження і зупинено розгляд у зв`язку з його хворобою, та невстановлена слідством особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, 27.02.2015 р., в період між 8.00 год. та 15.00 год., за попередньою змовою групою осіб, проникли до приміщення свинарника ОСОБА_13 , що по АДРЕСА_4 , звідки таємно викрали два металевих кутника, загальною довжиною 13,7 м, вартістю 554,15 грн., викраденим розпорядились.

На вирок суду заступника прокурора Львівської області ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок змінити, виключити з мотивувальної частини вироку посилання на те, що 27.02.2015 р.

ОСОБА_6 і ОСОБА_7 вчинили злочин за попередньою змовою з

ОСОБА_12 , зазначивши, що злочин вчинено за попередньою змовою з особою,

матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження.

Судові витрати за проведення експертизи в сумі 163 грн. 66 коп. з кожного з

обвинувачених стягнути на користь держави.

В обґрунтування вказує, що не оспорюючи доведеності вини обвинувачених та правильності кваліфікації їх дій, вважає, що зазначене судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає зміні у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки суд першої інстанції, в порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, покликається у вироку на вчинення 27.02.2015 ОСОБА_6 і ОСОБА_14 передбаченого ч.3 ст.185 КК України злочину у групі з ОСОБА_12 , стосовно якого матеріали виділено в окреме провадження у зв`язку з його хворобою, а обвинувальний вирок за наведеними вище фактами судом щодо нього на даний час не постановлено.

Таким чином, суд першої інстанції неправомірно зазначив у вироку прізвище та ініціали особи, яка не визнана судом винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Наголошує, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуваний вирок, повинен був зазначити у вироку, що ОСОБА_15 і ОСОБА_7 27.02.2015 р. вчинили крадіжку, поєднану з проникненням в приміщення за попередньою змовою з

особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження.

Звертає увагу, що суд, в порушення норм кримінального процесуального

закону стягнув витрати на залучення експерта не на користь держави, а на користь

експертної установи.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника та обвинуваченого, які заперечили апеляційну скаргу, при цьому, захисник вказав, що підстави для зміни вироку, на які покликається прокурор в апеляційній скарзі КПК України не передбачені, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинувачених та правильності кваліфікації їх дій в апеляційній скарзі не оспорюються.

Згідно ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
При цьому, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначено, що при розгляді кримінальних справ суд має суворо додержуватись закріпленого у ч.1 ст.62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості.
Всупереч вище наведеному, суд першої інстанції, покликався у вироку на вчинення 27.02.2015 р. ОСОБА_6 і ОСОБА_14 передбаченого ч.3 ст.185 КК України злочину у групі з ОСОБА_12 , стосовно якого матеріали виділено в окреме провадження у зв`язку з його хворобою.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції неправомірно зазначив у вироку прізвище та ініціали особи, яка не визнана судом винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тому в цій частині вирок підлягає зміні, при цьому слід, виключити з мотивувальної частини вироку посилання на те, що 27.02.2015 р. ОСОБА_6 і ОСОБА_7 вчинили злочин за попередньою змовою з

ОСОБА_12 , в мотивувальній частині вироку, замість « ОСОБА_12 , відносно якого матеріали виділені в окреме провадження і зупинено розгляд у зв`язку з його хворобою», вказати «особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження».

Як встановлено колегією суддів, суд при ухваленні вироку, стягнув з обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 витрати за проведення експертизи в сумі 163 грн. 66 коп. з
кожного на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру.
Відповідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального
вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документальна
підтверджені витрати на залучення експерта.
Проте суд першої інстанції, даної вимоги кримінального процесуального
закону не дотримався стягнувши витрати на залучення експерта на користь експертної установи, відтак і в цій частині вирок слід змінити, судові витрати за проведення експертизи в сумі 163 грн. 66 коп. з кожного з обвинувачених стягнути на користь держави.

На підставі наведеного керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів ,-

постановила:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_10 задоволити.

Вирок вирок Городоцького районного суду Львівської області від 10 листопада 2016 року відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на те, що 27.02.2015 р.

ОСОБА_6 і ОСОБА_7 вчинили злочин за попередньою змовою з

ОСОБА_12 , в мотивувальній частині вироку, замість « ОСОБА_12 , відносно якого матеріали виділені в окреме провадження і зупинено розгляд у зв`язку з його хворобою», вказати «особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження».

Судові витрати за проведення експертизи в сумі 163 грн. 66 коп. з кожного з

обвинувачених стягнути на користь держави.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляд цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з часу отримання копії рішення суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4