АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/789/78/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

при секретарі - ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі 12 квітня 2017 р. кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 22 грудня 2016 р., яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Криве Підволочиського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз - вироком Тернопільського міськрайонного суду від 11 серпня 2011 р. за ч.2,3 ст.185 КК України до 3 років 8 днів позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 21 лютого 2014 року,

засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України обвинуваченому у строк покарання зараховано строк попереднього увязнення з 27 жовтня 2016 року до вступу даного вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням.

Вважає даний вирок незаконним та необгрунтованим в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 в звязку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Мотивуючи свої доводи, зазначає, що судом при призначенні покарання не враховано молодий вік обвинуваченого, наявність на утриманні малолітньої дитини, активне сприяння розкриттю злочину та повне визнання своєї вини.

Так, згідно вироку суду 20 січня 2015 року близько 20 години 30 хвилин у ОСОБА_6 , який випадково зустрів на вулиці Лесі Українки села Петриків Тернопільського району раніше незнайому йому перехожу - потерпілу ОСОБА_9 , що розмовляла по мобільному телефону, виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння цим телефоном. Реалізуючи його, обвинувачений, наблизившись до ОСОБА_9 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, безпричинно наніс останній один удар долонею руки в область губ, від якого потерпіла відчула фізичний біль. Іншою рукою в цей час незаконно відкрито заволодів належним їй мобільним телефоном марки «Nokia 112» вартістю 430,69 грн., який здав в ломбард «Скарбниця», що на бульварі Т. Г. Шевченка, 14 в місті Тернополі, таким чином реалізувавши його.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який просить вирок суду залишити без змін, оскільки він є законним і обгрунтованим, захисника обвинуваченого, який просить задовольнити його скаргу та призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його підзахисного від відбування покарання з випробуванням, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу свого захисника та просить її задовольнити з мотивів, викладених у ній, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 до задоволення не підлягає.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні грабежу, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого за обставин, установлених судом та викладених у вироку, згідно частини 2 статті 394 КПК України колегією суддів не перевіряються, оскільки фактичні обставини кримінального провадження під час судового розгляду в суді першої інстанції ніким із учасників судового провадження не оспорювались, відносно них відповідно до положень частини 3 статті 394 КПК України докази в судовому засіданні не досліджувались.

При цьому судом першої інстанції належно з`ясована правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Призначене судом ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів.

Обираючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та не погашену судимість.

Водночас місцевим судом враховані і помякшуючі його вину обставини, в тому числі ті, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, в звязку з чим і призначив покарання за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі, однак на строк, наближений до мінімального, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України і за своїм видом є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Доводи захисника про те, що на утриманні в обвинуваченого ОСОБА_6 знаходиться малолітня дитина, на увагу не заслуговують, оскільки будь -які відомості, які б підтверджували зазначене, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а також показань самого обвинуваченого в суді першої інстанції, останній ніде не працює, що з обєктивної сторони підтверджує неможливість ОСОБА_6 забезпечувати та утримувати як дитину, так і будь-кого.

Таким чином, твердження захисника про те, що суд при призначенні покарання обвинуваченому не в повній мірі врахував всі помякшуючі його вину обставини, на увагу не заслуговують, оскільки будь-які інші обставини, які могли б помякшити покарання, окрім тих, що встановлені судом першої інстанції, в матеріалах справи відсутні та в апеляційній скарзі не наведені.

З урахуванням особи ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, відбував реально покарання в місцях позбавлення волі, на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив, а знову вчинив умисний злочин, що свідчить про його стійку протиправну поведінку, підстав для помякшення призначеного місцевим судом покарання чи звільнення його, як про це просить у своїй скарзі захисник, немає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б потягли зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає, а тому апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а вирок місцевого суду - без змін.

Згідно ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838 VIII Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання колегія суддів вважає за необхідне зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_6 термін його перебування під вартою з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, зокрема, в період з 25 жовтня 2016 року по 15 березня 2017 року включно, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 був фактично затриманий 25, а не 27 жовтня 2016 р.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду від 22 грудня 2016 р. відносно ОСОБА_6 , засудженого за ч.2 ст.186 КК України, - без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838 VIII Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення у виді тримання під вартою з 25 жовтня 2016 року по 12 квітня 2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2