АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0001770 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року, з підготовчого судового засідання, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001770 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Повертаючи кримінальне провадження прокурору, своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки, всупереч вимогам законодавства, якими висуваються вимоги до обвинувального акта в частині формулювання обвинувачення, в обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин кримінального провадження, йдеться не лише про обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, а фактично, викладаються дії ОСОБА_9 , як особи матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, що суперечить вимогам КПК України щодо прав сторін кримінального провадження, так як у даному випадку ОСОБА_9 не є стороною даного кримінального провадження, його статус взагалі, виходячи зі змісту обвинувального акта та додатків до ________________________________________________________
Справа №11-кп/796/1268/2017 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_1
нього, не визначений, і суд не вправі давати будь-яку юридичну оцінку його діям. При цьому, в порушення вимог ст. 109 КПК України, в реєстрі матеріалів досудового розслідування також відсутня інформація про виділення матеріалів щодо цієї особи в окреме провадження, а натомість зазначено, що обидва підозрювані повідомлені про підозру 10.02.2017 року.

Крім того, у порушення вимог ст. 217 КПК України обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК України, так само 06 квітня 2017 року надійшов до Дніпровського районного суду м. Києва з Київської місцевої прокуратури №4 та відповідно до ст. 35 КПК України призначений до розгляду в іншому складі суду.
Також, в обвинувальному акті при формулюванні обвинувачення СекретарОСОБА_11 не викладені, у відповідності до змісту об`єктивної сторони ч. 2 ст. 186 КК України, конкретні дії, які той вчинював за попередньою змовою групою осіб, а отже таке обвинувачення не може вважатися конкретним. При цьому, не надано оцінки і тому, що ОСОБА_7 вже був судимий за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі та звільнився 10.04.2012 року умовно-достроково.
Крім того, під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_7 заперечував факт складання розписки про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, яка додана до обвинувального акту, а візуальне порівняння підпису обвинуваченого у пам`ятці про права та обов`язки не тільки не спростовує цих тверджень, а навпаки свідчить про суттєві відмінності підпису обвинуваченого.
І за наявності таких недоліків обвинувального акта суд визнав неможливим призначення судового розгляду та прийняв рішення про його повернення прокурору.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу суду незаконною та винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що обвинувальний акт викладено у відповідності до вимог ст 291 КПК України, а в ході підготовчого судового засідання, відповідно до ст. 314 КПК України, не передбачено дослідження судом суті та обсягу пред`явленого обвинувачення особі, і суд в праві лише з`ясовувати чи обвинувальний акт викладено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України.

При цьому, в ході уже судового розгляду, який проводиться відповідно до вимог Глави 28 КПК України, прокурор має право змінити, висунути додаткове обвинувачення чи відмовитися від підтримання обвинувачення.
Щодо підпису обвинуваченого ОСОБА_7 в розписці про отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, то,на думку сторони обвинувачення, підпис виконаний саме обвинуваченим ОСОБА_7 та ідентичний підпису на пам`ятці про права та обов`язки обвинуваченого, а заперечення ОСОБА_7 факту отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування і складання відповідної розписки в ході підготовчого судового засідання вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_12 , усвідомлюючи невідворотність покарання, вводив в оману суд лише з метою затягування строків судового розгляду.
Також прокурор звертає увагу на те, що судом, в порушення вимог КПК України, підготовче судове засідання проведено за відсутності потерпілого ОСОБА_13 , при цьому,в матеріалах провадження відсутні відомості про повідомлення його належним чином про дату, час і місце судового засідання.
Тому, на думку апелянта, немає законних підстав для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки відсутні порушення вимог КПК України під час складання та вручення обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення обвинуваченого та його захисника проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право із стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Пунктами 1 9 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт обов`язково повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Таким чином, рішення про повернення обвинувального акту прокурору може бути прийнято лише в разі, якщо при його складанні допущені порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України.

Як убачається з обвинувального акта відносно ОСОБА_7 , в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за формою та змістом повністю відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд послався на невідповідність обвинувального акту вимогам КПК, оскільки в ньому у фактичних обставинах та формулюванні обвинувачення міститься посилання на конкретну особу, яка спільно з ОСОБА_7 вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, а також вказав на неконкретність викладеного в ньому обвинувачення ОСОБА_7 через не зазначення у ньому у відповідності до змісту об`єктивної сторони ч. 2 ст. 186 КК України, конкретних дії, які той вчинював за попередньою змовою групою осіб, та ненадання оцінки тому, що ОСОБА_7 вже був судимий за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі та звільнився 10.04.2012 року умовно-достроково.

Проте, як вважає колегія суддів, повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження і визначення юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду.

Тим більше, що, вказуючи на ненадання оцінки тому, що ОСОБА_7 вже був судимий за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі та звільнився 10.04.2012 року умовно-достроково, суд фактично вказав нанеобхідність зазначення в кваліфікації дій обвинуваченого певної кваліфікуючої ознаки, що також суперечить і загальним засадам кримінального провадження.

Водночас, на переконання колегія суддів, і зазначення в обвинувальному акті даних про особу, у співучасті з якою ОСОБА_7 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, не є істотним порушенням вимог КПК України, яке б перешкоджало призначенню обвинувального акта до судового розгляду, оскільки суд має здійснити розгляд у відповідності до положень ст. 337 КПК України лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, але при цьому не позбавлений можливості, отримавши від прокурора відповідні дані, вказати у судовому рішенні замість прізвища ОСОБА_9 формулювання, яке буде відповідати його процесуальному статусу на той час.

Також не є обгрунтованими і посилання суду на порушення прокурором вимог ст. 217 КПК України при одночасному направленні на розгляд до суду, але окремо, і обвинувального акта щодо ОСОБА_9 , так як в цьому випадку суд може діяти у порядку, встановленому ч. 1 ст. 334 КПК України.

Крім того, як свідчать матеріали провадження, на дотримання вимог ч. 4 ст. 291 КПК України, прокурором до обвинувального акта додана розписка ОСОБА_7 про отримання ним 28 лютого 2017 року копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, а наявність у суду сумнівів щодо її підписання саме ОСОБА_7 не лише не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору, але й в даному випадку не позбавляє суд можливості зобов`язати прокурора повторно вручити ОСОБА_14 копії цих документів у підготовчому судовому засіданні.

Тому доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності повернення обвинувального акта судом першої інстанції є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акта відносно ОСОБА_7 , як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, - скасуванню.

При цьому також є обґрунтованими і доводи прокурора щодо проведення судом підготовчого судового засідання за відсутності потерпілого ОСОБА_15 і даних щодо його належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання, що за відсутності інших, приведених вище підстав для скасування ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року, мало б наслідком безумовне скасування судового рішення з призначенням нового розгляду, а відтак, при новому розгляді вимагає від суду дотримання і прав потерпілого.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року, якою повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001770 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, скасувати, та призначити новий розгляд обвинувального акта відносно ОСОБА_7 у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ____________________ _____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3