АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/640/17 Справа № 705/262/17 Категорія: ст. 537, 539 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси в режимі відеоконференцзвязку кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 липня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :
18 листопада 2013 року Оболонським районним судом м..Києва, ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.06.2010 року і остаточно визначено до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку покарання за даною справою - 20.06.2013 року.

Кінець строку відбуття покарання 20.12.2017 року.

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про умовно-достракове звільнення від подальшого відбування покарання, мотивуючи тим, що він вже відбув ? частини покарання.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 липня 2017 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 відмовлено, з тих мотивів, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів свого виправлення.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, засуджений ОСОБА_7 порушує питання скасування ухвалу районного суду в зв`язку з її незаконністю та необґрунтованістю, оскільки вважає, що за час перебування в місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, а тому відсутня необхідність повного відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора який заперечив проти апеляційної скарги засудженого, пояснення засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити його апеляційну скаргу та звільнити умовно-достроково, представника виправної колонії, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про те, що основною, вирішальною ознакою умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 є його виправлення, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З характеристики засудженого ОСОБА_7 вбачається, що останній засуджений за корисливий злочин, не дивлячись на молодий вік (1993 року народження) неодноразово судимий, в тому числі раніше звільнявся умовно-достороко. Під час утримання в СІЗО м.Києва характеризувався посередньо до суспільно-корисної праці не залучався, заохочень не мав. Один раз допустив порушення режиму утримання , за що мав стягнення, яке погашено В Старобабанівській виправній колонії № 92.Черкаській виправній колонії відбуває покарання з 17.01.2014 року, де характеризується позитивно. В цілому дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Допустив чотири порушення режиму відбування покарання, за що має стягнення. Стягнення погашені у встановленому законом порядку.

Працевлаштований днювальним цеху №3. До роботи ставиться сумлінно, старанно виконує поставлені завдання, приймає активну участь у роботі самодіяльної секції, 4 рази був заохочений правами начальника установи. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні, доброзичливі стосунки із засудженими позитивної спрямованості.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує позитивно, робить належні висновки. Приймає участь у суспільно-корисному житті відділення та установи в цілому.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до вимог п.17 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.

Враховуючи вищевказане, і те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог Пленуму та КК України та дійшов вірного висновку про те, що необхідно відмовити в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі засудженого ОСОБА_7 .

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги засудженого про те, що судом першої інстанції постановлено не законну та не обґрунтовану ухвалу, оскільки у відповідності зі ст.81 КК України є всі підстави його звільнення від відбування покарання умовно-достроково - є безпідставними, оскільки останній не став на шлях виправлення та не заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Крім того, сумлінна поведінка і ставлення до праці враховується за весь період перебування засудженого у виправно-трудовій установі. . Виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основним орієнтиром для оцінки ступеня виправлення, застосу¬вання різних видів заохочення є такі показники, визначені у чинному кримінальному та кримінально-виконавчому законодавстві: сумлінна поведінка, сумлінне ставлення до праці, до навчання, активна участь у роботі самодіяльних організацій.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою та підстав для скасування не знаходить, а тому апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 539 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Уманського міськарйонного суду Черкаської області від 10.07.2017 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Головуючий :

Судді :