Справа № 737/810/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/130/2017
Категорія - ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

представника кримінальної поліції у справах дітей ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000288 за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_10 на вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та на ухвалу Куликівського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , студент Куликівського професійного аграрного ліцею, не одружений, раніше не судимий,

засуджений:

- за ч.3 ст.185 КК України до покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень;

- за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 720 (сімсот двадцять) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_11 покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 720 (сімсот двадцять) грн.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 не обирався.

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , учень 11 класу Куликівської ЗОШ 1-3 ступенів, не одружений, раніше не судимий,

засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_12 не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1321(одна тисяча триста двадцять одна) гривня 50 копійок.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2016 року виправлено арифметичну помилку:

- у третьому та четвертому абзаці резолютивної частини вироку Куликівського районного суду від 20.10.2016 року, зазначивши, що призначене обвинуваченому ОСОБА_11 покарання становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.

Крім того, виправлено описки:

- у сьомому абзаці резолютивної частини вироку Куликівського районного суду від 20.10.2016 року, зазначивши: « ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України»,

- у вісімнадцятому абзаці мотивувальної частини вироку Куликівського районного суду від 20.10.2016 року виключити слова «вчиненому повторно».

Вироком місцевого суду встановлено, що в середині лютого 2015 року, близько 22.00 год., неповнолітній ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, прибув до господарства АДРЕСА_3 , де проник в господарство та з мопеду марки «Дельта EX 50 QT-В», який стояв на подвір`ї вказаного вище господарства, таємно викрав карбюратор, вартістю 151 грн. 36 коп. та вихлопну трубу, вартістю 174 грн. 15 коп., які належать ОСОБА_15 , чим заподіяв потерпілому збитків на загальну суму 325 грн. 51 коп.

19 грудня 2015 року, близько 00.10 год., неповнолітній ОСОБА_11 , повторно, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, прибули до торгового кіоску, що розташований в АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_16 , де шляхом віджиму металевого ролету, ОСОБА_11 проник до середини, а ОСОБА_12 залишився біля торгового кіоску, та спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб у разі небезпеки викриття їх злочинного умислу повідомити про це ОСОБА_11 . Реалізовуючи злочинний намір, ОСОБА_11 з торгового кіоску таємно викрав товарно-матеріальні цінності на загальну суму 375 грн. 25 коп., що належать ОСОБА_16 .

Однак, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , виконавши усі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, а саме склавши викрадене до пакетів, з причин, що не залежали від їх волі, злочин до кінця не довели, так як були затримані працівниками Куликівського відділення поліції на місці вчинення злочину.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини обвинувачених, просив змінити вирок місцевого суду, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосування кримінального закону. Зокрема, виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на кваліфікуючу ознаку вчиненого ОСОБА_12 злочину повторність. Крім того, ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, призначивши йому остаточне покарання, із застосуванням ст.ст. 69, 70 КК України, у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 680 грн. ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 510 грн.

Крім того, прокурор подав апеляційну скаргу на ухвалу Куликівського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2016 року, в якій просив її скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; захисників обвинувачених та представника кримінальної поліції у справах дітей, котрі погодились з позицією прокурора; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які їх засуджено, ніким з учасників процесу не оспорюються.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_12 , суд з достатньою повнотою врахував його щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім, добровільне відшкодування збитків; особу обвинуваченого, який до кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не притягувався, не перебуває на обліку кримінальної поліції у справах дітей, навчається, характеризується позитивно, відсутність обставин, що обтяжують покарання; та дійшов обґрунтованого висновку в мотивувальній частині вироку про необхідність призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного у санкції частини статті КК України, що йому інкримінована, та призначив покарання у виді штрафу у межах, встановлених для даного виду покарання в Загальній частині КК України.

Згідно положень ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у вчиненні злочину, зазначаються у тому числі: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення на наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Проте, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд вказаних вимог закону не дотримався, з огляду на наступне.

За змістом ч.1 ст.32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що неповнолітній ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні одного епізоду кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, раніше не судимий.

А тому зазначення у мотивувальній частині вироку щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 такої кваліфікуючої ознаки як повторність, є незаконним.

Крім того, як убачається з мотивувальної частини вироку, місцевий суд кваліфікував дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно та за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у приміщенням.

Згідно ч.2 ст.15 КК України, замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Проте, всупереч власним висновкам, у резолютивній частині даного вироку місцевий суд визнав винним та засудив неповнолітнього ОСОБА_12 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто за вчинення закінченого злочину.

З урахуванням наведеного, доводи прокурора про істотні суперечності висновків суду, викладених у судовому рішенні, є обґрунтованими, що в свою чергу тягне зміну вироку в частині призначення покарання ОСОБА_12 .

Призначаючи покарання ОСОБА_11 , суд з достатньою повнотою врахував його щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім, добровільне відшкодування збитків; особу обвинуваченого, який до кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не притягувався, не перебуває на обліку кримінальної поліції у справах дітей, навчається, характеризується позитивно, відсутність обставин, що обтяжують покарання; та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного у санкції статті за інкримінований йому злочин, та призначив покарання у виді штрафу у межах, встановлених для даного виду покарання в Загальній частині КК України.

Проте, при призначенні покарання за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та остаточного покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_11 за правилами за ч.1 ст.70 КК України, місцевий суд допустив помилку.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.53 КК України, розмір штрафу призначається у певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від 30 до 50000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

За змістом ст.99 КК України, штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.

Розмір штрафу, в тому числі за вчинення злочину, за який передбачено основне покарання лише у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлюється судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану неповнолітнього в межах до п`ятисот встановлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проте, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_11 покарання у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, місцевий суд зазначив його суму - 720 грн., що не відповідає вказаному розміру, тобто призначив покарання у більшому розмірі, ніж передбачено законом.

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок місцевого суду зміні в частині призначеного ОСОБА_11 покарання.

Крім того, з урахуванням вищенаведеного, підлягає скасуванню ухвала Куликівського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2016 року про виправлення описки та помилки у вироку Куликівського районного суду від 20.10.2016 року щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , у зв`язку з невірним тлумаченням судом першої інстанції норм процесуального права, а саме поняття «описка» та «арифметична помилка».

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_10 - задовольнити.

Вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - змінити.

Вважати ОСОБА_11 засудженим:

- за ч.3 ст.185 КК України до покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень;

- за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_11 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Вважати ОСОБА_12 засудженим за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Виключити з мотивувальної частини вироку Куликівського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 посилання суду на кваліфікуючу ознаку вчиненого ОСОБА_12 кримінального правопорушення повторність.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвалу Куликівського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2016 року про виправлення описки та помилки у вироку Куликівського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4