Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4291/16-к
Провадження № 1-кп/553/52/2017
В И Р О К
Іменем України
26.04.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001565 від 31.10.2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дебальцеве, Донецької області, українця, громадянина України, освіти середньої - спеціальної, працюючого БО «Світло надії», неодруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та зареєстрованого в м. Полтава за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

в с т а н о в и в :

31.10.2016 року, близько 18.20 годин, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу магазину «АТБ», що по вулиці Богдана Хмельницького, 28 в м. Полтава, на ґрунті? раптово виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , наніс ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , один удар ножем в підколінну область лівої ноги, від якого останній впав на тротуар біля магазину, внаслідок чого потерпілому було спричинено тілесне ушкодження у вигляді рани м`яких тканин підколінної ямки нижньої лівої кінцівки з ушкодженням підколінної артерії та вени, яка утворилась від дії колючо-ріжучого предмету, яким міг бути і ніж чи будь який інший предмет з подібною характеристикою, від однократної дії травмуючого фактору та кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження по ознаці небезпеки для життя (згідно висновку експерта № 1819 від 28.11.2016 року), тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та цивільний позов заявлений прокурором, підтвердивши факт його скоєння за викладених вище обставин. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений, потерпілий та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Правильною є кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 121 КК України, як нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданих злочином збитків потерпілому.

Обставини, які обтяжують покарання відсутні.

Згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.
Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) європейський суд сказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Зважаючи на такі висновки Європейського суду з прав людини, виходячи з положень ст. 65 КК України, приймаючи до уваги викладене вище, суд також враховує, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні злочину і щиро розкаявся у цьому, активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував завдані злочином збитки потерпілому, вибачився перед потерпілим, молодий вік, займається суспільно- корисною працею, раніше несудимий, а тому вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, яке передбачене санкцією ст. 121 ч.1 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.

Як встановлено в ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що період попереднього ув`язнення, до якого включається строк тримання під вартою ОСОБА_10 по кримінальному провадженню відносно нього як запобіжного заходу, а саме з 31.10.2016 року, тобто з часу затримання за підозрою у вчиненні злочину, протягом судового розгляду справи та до дня набрання вироком суду законної сили, має зараховуватись в строк призначеного покарання у виді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Щодо цивільного позову прокурора Полтавської місцевої прокуратури про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 від злочину, який в повній мірі визнав обвинувачений, то він підлягає до задоволення.

Доля речових доказів по справі підлягає вирішенню відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України та з урахуванням положень ст. 69 КК України призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - залишити без змін у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання засудженому рахувати з 31.10.2016 року тобто з моменту його затримання та обрання йому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по даній справі.
Зарахувати в строк відбування покарання, призначеного ОСОБА_5 даним вироком, строк попереднього ув`язнення в період з 31 жовтня 2016 року по день набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов прокурора Полтавської місцевої прокуратури задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Фінансового управління Полтавської районної державної адміністрації (36000, м. Полтава, вул. Шевченка, 7, одержувач р/р 0395 в УДКСУ в Полтавському районі Полтавської області, МФО 831019, код призначення 2460300) у відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_7 - 3327,11 грн.

Речові докази по справі змиви речовини бурого кольору, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №2 - залишити в матеріалах справи; ніж розкладний, 2 частини джинсових штанів, 2 частини підштаників, зразок крові гр. ОСОБА_5 , зразок крові гр.. ОСОБА_7 , 2 змиви з ножа, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №2 знищити, мобільний телефон «Самсунг» та рюкзак «Nike», які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №2 повернути власнику.
Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертизи по справі в сумі 351 грн. 84 коп.
Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1