Справа № 748/1246/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/552/2017
Категорія - ч. 2 ст.15, п. 1 ч.2 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 14 січня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2017 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Березівка, Олександрійського району, Кіровоградської області, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

27 травня 2002 року вироком Олександрійського міського суду Кіровоградської області від за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 187, 70 КК України до 4-х років позбавлення волі, звільненого умовно достроково 15 квітня 2004 року на не відбутий строк 1 рік 10 місяців 20 днів;

30 березня 2009 року вироком Олександрійського міського суду Кіровоградської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України до семи років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 23 грудня 2014 року за ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда умовно достроково на не відбутий строк 1 рік 6 місяців 24 дні,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2017 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 115 КК України, і йому призначено покарання

- за ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років;

- за ч. 1 ст. 115 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.

На підставі ч. 1 ст. 71 К України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту ним частину покарання за вироком Олександрійського міського суду Кіровоградської області від 30 березня 2009 року у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців 24 дні і за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років 1 місяць.

Визначено рахувати ОСОБА_8 строк відбування покарання з дня його фактичного затримання, тобто з 14 січня 2016 року, та у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з часу з дня його затримання, тобто з 14 січня 2016 року до вступу вироку в законну силу.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати по справі на загальну суму 2 727 грн. 96 коп.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено у повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_8 на її користь 50 000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої їй моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 70 000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої йому моральної шкоди.

У іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_10 відмовлено за недоведеністю.

Відмовлено заступнику начальника відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_11 в задоволенні цивільних позовів, заявлених в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_8 на суму 3 197 грн. та в інтересах держави в особі КЛПЗ Сосницька центральна районна лікарня до ОСОБА_8 на суму 360 грн. за недоведеністю.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду були подані апеляційні скарги, в яких:

- захисник адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок місцевого суду та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , вважаючи його незаконним та необґрунтованим, оскільки мала місце неповнота судового розгляду під час якої залишились недослідженими обставини справи, які мають істотне значення для ухвалення законного рішення. Так, суд, ухвалюючи рішення, не звернув уваги на суперечливість з приводу предмету, яким нанесено тілесні ушкодження, та, взявши до уваги висновки експертиз щодо отримання тілесних ушкоджень, проігнорував їх у невідповідності предмету, яким вони були завдані. Під час дослідження експертних висновків щодо крові на предметах, вилучених у ході оглядів, та ножі, зробив висновок, що вона належить потерпілим, однак не врахував той факт, що кров могла походити від самого ОСОБА_8 , оскільки він сам мав тілесні ушкодження, які супроводжувались кровотечею. Звертає увагу колегії суддів на те, що показання потерпілого ОСОБА_10 є суперечливими, оскільки на досудовому слідстві він вказував, що саме ОСОБА_8 наніс йому тілесні ушкодження ножем, а під час судового слідства він вказав, що не бачив, хто йому наносив удари і яким предметом. Крім того, до показань вищевказаного свідка, щодо локалізації нанесених йому тілесних ушкоджень, на переконання захисника, слід відноситись критично, оскільки вони не відповідають тим, які містяться у висновку експертизи. Вказує, що аналізуючи показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які місцевий суд поклав в основу обвинувального вироку, можна дійти висновку про те, що жоден з них чітко не бачив того, що саме ОСОБА_8 ножем спричинив тілесні ушкодження потерпілим, а інші документальні докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, які суд прийняв до уваги, не підтверджують його прямої

причетності до вчинення інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, а лише тим чи іншим чином підтверджують відповідні факти, які мали місце внаслідок вчинення вказаних кримінальних правопорушень. Стверджує, що місцевий суд при винесенні вироку необґрунтовано критично віднісся до показань свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які повністю узгоджуються між собою, з матеріалами кримінального провадження та показаннями самого ОСОБА_8 , фактично обравши при цьому обвинувальну позицію. Вважає, що поза увагою суду залишилось те, що не було встановлене місце вчинення кримінального правопорушення. Щодо задоволення цивільних позовів потерпілих, то вважає їх задоволеними безпідставно, а саме через недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні ним інкримінованих кримінальних правопорушень.

- обвинувачений ОСОБА_8 , вважаючи вирок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим просить його скасувати та закрити відносно нього провадження по справі.

В обґрунтування викладених вимог вказує, що при винесенні вказаного рішення судом не було взято до уваги того, що довжина клинка ножа 9 см, в той час як глибина поранень становить 15 см. Звертає увагу на те, що показання потерпілого ОСОБА_10 є неправдивими, оскільки він їх двічі змінював, та крім того був ініціатором конфлікту, в ході якого завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_14 та намагався його задушити. Апелянт зазначає про те, що всі свідчення свідків та докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження є сумнівними, та відповідно до ст. 17 КПК України мають тлумачитись на його користь. На його переконання, місцевий суд надав перевагу показанням свідків, наданих під час досудового слідства, та поклав їх в основу свого рішення, що суперечить вимогам ст. 95 КПК України, а також безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання про виклик в судове засідання експерта, який би міг надати чіткі пояснення з приводу співрозмірності довжини клинка та глибини нанесених потерпілому тілесних ушкоджень.

Суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_8 13 січня 2016 року близько 23 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, біля кафетерію № 1 Спаського споживчого товариства, розташованого по вул. Придеснянській, 69 в с. Спаське, Сосницького району, Чернігівської області, у ході сварки на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою умисного вбивства ОСОБА_10 та ОСОБА_18 , умисно завдав не менше п`яти ударів ножем в область грудної клітки ОСОБА_10 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді множинних колото різаних ран грудної клітки з проникненням до

плевральних порожнин, ускладнених двобічним пневмотораксом, правобічним гемотораксом, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Обвинувачений ОСОБА_8 виконав усі дії, спрямовані на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , але злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_10 було доставлено до Сосницької центральної районної лікарні та своєчасно надано кваліфіковану медичну допомогу.

Продовжуючи злочинну діяльність, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство двох осіб, ОСОБА_8 умисно завдав ОСОБА_18 шість ударів ножем в область тулуба, верхньої лівої кінцівки та голови, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення лівої половини грудей з ушкодженням серця, живота з ушкодженням печінки, лівого передпліччя з ушкодженням магістральних судин, правої тім`яно потиличної ділянки, які в комплексі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, та від яких останній помер на місці події. Смерть ОСОБА_18 настала внаслідок гострої крововтрати, що стала наслідком колото- різаних поранень тулуба, верхньої кінцівки, голови.

Обвинувачений ОСОБА_8 виконав усі дії, спрямовані на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 та ОСОБА_18 , однак злочин не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_10 було доставлено до Сосницької центральної районної лікарні та своєчасно надано кваліфіковану медичну допомогу.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 , який просив задовольнити подані ним та його підзахисним апеляційні скарги, думку прокурора який заперечував проти вимог, викладених в поданих скаргах, та просив залишити рішення місцевого суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні закінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті двох осіб - ОСОБА_10 та ОСОБА_18 , та в умисному вбивстві потерпілого ОСОБА_18 повністю доведена в суді першої інстанції зібраними під час досудового і судового слідства доказами, які були оцінені судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_8 свою вину не визнав, та вказав, що 13 січня 2016 року разом з ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , відпочивали у барі в с. Спаське Сосницького району, алкоголь вживали, але небагато. Потім до бару зайшли ОСОБА_18 та ОСОБА_10 , останній з яких почав сперечатись з ОСОБА_19 , після чого всі вийшли на вулицю. Він, ОСОБА_8 , відволікся, коли завдали удару його співмешканці, а коли розвернувся, йому хтось наніс удар у голову, від якого він упав, після цього нічого не пам`ятає, опам`ятався уже коли вони стояли на шляху, збирались іти додому. Ніж у той вечір був з ним та лежав у кишені куртки, а коли прийшов додому, то виклав його на підвіконні. У нього були тілесні ушкодження у вигляді рваної рани коліна, розрізані пучки пальців та тілесне ушкодження на вилиці біля правого ока.

Розглянувши кримінальне провадження в межах поданих апеляційних скарг встановлено, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, об`єктивно дослідивши обставини вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, дав їм правильну юридичну оцінку, в тому числі стосовно кваліфікації дій ОСОБА_8 .

Під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції були перевірені доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника про відсутність належних та допустимих доказів його вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Не погодившись з ними, суд навів відповідні докази та висновки щодо їх спростування. Такі доводи обвинуваченого та його захисника не знайшли підтвердження і при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції. Обвинувачення, визнане судом доведеним про фактичні обставини справи, суд першої інстанції обґрунтував сукупністю належних та допустимих доказів, що чітко вбачається зі змісту мотивувальної частини оскаржуваного вироку.

Зокрема, версія обвинуваченого про те, що він ще в барі упав від удару в голову, після чого втратив свідомість, а отямився коли вже всі збирались іти додому, в зв`язку з чим його ніхто не бачив під час сутички - ґрунтується лише на суб`єктивних твердженнях ОСОБА_8 про його невинуватість, які спростовуються об`єктивно встановленими фактичними даними, які суд першої інстанції, з дотриманням загальних засад кримінального провадження, визначених у главі 2 КПК України, безпосередньо, неупереджено дослідив в судовому засіданні та обґрунтовано послався на них у мотивувальній частині вироку, як на докази доведеності вини ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 115 КК України КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, щодо даного твердження обвинуваченого ОСОБА_8 , жоден із свідків не зміг підтвердити нанесення йому удару по голові.

Крім того, у ОСОБА_8 не було зафіксовано тілесних ушкоджень, які б підтверджували вищевикладене твердження про нанесення тілесного удару в область голови, від якого він втратив свідомість та не міг приймати участі в подіях, що відбулись.

Таку версію обвинуваченого ОСОБА_8 колегія суддів розцінює як захисну, та направлену на уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Доводи захисника про те, що суд першої інстанції без належного обґрунтування критично віднісся до показань свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які узгоджуються з показаннями самого обвинуваченого щодо непричетності його до конфліктної ситуації, в процесі якої і були вчинені досліджувані кримінальні правопорушення, є безпідставними.

Так, дане питання було предметом розгляду місцевого суду та суду апеляційної інстанції, в результаті якого, на підставі аналізу показань вищевказаних свідків та інших наявних в матеріалах кримінального провадження доказів, колегія суддів прийшла до висновку про те, що до показань цих свідків в частині того, що обвинуваченого ОСОБА_8 ніхто з них не бачив задіяним в сутичці, слід віднестись критично, так як в день досліджуваних подій всі вищевказані свідки відпочивали в одній компанії, вели себе згуртовано, крім того, ОСОБА_15 є співмешканкою обвинуваченого, ОСОБА_14 , раніше відбував покарання з обвинуваченим, ОСОБА_16 є рідною сестрою ОСОБА_14 та ОСОБА_20 , що свідчить про наявність між ними дружніх, доброзичливих та приязних відносин, а отже, в подальшому не випадково дало підстави вважати, що вони будуть підтримувати захисну версію обвинуваченого ОСОБА_8 щодо його непричетності до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Потерпілий ОСОБА_10 під час розгляду справи в суді першої інстанції показав, що в той день до бару прийшли з ОСОБА_18 , де відпочивала лише компанія ОСОБА_8 , в якій були присутні його співмешканка, ОСОБА_14 , і ще незнайомий. В барі відбулась сутичка, яка далі мала продовження на вулиці, в процесі якої потерпілий

ОСОБА_18 виштовхував ОСОБА_14 , а компанія ОСОБА_8 відійшла в сторону, після чого обвинувачений покликав ОСОБА_18 , який підійшов до нього поговорити. ОСОБА_14 його не пускав до них, після чого він сіпнув ОСОБА_14 на себе, від чого той упав, а він упав зверху, оскільки йому одразу нанесли п`ять ударів у спину один за одним, після чого він уже не міг встати. Коли повернув голову, побачив над собою обличчя ОСОБА_8 , та предмет який блиснув у нього в руці, та відчув, що удари йому спричиняли ножем. В подальшому, до нього підійшли ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які надавали допомогу та яким він повідомив, що його підрізав з компанії низенький, яким і був ОСОБА_8 .

Вищевикладені показання потерпілого підтвердив свідок ОСОБА_23 , який показав, що прибувши на місце сутички до бару, побачив ОСОБА_10 лежачого на животі, а піднявши куртку, виявив там поранення, які, зі слів потерпілого, йому наніс ОСОБА_8 .

Доводи захисника ОСОБА_7 з приводу того, що до показань потерпілого слід відноситись критично, в зв`язку з тим, що надані ним показання на досудовому слідстві відрізняються від тих, які надані під час розгляду справи в суді, є такими, що не заслуговують на увагу.

Як вбачається з вищевикладеного, потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначив, що коли відчув удари та падав, над собою побачив обличчя ОСОБА_8 та предмет, який блиснув у нього в руках, та при нанесенні йому поранень, зрозумів, що це був ніж. Про те, що йому завдав ножових поранень саме ОСОБА_8 , він будучи притомним, в першу чергу повідомив про це свідку ОСОБА_23 , який прибув, щоб надати йому допомогу, та в подальшому під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_23 підтвердив показання потерпілого.

Крім того, твердження сторони захисту про те, що потерпілим була зазначена локалізація тілесних ушкоджень, яка не в повній мірі співпадає з тією, яка вказана у висновку експертизи, частково знайшла своє відображення, зокрема, лише в частині нанесення йому удару в область шиї. Однак, дане твердження не має вирішального значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, та не тягне за собою негативних наслідків.

Показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 підтверджується наявність конфлікту, який виник 13 січня 2016 року в барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в с. Спаське, Сосницького району, Чернігівської області, події якого в подальшому розгортались на території біля вказаного магазину за адресою АДРЕСА_3 .

Крім того, про наявність конфлікту свідчать дані протоколу освідування від 14 січня 2016 року, відповідно до якого, у ОСОБА_14 виявлено садна шкіри зліва до 2х1 см, покриті тонким струпом, на шиї справа садна лінійного характеру до 4х0,3 см (т.2, а.с.71-72), та протоколу освідування від 14 січня 2016 року, згідно яких у ОСОБА_8 в області правого колінного суглобу наявна рана передньої поверхні правого колінного суглобу, під правим оком наявний синець, інших тілесних ушкоджень не виявлено (т.2, а.п.83-84).

Свідок ОСОБА_16 під час розгляду кримінального провадження в місцевому суді зазначила, що на досудовому слідстві вказала на те, що саме ОСОБА_8 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_18 , оскільки на неї здійснювався тиск та погрози з боку працівників правоохоронних органів, та в судовому засіданні зазначила, що бачила ОСОБА_18 лежачого метрів за 3-4 від бару, удари йому наносив якийсь чоловік, а неподалеку лежав ОСОБА_10 . Під час надання показань в суді першої інстанції не була впевнена в тому, що удари ОСОБА_18 наносив ОСОБА_8 , зазначивши що це була людина схожа на ОСОБА_8 у світлій курточці. На час, проведення відеозйомки, тиску на неї не чинили.

Посилання сторони захисту на те, що жоден із свідків не був очевидцем нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень потерпілим є такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження.

Як вбачається з показань свідка ОСОБА_16 , наданих нею в суді першої інстанції, вона вказала, що на неї з боку працівників правоохоронних органів здійснювався тиск, в зв`язку з чим вона і надала показання про те, що бачила як ОСОБА_8 наносив удари потерпілим, але в суді їх не підтвердила.

Однак, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь які заяви чи скарги даного свідка на протиправні дії працівників поліції, що свідчить про відсутність таких дій з їх сторони по відношенню до ОСОБА_16 .

Крім того, свідок ОСОБА_16 за даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 січня 2016 року, на фото під № 2 впізнала чоловіка, з яким у ОСОБА_8 почалась сварка та якому ОСОБА_8 наносив удари на вулиці біля магазину, та від яких він хрипів (т.2, а.п.61-63). Також, у ході слідчого експерименту від 28 січня 2016 року, під час якого згідно диску із записом даної слідчої дії, вона вела себе вільно, покази давала самостійно без примусу, надавала покази, що бачила, як після сутички між ОСОБА_8 та хлопцем з іншої компанії з бару всі вийшли. На порозі побачила свого брата ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_19 , а зліва від виходу вона побачила ОСОБА_8 , він був зверху над незнайомим хлопцем та наніс йому рукою близько трьох ударів в область грудей та живота, але чим саме їх спричиняв не бачила. Від виходу з бару лежав інший хлопець, який лише хрипів, подивившись під кофту на ньому, виявила там кров, та почала кричати, щоб викликали швидку, а потім до нього підійшло два хлопці та дівчина. ( т.1 а.п. 208- 212)

Виходячи з вищевикладеного, її, ОСОБА_16 , твердження у тій частині, що бачила, як ОСОБА_8 завдавав удари лежачому ОСОБА_18 , під тиском погроз співробітників поліції, не заслуговують на увагу, оскільки вона ж і спростувала у судовому засіданні, що під час слідчого експерименту їй не погрожували.

А отже, показання даного свідка в частині нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_18 , слід вважати правдивими, та в сукупності з іншими доказами по справі вірно та обґрунтовано покладені в основу рішення як прямий доказ вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Події, встановлені судом першої інстанції, знайшли своє повне підтвердження і наведеними у вироку даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 14 січня 2016 року в ході якого, біля приміщення магазина " ІНФОРМАЦІЯ_3 " та магазина - бару " ІНФОРМАЦІЯ_2 " в АДРЕСА_3 було виявлено множинні плями бурого кольору, та інші докази, біля муру з природного каменю виявлено труп ОСОБА_18 в лежачому положенні, на тілі якого в області грудної клітки зліва виявлені дві проникаючі колоті рани на відстані 6 см. одна від одної, шириною 2,5х0,8 мм. При огляді голови трупа в області потилиці виявлена рана щитовидної форми з ознаками кровотечі. Труп ОСОБА_18 вдягнутий в спортивного типу куртку, на якій наявні дві колото- різані дірки, чорні колоші-бурки, чорні ватні штани та сіру ватну куртку у правій кишені якої виявлено мобільний телефон марки "NOKIA" та рукавиці. В ході огляду було вилучено предмети, що містили сліди злочину ( т.2 а.п.10-28 ); даними протоколу огляду від 14 січня 2016 року приміщення бару " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", було виявлено порушення цілісності обстановки (т.2 а.п.30-33).

Вищевикладеними даними протоколу огляду приміщення бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в сукупності з дослідженими показаннями свідків, підтверджується той факт, що конфлікт розпочався саме в приміщенні бару.

Крім того, відповідно до даних протоколу огляду від 14 січня 2016 року в господарстві, належного ОСОБА_15 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено зимову чоловічу куртку та штани, належні ОСОБА_8 , на яких маються плями бурого кольору. (т. 2, а.п. 36-37)

З даних протоколу огляду господарства в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_15 , вбачається, що було виявлено та вилучено ніж складального типу, при огляді якого на поверхні леза було виявлено напис "Stainless", на лезі та руків`ї виявлено плями бурого кольору, за зовнішніми ознаками схожі на кров. Довжина руків`я ножа складає 115 мм, ширина - 20 мм. та виявлено та вилучено зимову куртку зі слідами бурого кольору схожими на кров (т. 2, а.п. 39-46).

За висновком судової медичної криміналістичної експертизи № 33-МК від 15 квітня 2016 року виникнення виявленого ушкодження на клапті шкіри від трупа ОСОБА_18 від дії ножа наданого на експертизу, не виключається, при зануренні клинка на ширину, відповідну довжині ушкоджень на клапті шкіри (т.2, а.п.160-161).

Твердження захисту про те, що суд не взяв до уваги невідповідності предмету, яким були нанесені тілесні ушкодження, тим, які були виявлені у потерпілих, не знайшло свого підтвердження, та спростовується висновком судової медичної криміналістичної експертизи № 33-МК від 15 квітня 2016 року, з дослідної частини якої вбачається, що наданим на дослідження ножем, який був вилучений у ході огляду від 14 січня 2016 року господарства ОСОБА_15 , було проведено експериментальне дослідження. На підставі проведеного такого дослідження експерт дійшов висновку про те, що виникнення виявленого ушкодження від дії ножа, наданого на експертизу, не виключається, при зануренні клинка на ширину, відповідну довжині ушкодження на клапті шкіри (т.2, а.п.160-161).

Виходячи з вищевикладеного, можна дійти висновку про те, що наданий на експертне дослідження є саме тим знаряддям злочину, яким були завдані ОСОБА_8 тілесні ушкодження потерпілим, а співвідношення довжини клинка та глибини рани спростовується проведеним в дослідницьких умовах експериментальним дослідженням судово-медичного експерта криміналіста ОСОБА_24 .

Підтвердженням вини ОСОБА_8 у нанесенні потерпілому ОСОБА_18 ударів ножем у життєво важливі органи, підтверджується висновками судово- медичної експертизи № 06 від 14 січня 2016 року, відповідно до якої смерть останнього настала 13 січня 2016 року близько 23.00 - 24.00 годин від гострої крововтрати, що стала наслідком колото-різаних поранень тулуба, верхньої кінцівки, голови (проникаючого ножового поранення лівої половини грудей з ушкодженням серця, живота з ушкодженням печінки, лівого предпліччя з ушкодженням магістральних судин, правої тім"яно -потиличної ділянки). Дані тілесні ушкодження в комплексі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та могли утворитись від дії колюче-ріжучого предмета типу ножа від дії не менше 6 травматичних впливів колюче-ріжучим предметом типу ножа та не менше 2 травматичних впливів тупим предметом. (т. 2 а.п 88-94).

Відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 315 від 26 квітня 2016 року у ОСОБА_10 маються тілесні ушкодження у вигляді множинних колото-різаних ран грудної клітки з проникненням до плевральних порожнин, ускладнених двобічним пневмотораксом, правобічним гематораксом, котрі виникли від дії гострого предмету, що має колючо - різальні властивості, по давності утворення, можуть відповідати даті 13 січня 2016 року і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. (т.2, а.п. 97-100).

Як вбачається з вищевикладеного, висновки експерта узгоджуються з показами свідків та потерпілого ОСОБА_10 , що з правової сторони від кафетерію тілесні ушкодження спричинені ОСОБА_18 , саме туди за показами потерпілого ОСОБА_10 той відійшов поговорити з ОСОБА_8 , а з лівої сторони кафетерію тілесні ушкодження спричинені потерпілому ОСОБА_10 ..

Крім того, вищевикладені дані є ще одним доказом того, що суд першої інстанції приділив належну увагу дослідженню питання щодо місця вчинення кримінального правопорушення.

Підтвердженням того, що саме обвинуваченим ОСОБА_8 були вчинені кримінальні правопорушення, що ставляться йому в вину, підтверджується наявністю слідів крові потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_18 на його одязі та піднігтьовому вмісті.

Так, з висновку судово- медичної цитологічної експертизи № 19 від 09 лютого 2016 року вбачається, що в піднігтьовому вмісті правої та лівої рук підозрюваного ОСОБА_8 виявлена кров людини, яка може походити від ОСОБА_8 або від змішувння його крові з кров`ю потерпілих ОСОБА_18 (група В,Н), ОСОБА_10 (група0) (т.2 а.п.111-113).

Відповідно до даних висновку судово-медичної цитологічної експертизи № 18 від 12 лютого 2016 року на складаному ножі, вилученому 14 січня 2016 року по місцю проживання ОСОБА_8 , виявлено кров людини, яка на клинку може походити від потерпілого ОСОБА_18 (групи В) лише в якості домішку, присутність слідів крові на ручці ножа, в місці з"єднання ручки та клинка та у змивах від потерпілого ОСОБА_18 (група В) та потерпілого ОСОБА_10 (група 0) не виключається лише в якості домішку (т.2, а.п.117-119).

У висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 54 від 29 березня 2016 року вказано, що в слідах на куртці та штанях ОСОБА_8 знайдено кров людини, походження якої від підозрюваного ОСОБА_8 не виключається, при наявності у нього джерела зовнішньої кровотечі, та в якості домішку від потерпілого ОСОБА_18 . Даних за присутність крові в цих слідах від потерпілого ОСОБА_10 не отримано (т.2, а.п.122-127)

Даними, що містяться у висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 55 від 29 березня 2016 року, з якої слідує, що в слідах на куртці, вилученій в ході огляду місця події, знайдено кров людини, походження якої від підозрюваного ОСОБА_8 не виключається, при наявності у нього джерела зовнішньої кровотечі, та в якості домішку крові від потерпілого ОСОБА_18 . Даних за присутність крові в цих слідах від потерпілого ОСОБА_10 не отримано (т.2, а.п.134-138).

З даних, що містяться в протоколі вході огляду речей від 11 травня 2016 року, відповідно до якого були оглянуті речі, у які був одягнутий потерпілий ОСОБА_18 , на яких містяться плями бурого кольору та наскрізні пошкодження, що могли утворитись внаслідок дії одностороннє колючо-ріжучого предмету (типу ножа) (т.2, а.п.180-185).

Достовірність та об`єктивність загальної сукупності наведених у вироку суду першої інстанції доказів не викликають сумнівів, оскільки вони отримані без порушень кримінального процесуального закону, узгоджуються один з одним, належність та допустимість яких, обґрунтовано визнана судом.

Твердження захисника про те, що експертиза №775, 054 (б) від 27.04.2016 року проводилась щодо невідомих предметів, не знайшло свого підтвердження та спростовується протоколом огляду від 14 січня 2016 року приміщення бару " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «NOKIA», в`язану шапку, три кухонні ножі різної довжини, шапку чорного кольору з штучного хутра, чотири скляні пляшки та пластикові стакани (т.2 а.п.30-33), які в подальшому і стати об`єктами дослідження зазначеної експертизи.

Щодо посилання захисника на те, що в судом не було встановлено місце вчинення кримінального правопорушення є безпідставним, оскільки суд під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції на підставі показань свідків та інших документальних доказів в кримінальному провадженні встановив, що події мали місце 13 січня 2016 року близько 23 год. 30 хв. біля кафетерію № 1 Спаського споживчого товариства, яке розташоване за адресою: вул. Придеснянська, 69 в с. Спаське, Сосницького району, Чернігівської області, яке і було вказане в рішенні суду.

Оцінюючи всю сукупність досліджених доказів суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність обставин, які ставлять під сумнів показання потерпілого, який на всіх стадіях процесу надавав однакові за змістом пояснення, що узгоджуються з низкою інших доказів, оскільки вони є логічними та послідовними. Суд першої інстанції, ставлячись критично до версії обвинуваченого про його непричетність до конфлікту, в ході якого потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_18 були нанесені чисельні ножові удари, від яких останній помер, взяв до уваги лише об`єктивно встановлені фактичні дані щодо вчинення даного кримінального правопорушення та поведінки обвинуваченого під час вчинення ним таких протиправних дій.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вмотивованого та обґрунтованого висновку, що ОСОБА_8 вчинив закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті двох осіб ОСОБА_10 та ОСОБА_18 та в умисному вбивстві потерпілого ОСОБА_18 .

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав ці дані належними та допустимими доказами, вмотивувавши у вироку свої висновки щодо їх об`єктивної оцінки. Внаслідок чого, апеляційні доводи обвинуваченого та його захисника про непричетність до вчинення злочину, що йому інкримінується, належить вважати необґрунтованими та таким що не спростовують правильність висновків суду щодо доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а отже, твердження апелянтів про суперечливість та відсутність достовірних доказів на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_8 мають необґрунтований та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту.

Крім того, апеляційні доводи сторони захисту обмежуються твердженнями щодо незгоди з фактичними обставинами події, встановленої вироком суду. Істотність процесуальних порушень, допущених судом першої інстанції, обвинувачений та його захисники пов`язують лише з оцінкою досліджених судом доказів. Такі доводи сторони захисту мають суто суб`єктивний характер, оскільки спростовуються об`єктивними даними, що походять з різних джерел (показання потерпілого, свідків, тощо), які безпосередньо досліджені судом в судовому засіданні у присутності обвинуваченого та його захисників з застосуванням належної правової процедури, згідно ст.2 КПК України.

Отже, твердження апелянтів про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, суперечливість та відсутність достовірних доказів на підтвердження вини ОСОБА_8 у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях мають необґрунтований та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту.

Апелянтами не надано будь-яких об`єктивно встановлених даних щодо спростування зазначених відомостей та висновків, на які суд обґрунтовано послався у вироку.

Достовірність та об`єктивність загальної сукупності наведених у вироку суду першої інстанції доказів не викликають сумнівів, оскільки вони отримані без порушень кримінального процесуального закону, узгоджуються один з одним, належність та допустимість яких, обґрунтовано визнана судом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вмотивованого та обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 115 КК України.

Що стосується міри покарання, обраної обвинуваченому ОСОБА_8 , то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд вірно врахував ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, що належать до особливо тяжких, ступінь закінчення злочинного умислу обвинуваченого, його особу, який за місцем проживання та за місцем реєстрації характеризується позитивно, вік, його відношення до наслідків вчинення кримінального правопорушення, який, розуміючи тяжкість своїх дій, не розкаявся, не засудив свою поведінку, злочини вчинив в період умовно дострокового звільнення за попередній злочин, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставину, що обтяжує його покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, і вмотивовано дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання із врахуванням вимог ч. 1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих статей.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а призначене покарання у визначеному розмірі є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, доводи сторони захисту з приводу безпідставного задоволення цивільних позовів потерпілих є необгрунтованими, оскільки вирішення питання щодо заявлених цивільних позовів було предметом перевірки суду першої інстанції, в ході якого ним були досліджені всі обґрунтування та мотиви їх заявлення, в зв`язку з чим і дійшов цілком законного та обґрунтованого рішення у відповідності до вимог ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь потерплих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , місцевий суд з дотриманням вимог розумності належним чином враховував характер вчинених кримінальних правопорушень, глибини душевних страждань, які були спричинені потерпілим, істотність і наслідки вимушених змін у їх житті, матеріальний стан обвинуваченого, в зв`язку з чим дійшов вірного висновку про необхідність стягнення моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_9 з ОСОБА_8 50 000 грн., а на користь ОСОБА_10 у розмірі 70 000 грн.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, не вбачається.

Враховуючи вищезазначене, колегією суддів не встановлено правових підстав для скасування чи зміни вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2017 року, з урахуванням доводів, зазначених у апеляційних скаргах.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4