Провадження №1-кп/523/44/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2017 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю захисника ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

у присутності потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси кримінальне провадження за № 0004232 від 29.08.2014р. за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Липовець Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого неофіційно, раніше не засудженого.

Зареєстрованого: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, -

Встановив:
5.07.2014 року приблизно о 23:00 годині, ОСОБА_9 , знаходячись у подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , під час сумісного відпочинку з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, сильної образи внаслідок словесного конфлікту зі знайомим ОСОБА_8 , діючи навмисно, наніс останньому декілька ударів кулаком в область голови, від яких ОСОБА_8 впав на землю, де між ними продовжилась боротьба, під час якої ОСОБА_9 наніс ще декілька ударів ОСОБА_8 , спричинивши потерпілому згідно висновку судово-медичної експертизи №1642 від 4.08.2014 року тілесні пошкодження у вигляді синців голови, садна правої кисті, які могли утворитися від дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких у пошкодженнях не відобразилися, якими могли бути стисла в кулак кисть, лікті; садна області лівого ліктьового суглобу утворилися в результаті подальшого падіння ОСОБА_8 на дорожнє покриття; укушені садна на фоні синця тулуба утворилися від дії тупих, твердих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями, якими могли бути зуби. Вказані тілесні пошкодження мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше шести днів, що за критеріями п.п. 2.3.5 та п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, пояснивши, що дійсно у вказаний в обвинувальному акті день, прийшов у двір будинку АДРЕСА_3 , де раніше мешкав, поздоровався з хлопцями та дівчатами, окрім ОСОБА_12 , який став нецензурного його обзивати перед усіма присутніми, за змістом словесного конфлікту на нього виникла сильна образа. На зауваження заспокоїтися, ОСОБА_8 ніяк не реагував, потім він пішов до магазину, коли повернувся, в бесідці ОСОБА_9 був один. Коли ОСОБА_8 зайшов у двір, ОСОБА_9 будучи ображеним, підбіг до нього, наніс удар рукою в щелепу, від чого той впав на землю. Потім ОСОБА_8 піднявся, в свою чергу напав на нього, разом повалилися на асфальт, ОСОБА_8 опинився зверху, став видавлювати ОСОБА_9 очі. Він відтягував його від свого обличчя, на цьому бійка закінчилися, вони піднялися та розійшлися. Ніяких зауважень від сторонніх не було, від боротьби ніхто не постраждав. Не заперечує, той факт, що наніс потерпілому удар в щелепу, висновок судово-медичної експертизи не оспорює. Стверджує, що до вчинення дій його спровокувала неправомірна поведінка самого потерпілого, який є обвинуваченим в іншому кримінальному провадженні за скоєння вбивства через необережність. Заявлений цивільний позов потерпілого на суму моральної шкоди у розмірі 150 тис. гривень та матеріального збитку у сумі 7688,64 гривень визнає частково, а саме в розмірі коштів, затрачених на лікування відповідно нанесених легких тілесних ушкоджень.

Потерпілий ОСОБА_8 допитаний у судовому засіданні, пояснив, що дійсно у вказаний день у вечірній час, знаходився зі своїми знайомими у бесідці будинку АДРЕСА_3 , куди прийшов ОСОБА_9 , поздоровкався з усіма, крім нього, на що він зробив йому зауваження, але ОСОБА_9 фиркаючи проігнорував. Потім приблизно о 23:00 годині він знову повернувся з товаришами у подвір`я, коли ОСОБА_9 , побачивши його, підбіг, почав бити в обличчя, в область скроні, вони впали на землю, продовжуючи боротьбу ОСОБА_9 вирвав у нього з рук ніж, який випав у нього з кишені під час бійки, вкусив його за тулуб, він в свою чергу став надавлювати ОСОБА_9 на очі, щоб йому було боляче, їх розборонили. Запевняє, що спиртне не розпивав, ОСОБА_9 є йому малознайомий, це не він, а саме ОСОБА_9 висловлював на його адресу нецензурну лайку, погрожуючи, тому вважає, що мале місце хуліганські дії. Не заперечує, що є обвинуваченим по іншій справі за ст.119 КК України вбивство за необережності. Стверджує, що після бійки з ОСОБА_9 у нього сильно погіршився стан здоров`я, багато витрат на придбання ліків. У судовому засіданні потерпілий в повному обсязі підтримав цивільний позов, так як вважає, що йому був завданий моральний збиток, оскільки він деякий час був безробітним, так як знаходився на цілодобовому домашньому арешті, втратив заробіток, водночас підтвердив, що не був офіційно працевлаштованим, також посилаючись на те, що загинув його товариш, при цьому в подальшому на питання захисту пояснив, що викладені в позові підстави до даної справи не мають ніякого відношення.

Таким чином, на підставі фактичних даних судом встановлено, що ОСОБА_9 своїми діями скоїв умисне, кримінальне правопорушення передбачене ст. 125 ч.1 КК України, та його дії правильно кваліфіковані досудовим слідством за ознаками: умисне нанесення легких тілесних ушкоджень та його вина доведена повністю.

Під час судового розгляду суду обвинуваченим та захисником було надане клопотання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, мотивуючи тим, що з моменту вчинення кримінального правопорушення пройшло більше двох років, злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості, ОСОБА_9 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, строк давності не зупинявся та не переривався через вчинення нового злочину.

Прокурор у судовому засіданні вважав за можливе задовольнити клопотання сторони захисту та не заперечував проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_9 за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.125 ч.1 КК України, мотивуючи тим, що дійсно строк притягнення до кримінальної відповідальності сплив.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 , будучи ознайомленою з клопотанням сторони захисту про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, поклала вирішення питання на розсуд суду, наполягаючи тільки на задоволенні пред`явлених до обвинуваченого позивних вимогах.

Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні підтримав клопотання та не заперечував проти звільнення від кримінальної відповідальності, підтвердив, що йому зрозумілі права та підстави закриття кримінального провадження.

Вислухавши думку учасників процесу прокурора, який підтримав клопотання сторони захисту; захисника, обвинуваченого, які наполягали на задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження, суд дійшов до висновку, що клопотання обвинуваченого та захисника обґрунтовано та підлягає задоволенню за наступними підставами.

Так, відповідно до положень ст. 49 ч.1 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

На підставі ст.284 ч.2 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ст.286 ч.4 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Враховуючи викладене, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, приймаючи до уваги, що ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення за ознаками ст. 125 ч.1 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року; характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння, скоєне у 2014 році, яке відноситься до злочину невеликої тяжкості відповідно до положень ст.12 КК України, враховуючи, що ОСОБА_9 вперше вчинив кримінальне правопорушення, більше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, негативне ставлення до вчиненого, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_9 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вищезазначеною статтею, а кримінальне провадження закриттю в порядку ст.49 КК України, так як строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, який становить два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, на момент розгляду справи сплив.

Також суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування відносно ОСОБА_9 заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися та за відсутністю клопотань учасників процесу запобіжний захід відносно обвинуваченого у ході судового провадження не обирався, тому скасуванню не підлягає.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування речові докази не долучалися. За змістом обвинувального акту вбачається, що під час досудового розслідування здійснювалось безкоштовне залучення експерта для проведення судово-медичної експертизи, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

Матеріали кримінального провадження за №0004232 від 29.08.2014р. до обвинувального акту не долучалися, тому суд визначає місце їх зберігання в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Разом з цим відповідно до положень ст.ст. 128, 129 КПК України суд вважає за необхідне вирішити питання щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 , заявленого у кримінальному провадженні у розмірі 2103,11 гривень матеріальної шкоди та 100 тис. морального збитку та в подальшому уточнені позовні вимоги на суму 34688,64 гривень матеріальної шкоди та 150 тис. гривень завданого морального збитку.

З урахуванням прийнятого судом рішенням щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження суд вважає за необхідне цивільний позов потерпілого залишити без розгляду.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілому та його представнику положення ст. 128 ч.7 КПК України відповідно до яких особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 49 КК України, ст.ст. 128-129, 284-286, 369-372, 394-395 КПК України, -

Ухвалив:
Клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 ч.1 п.1 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження за №0004232 від 29.08.2014р. відносно ОСОБА_9 за ст. 125 ч.1 КК України - закрити.

Міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 не застосовувалися, тому після набрання ухвалою чинності скасуванню не підлягають.

Матеріали кримінального провадження за №0004232 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2014 року зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: