Справа № 303/3361/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

31.05.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
Цим вироком
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Яблоново Мукачівського району Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з неповною середньою освітою, не одружений, не працюючий, інвалід ІІ групи, раніше не судимий,
визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк одинадцять років.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без зміни.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 визначено рахувати з 23 грудня 2015 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 23.12.2015 до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У порядку ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів, а саме: дерев`яну палицю; сокиру; паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_9 ; ідентифікаційний код та фіскальний чек; пару гумових рукавиць; штани джинсові синього кольору; сорочку; куртку; картону коробку світло-коричневого кольору з написами «Start», у якій знаходиться куртка ОСОБА_6 синього кольору; картонну коробку світло-коричневого кольору з написом «Нова пошта», в якій знаходяться пара кросівок; полімерний пакет, в якому міститься пара кросівок, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ухвалено знищити.
Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
16 грудня 2015 року приблизно о 21-ій годині, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, у спальній кімнаті будинку АДРЕСА_1 , під час сварки, що виникла на ґрунті неприязних відносин із ОСОБА_9 , діючи умисно, за невстановлених обставин, з метою заподіяння смерті, умисно наніс останньому не менше 11 ударів, 5 з яких колючо-ріжучими предметами, 6 твердими тупими предметами, внаслідок чого спричинив йому, згідно висновку судово-медичної експертизи, як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, що потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 6 днів, але не більше 21 дня, так і тяжкі тілесні ушкодження, що потягли за собою смерть ОСОБА_9 , і які по давності виникнення вкладаються в дату події, що мала місце приблизно 16.12.2015. Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок комбінованої травми голови, грудної клітки, заочеревинного простору, що супроводжувалось відкритою черепно-мозковою травмою у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа, масивними субарахноїдальними крововиливами, забоєм головного мозку, проникаючими колото-різаними пораненнями шиї, грудної клітки, заочеревинного простору, множинними переломами ребер зліва, лівобічного гемотораксу, забоєм лівої нирки із множинними розривами паренхіми та утворенням паранефральної гематоми, з розвитком травматичного шоку, що в поєднанні з вище вказаними пошкодженнями і являлось безпосередньою причиною його смерті, яка настала через незначний проміжок часу після нанесення йому тілесних ушкоджень. Надалі, з метою приховати вчинене кримінальне правопорушення та уникнути кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 перемістив труп ОСОБА_9 до стайні, яка розташована на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , де з допомогою дії рубаючих предметів розчленував труп, а саме відділив голову, обидві верхні та нижні кінцівки й на господарському візку відвіз розчленовані частини тіла ОСОБА_9 на сусідню присадибну ділянку, розташовану за адресою по АДРЕСА_2 та вкинув їх у каналізаційну яму.
В а п е л я ц і й н и х с к а р г а х:
- прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України, вказує на те, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Посилається на те, що суд не в повній мірі врахував конкретні обставини кримінального провадження, зокрема, наслідки кримінального правопорушення та безпосередньо механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, а також ставлення обвинуваченого до вчинених дій. При цьому, вказує на те, що суд неналежно оцінив, що обвинувачений, з метою приховати сліди злочину та тіло ОСОБА_9 , здійснив холоднокровні дії щодо розчленування трупа, свою вину у вчиненому не визнав, не розкаявся, а також характеризується як жорстка особистість із садистськими нахилами. Просить вирок у частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий, яким обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років;
- захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , вказує на те, що вирок є незаконним у зв`язку з неповнотою судового розгляду та порушенням норм процесуального права. Посилається на те, що диски з наявною на них інформацією у вигляді аудіо- та відеофайлів проведення відеоконтролю громадянина ОСОБА_6 у приміщенні УВП № 9 ВДПТС України в Закарпатській області, на яких міститься аудіозапис розмови, зазначеної в протоколі від 21.03.2016, на які суд послався у вироку як на доказ вини обвинуваченого ОСОБА_6 , є недопустимими доказами, оскільки дані записи є копіями й стороною обвинувачення не надано жодного доказу щодо того, що дані копії були зроблені з оригінального носія, на належному обладнанні та кваліфікованими спеціалістами. Крім того, вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_6 є людиною похилого віку, інвалідом ІІ групи та має певні обмеження у фізичних рухах, у зв`язку із чим, ним було заявлено клопотання про проведення комісійної судово-медичної експертизи обвинуваченого, оскільки існують сумніви у фізичній спроможності останнього спричинити тілесні ушкодження, що стали причиною смерті потерпілого та здійснити розчленування трупа, однак суд безпідставно відмовив у задоволенні вказаного клопотання, пославшись на допит експерта ОСОБА_10 , який підтвердив можливість вчинення обвинуваченим дій, пов`язаних з розчленуванням трупа, не проводивши жодних тестів, обмежившись лише оглядом обвинуваченого, при цьому, не будучи ознайомленим з механізмом нанесення тілесних ушкоджень та розчленуванням трупа, оскільки судово-медичну експертизу трупа проводив інший експерт. Просить вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. У ході апеляційного розгляду просить дослідити протокол про результати аудіо -, відео контролю місця (за особою) від 21.03.2016, диски з наявною на них інформацією у вигляді аудіо - та відеофайлів проведення відеоконтролю громадянина ОСОБА_6 у приміщенні УВП № 9 ВДПТС України в Закарпатській області, на яких міститься аудіозапис розмови, зазначеної в протоколі від 21.03.2016, висновок експерта № 420/2016 від 16.03.2016, інформацію про стан здоров`я обвинуваченого, а також допитати експерта ОСОБА_10 ;
- обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що вирок є незаконним. Посилається на те, що суд не взяв до уваги те, що він є інвалідом ІІ групи, паралізованим, у зв`язку із чим, є обмеженим у своїх діях, а тому не міг нанести потерпілому смертельні травми, розчленувати тіло та викинути в каналізаційний люк. Крім того, вказує на те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про проведення судово-медичної експертизи, а також не взяв до уваги й покази потерпілої ОСОБА_11 , яка вказувала на те, що він не міг зробити таких дій щодо її брата. Також посилається на те, що, взявши до уваги як доказ його вини зроблений в УВП № 9 аудіозапис, суд не врахував те, що з указаного запису не вбачається прізвище особи, з якою він нібито вів розмову, а також номер камери, в якій ця розмова відбувалася. Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження повернути на досудове розслідування.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційних скарг, пояснення учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подані ними апеляційні скарги, і заперечували щодо задоволення поданої прокурором апеляційної скарги; прокурора ОСОБА_5 , який підтримав подану стороною обвинувачення апеляційну скаргу й заперечував щодо задоволення поданих стороною захисту апеляційних скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає до скасування з таких підстав.
Так, відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються : формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення ; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів ; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення ; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання ; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому ; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду ; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Колегія суддів уважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції допущена неповнота та поверховість при дослідженні його фактичних обставин ; постановлений вирок містить істотні недоліки, у зв`язку із чим його не можна визнати законним та обґрунтованим. Тому апеляційні скарги в частині незаконності та необґрунтованості вироку підлягають до задоволення з таких підстав.
Так, з мотивувальної частини вироку (фабула справи) убачається, що обвинувачений ОСОБА_6 під час сварки, на ґрунті неприязних відносин із ОСОБА_9 , діючи умисно, за невстановлених обставин, з метою заподіяння смерті, умисно наніс останньому не менше 11 ударів, 5 з яких колючо-ріжучими предметами, 6 твердими тупими предметами, внаслідок чого спричинив йому, згідно висновку судово-медичної експертизи, як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, що потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 6 днів, але не більше 21 дня, так і тяжкі тілесні ушкодження, що потягли за собою смерть ОСОБА_9 , і які по давності виникнення вкладаються в дату події, що мала місце приблизно 16.12.2015. Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок комбінованої травми голови, грудної клітки, заочеревинного простору, що супроводжувалось відкритою черепно-мозковою травмою у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа, масивними субарахноїдальними крововиливами, забоєм головного мозку, проникаючими колото-різаними пораненнями шиї, грудної клітки, заочеревинного простору, множинними переломами ребер зліва, лівобічного гемотораксу, забоєм лівої нирки із множинними розривами паренхіми та утворенням паранефральної гематоми, з розвитком травматичного шоку, що в поєднанні з вище вказаними пошкодженнями і являлось безпосередньою причиною його смерті, яка настала через незначний проміжок часу після нанесення йому тілесних ушкоджень. Одночасно з резолютивної частини вироку вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Колегія суддів вважає, що зазначене свідчить про те, що суд першої інстанції припустився суперечності в мотивувальній та резолютивній частині вироку.
Крім того, кваліфікувавши дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України, суд не послався на докази, які підтверджують наявність у ОСОБА_6 мотиву вбивства ; на докази, які свідчать про те, що між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_9 мала місце сварка, а також на докази, які свідчать про те, що сварка виникла на ґрунті неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_9 ..
Посилаючись у вироку на пояснення експерта ОСОБА_10 , як на доказ у підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України кримінального правопорушення і зазначивши наступне «розчленувати труп обвинувачений міг, ліва рука у нього здорова, а права могла виконувати допоміжні функції», суд послався на доказ, що містить припущення, що є неприпустимим, і суперечить вимогам указаних вище норм процесуального законодавства.
Колегія суддів також зазначає, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що експерт ОСОБА_10 у даній справі проводив експертні дослідження. Указане свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про те, що експерт ОСОБА_10 дав висновок, не проводивши жодних тестів, обмежившись лише оглядом обвинуваченого.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було прийнято необґрунтоване рішення про відмову в проведенні комісійної судово-медичної експертизи обвинуваченого, оскільки з`ясування фізичної спроможності ОСОБА_6 , інваліда 2 групи, спричинити тілесні ушкодження потерпілому має істотне значення для повного та об`єктивного встановлення обставин справи.
Крім того, посилаючись у вироку на протокол про результати аудіо-, відео контролю місця (за особою) від 21.03.2016 року та диски з наявною на них інформацією у вигляді аудіо- та відео файлів проведення відео контролю гр. ОСОБА_6 у приміщенні камери УВП № 9 ВДПТС України в Закарпатській області, як на докази в підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України злочину, суд не перевірив чи дотримані органом досудового розслідування положення ст. 290 КПК України, зокрема, чи при виконанні вимог цієї норми права стороні захисту були відкриті пред`явлені на ознайомлення, ухвала апеляційного суду Закарпатської області від 10 лютого 2016 року, на підставі якої щодо ОСОБА_6 проводились негласні слідчі (розшукові) дії - аудіо- та відео контроль у приміщенні камери УВП № 9 ВДПТС України в Закарпатській області, а також протокол про результати аудіо-, відео контролю місця (за особою) від 21.03.2016 року та диски з наявною на них інформацією у вигляді аудіо- та відео файлів проведення відео контролю гр. ОСОБА_6 ..
З урахуванням наведеного також обґрунтованими, такими, що підлягають до ретельної перевірки та відповідної оцінки визнаються доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про те, що диски з наявною на них інформацією у вигляді аудіо- та відеофайлів проведення відеоконтролю громадянина ОСОБА_6 у приміщенні УВП №9 ВДПТС України в Закарпатській області, є копіями із записів, що фактично проводились, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу про те, що дані копії були зроблені з оригіналу носія, на належному обладнанні та кваліфікованими спеціалістами, що вказане не дає можливість прийти до висновку про достовірність записів, а також про допустимість доказів.
При оцінці доводів апеляційної скарги в цій частині та прийнятті судового рішення колегія суддів враховує відомості, що містяться в реєстрі матеріалів досудового розслідування про проведені під час досудового розслідування процесуальні дії, прийняті процесуальні рішення та про застосовані під час досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження, у яких відсутні дані про те, що стороні захисту пред`являлись вищевказані ухвала апеляційного суду та протокол.
Посилаючись у вироку на висновки експертів № № 1 від 11.01.2016 ; 875 від 12.01.2016 ; 10 від 18.01.2016 ; 10/ 774 від 29.02.2016 ; 10/ 775 від 02.03.2016, як на докази в підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України злочину, суд не перевірив чи визнані речовими доказами предмети, речі та документи, які були вилучені під час огляду місця події та при проведенні процесуальних дій у справі, і які були направлені для проведення експертних досліджень. Указане не дає підстави прийти до висновку про законність проведених слідчих дій, про допустимість доказів. Прокурор, пред`являючи для огляду в судовому засіданні ті чи інші докази не надав відповідні рішення на підставі яких було надано доступ до предметів, речей та документів та визнання вилучених предметів, речей та документів речовими доказами.
Указане також свідчить про неповноту при дослідженні пред`явлених стороною обвинувачення доказів, про невідповідність викладених у вироку висновків суду фактичним обставинам справи, про невмотивованість висновків суду викладених в обвинувальному вироку щодо ОСОБА_6 .
Указані обставини також не дають можливим апеляційному суду прийти до висновку про те, що слідчим дотримані вимоги КПК України при збиранні доказів, що вказані вище докази є допустимими.
Отже, судом першої інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке колегія суддів апеляційного суду Закарпатської області, з огляду на доводи апеляційних скарг, які подали обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 , не може виправити, використовуючи свої повноваження.
При прийнятті рішення про направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги ; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи, і те, що прокурор під час розгляду апеляційним судом кримінального провадження не заявляв клопотань про приєднання доказів, про дослідження наявних у кримінальному провадженні доказів у підтвердження доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні злочину, в якому він обвинувачується.
Відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України істотними порушеннями вимог Кримінального процесуального кодексу України, які в будь-якому випадку тягнуть скасування судового рішення є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
У зв`язку з наведеним, указані вище порушення вимог КПК України, які допустив суд першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно ст. ст. 412, 415 КПК України є істотними, і такими, що тягнуть скасування судового рішення із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Тому доводи апеляційних скарг про незаконність вироку в зв`язку з недотриманням вимог кримінального процесуального закону, підлягають до ретельної перевірки, відповідної оцінки та належного вмотивування під час нового судового розгляду в суді першої інстанції, визнаються частково обґрунтованими.
Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані недоліки, повно і всебічно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами обвинувачення та захисту доказам у їх сукупності і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.
Підлягають до ретельної перевірки та відповідної оцінки й показання ОСОБА_6 про те, що за місцем його проживання мала місце бійка між гр. ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 ; потерпілої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_14 про те, що їх родич - потерпілий ОСОБА_9 був фізично здоровою та сильною людиною, працював на будівництві, тому ОСОБА_6 один не зміг позбавити його життя ; ретельному прослуховуванню запис розмови, зафіксованої між невідомою особою та ОСОБА_6 у приміщенні УВП № 9 ВДПТС України в Закарпатській області ; доводи прокурора щодо дослідження та врахування при призначенні покарання механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілому.
Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги, які подали
прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 , підлягають частковому задоволенню, вирок до скасування з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд в іншому складі.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Матеріали кримінального провадження, на переконання апеляційного суду, дають підстави також вважати, що, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказані вище висновки підтверджуються даними про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який негативно характеризується за місцем проживання. При прийнятті рішення колегія суддів враховує й те, що інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є тяжким.
Указані вище обставини в їх сукупності виправдовують подальше тримання ОСОБА_6 під вартою і дають підстави для продовження строку тримання його під вартою.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги, які подали прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 1 лютого 2017 року, ухвалений у кримінальному провадження щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_6 , скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 28 липня 2017 року. Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: