Справа № 1531/1107/2012
Провадження № 1-кп/517/1/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2017 року смт. Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Захарівка кримінальне провадження, відомості про яке внесені 22 листопада 2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний Російської Федерації, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 будучи згідно протоколу № 1 від 18.12.2007 року загальних зборів учасників, посадовою особою - директором ТОВ «Група технобуд ЛТД», наділеним організаційно-розпорядчими повноваженнями, виконуючи на підставі статуту покладені на нього обов`язки, будучи керівником підприємства, яке 12.11.2010 року за результатами проведення процедури відкритих торгів, виграло тендер по будівництву розвідної водогінної мережі по вул. Фрунзе смт. Фрунзівка Одеської області, вчинив дії, направлені на заволодіння бюджетними коштами у великому розмірі.

Так, приблизно в другій половині грудня 2010 року, більш точна дата не встановлена, у ОСОБА_4 , який усвідомлював, що фактично всі роботи, передбачені договором підряду № 1 та проектно-кошторисною документацією, з будівництва розвідної водогінної мережі по вул. Фрунзе в смт. Фрунзівка Одеської області не виконані та виконати їх в повному обсязі до 31.12.2010 року, як це передбачено договором, не має можливості, виник умисел на заволодіння бюджетними коштами у великому розмірі.

З цією метою, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_4 , зловживаючи своїм службовим становищем, склав у спеціалізованій розрахунково-кошторисній програмі для будівництва АВК-3 акти прийому виконаних будівельних робіт форми КБ-2в № 1, 2, 3 і 4 за грудень 2010 року та вказав у цих актах завідомо неправдиві відомості щодо обсягів виконаних робіт на загальну суму 636 769,2 грн.

Після цього, продовжуючи діяти на виконання злочинного плану, ОСОБА_4 указані документи про повне виконання підрядних робіт, надав на підпис голові Фрунзівської селищної ради ОСОБА_6 , яка виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, підписала акти прийому вказаних робіт.

У подальшому ОСОБА_6 надала їх головному бухгалтеру Фрунзівської селищної ради ОСОБА_7 для складання платіжних доручень і подальшого перерахування бюджетних коштів на рахунок підрядної організації ТОВ «Група технобуд ЛТД». ОСОБА_7 , не будучи обізнаною про факти та обсяги виконання будівельних робіт, протягом березня-червня 2011 року (більш точні дати не встановлені) на підставі отриманих від ОСОБА_6 актів прийому виконаних будівельних робіт форми КБ-2в № 1, 2, 3, і 4 за грудень 2010 року склала платіжні доручення про перерахування бюджетних коштів на рахунок підрядної організації ТОВ «Група технобуд ЛТД» за виконані будівельні роботи.

Після поетапного виготовлення даних платіжних доручень ОСОБА_6 підписувала їх і передавала головному бухгалтеру Фрунзівської селищної ради ОСОБА_7 для підпису. Надалі, на підставі підписаних ОСОБА_6 платіжних доручень №№ 141, 142, 143, 144 від 16.03.2011, № 208 від 29.03.2011, № 210, 211 від 30.03.2011, № 257 від 08.04.2011, № 266 від 15.04.2011, № 413 від 23.05.2011, № 479 від 09.06.2011, № 515 від 24.06.2011 Управлінням державного казначейства у Фрунзівському районі на розрахунковий рахунок ТОВ «Група технобуд ЛТД» перераховані бюджетні кошти в розмірі 636 769,2 гривень.

Унаслідок вказаних дій ОСОБА_4 Фрунзівській селищній раді спричинено шкоду на суму 180 191,2 грн., що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є великим розміром.

Так, згідно з актом № 1 за грудень 2010 року вказано, що змонтовано 2 плити покриття КЦП 1-20-1 з/б, 7 кілець опорних КО 6 з/б, однак фактично перераховані роботи не виконані. В акті № 2 за грудень 2010 року зазначено, що змонтовано 14 кілець опорних КО 6 з/б, 1 плита покриття КЦП 1-20-1 з/б, однак фактично дані роботи не виконані. В акті № 3 за грудень 2010 року вказано, що змонтовано 6 плит днищ КЦД 15 з/б, 12 кілець опорних КО 15-6 ж/б, 6 плит покриття 1 ПП 15-2 з/б, 16 кілець опорних КО 6 з/б, 1 плита покриття КЦП 1-20-1 з/б, 19 люків для колодязів, однак фактично встановлені 3 плити днищ КЦД 15 з/б, 6 кілець опорних КО 15-6 з/б, 3 плити покриття 1 ПП 15-2 з/б, 16 люків для колодязів, а також не встановлені кільця опорні КО 6 ж/б, плита покриття КЦП 1-20-1 з/б. В акті № 4 за грудень 2010 року вказано, що змонтовано 14 засувок, 13 плит днищ КЦД 15 з/б, 26 кілець КС 15-6 з/б, 13 плит покриття 1 ПП 15-2 з/б, 13 кілець опорних КО 6 з/б, 13 люків для колодязів, покладено трубопроводу з поліетиленових труб Д 50 мм. з гідравлічним випробуванням 0,135 м., покладено покриття товщиною 4 см. з гарячих асфальтобетонних сумішей 0,203 кв. м, однак фактично із усього переліку виконаних робіт встановлено лише 4 засувки.

Указане підтверджено при проведенні контрольних обмірів робіт з будівництва водогінної розвідної мережі по вул. Фрунзе в смт. Фрунзівка Одеської області, проведених під час виїзної планової ревізії (акт КРВ у Фрунзівському районі № 520-39/21 від 08.09.2011) встановлено, що будівельні роботи, які включені в акти форми №КБ-2в № 1, 2, 3, і 4 за грудень 2010 року, виконані не в повному обсязі, а саме: підрядником не встановлено 10 засувок, 2 кільця опорних ДО 6 з/б, 17 плит днищ КЦД 15 з/б, 34 кільця КС 15,6 з/б, 17 плит покриття 1 ПП 15-2 з/б, 31 кільце опорне ДО-6 з/б, 17 люків для колодязів, не прокладено 0,135 тис. м. трубопроводу з поліетиленових труб Д 50 мм. с гідравлічним випробуванням, 0,203 тис. м 2 покриття товщиною 4 см. з гарячих асфальтобетонних сумішей.

Згідно з висновком комплексної судово-будівельної і економічної експертизи ТОВ «Ніка-Моріс» № 38/12 від 01.11.2012, сума шкоди, яка заподіяна Фрунзівській селищній раді шляхом безпідставного перерахування на розрахунковий рахунок ТОВ «Група технобуд ЛТД» бюджетних коштів становить 180 191 гривень 20 копійок, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є великим розміром.

В судовому засіданні сторони подали суду угоду про визнання винуватості, укладену 31.01.2017 року між прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 з іншого у відповідності до ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Зі змісту укладеної угоди вбачається, що сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст. 191 КК України та призначення із застосуванням ст. 69 КК України до основного та додаткового покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю із звільненням ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням тривалістю визначеним судом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосовний за наслідками затвердження угоди про визнання винуватості судом.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та зазначив, що угода про визнання винуватості є добровільною та наполягав на її затвердженні. По суті обвинувачення ОСОБА_4 пояснив, що він, перебуваючи на посаді директора ТОВ «Група технобуд ЛТД», при виконати його підприємством робіт з будівництва розвідної водогінної мережі по вул. Фрунзе в смт. Фрунзівка Одеської області, які були передбачені договором підряду, виконавши не в повному обсязі відповідні роботи, надав голові Фрунзівської селищної ради акти про повне виконаних робіт, яка їх підписала та через деякий час кошти були перераховані на рахунки його підприємства. Крім того, зазначив, що на даний час усі роботи виконані в повному обсязі. Просив затвердити угоду та призначити узгоджене покарання.
Захисник обвинуваченого просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.
Прокурор ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 та ухвалити вирок, яким призначити узгоджене сторонами покарання.
Заслухавши думку прокурора, захисника, думку та показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступних висновків.
Винуватість ОСОБА_4 у вчинені злочину, що полягають у заволодінні бюджетними коштами шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене у великих розмірах, є доведеною та підтверджується показаннями обвинуваченого, який відповідно до угоди винуватість у вчиненні злочину визнав беззастережно та повідомив всі обставини вчинення злочину. Показання обвинуваченого, суд вважає переконливим доказом його винуватості з підстав їх належності та допустимості.
Так, ОСОБА_4 добровільно повідомив суду час, місце вчинення злочину та з його показань вбачається те, що обвинувачений усвідомлював, що він будучи службовою особою заволодів бюджетними коштами, зловживаючи службовим становищем, у великих розмірах. За таких обставин, суд вважає вказаний доказ достатнім для надання юридичної оцінки дій обвинуваченого та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.4 ст. 191 КК України, тобто заволодіння майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене у великих розмірах.
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Злочин передбачений ч. 4 ст. 191 КК України, що вчинений ОСОБА_4 згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів. Потерпілих у кримінальному провадженні не має, шкода завдана лише державним інтересам.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно.
У судовому засіданні встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором прокуратури Одеської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. 472 КПК України, укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Крім того, судом при вирішенні питання щодо затвердження угоди встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_4 є вірною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб та обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.
Враховуючи викладене, суд вважає, що угода від 31.01.2017 року, укладена між прокурором прокуратури Одеської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 , підлягає затвердженню з призначенням узгодженого сторонами покарання у відповідності до вимог Кримінального кодексу України.
Так, відшкодування шкоди, те, що обвинувачений вину визнав, розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, суд оцінює як пом`якшуючі покарання обставини у справі, які за відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, дають підстави для застосування ст. 69 КК України, а саме призначення судом узгодженого сторонами основного покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 4 ст. 191 КК України у виді 3 років позбавлення волі без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю із звільненням ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, згідно ч.3 ст.75 КК України судом приймається рішення про визначення тривалість іспитового строку та обов`язків, які необхідно покласти на ОСОБА_4 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Крім того, згідно ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути процесуальні витрати у справі, а саме витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в сумі 15000 гривень.

Запобіжний захід у вказаному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.69, 191 КК України, ст.ст. 368, 369, 370, 374, 468, 470, 472, 474, 475, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором прокуратури Одеської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 31.01.2017 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 22 листопада 2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене покарання за ч. 4 ст. 191 КК України з застосування положень ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Фрунзівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, виключно з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: