Дата документу Справа № 310/1511/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1007/16 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/1511/16-к
Категорія: ст. 115 ч. 1 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005770, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дмитрівки Бердянського району Запорізької області, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановила:
До суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою звернувся захисник ОСОБА_7 , в якій просить вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31.03.2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 змінити, призначивши ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України покарання у виді 7 років позбавлення волі, вважаючи, що призначене обвинуваченому покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі ОСОБА_8 .

На думку апелянта, суд у вироку зазначив, що обвинувачений за місцем проживання характеризується задовільно, однак не врахував цю обставину при призначенні покарання, хоча вона не характеризує особу ОСОБА_8 з негативної сторони, крім того, з характеристики вбачається, що жодних компрометуючих дій з його боку не було, що свідчить про позитивну характеристику особи обвинуваченого.

Також захисник просить врахувати, що судом не була врахована поведінка потерпілого, як пом`якшуюча обставина, у зв`язку з чим, викладені у вироку обставини дещо відрізняються від тих, які давав обвинувачений у судовому засіданні, а саме, у вироку зазначено про те, що потерпілий продовжував його ображати і принижувати, біля нього на столі лежали ножі, але у судовому засіданні обвинувачений пояснив, що потерпілий спочатку взяв один ніж (маленький, яким вони різали продукти), а потім інший - великий ніж, при цьому, як під час досудового розслідування, так і під час судового слідства, обвинувачений пояснював, що сокиру він взяв лише після того, як потерпілий почав брати зі столу ножі, своєю поведінкою погрожуючи обвинуваченому.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що обвинувачений зазначав, що він і раніше мав конфлікт з потерпілим з того ж приводу, а вранці 04.12.2015 року потерпілий вибачився за свою поведінку, тобто, обвинувачений вчинив інкримінований йому злочин внаслідок агресивної поведінки потерпілого, який вже не перший раз провокував конфлікт.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ст. 115 ч. 1 КК України до 10 років позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого до набрання вироком законної сили залишений тримання під вартою.
Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту затримання ОСОБА_8 , тобто з 05.12.2015 року, в який на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахований час попереднього ув`язнення, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 05.12.2015 року до набрання вироком законної сили.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 1 780 грн. 02 коп.

Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

У вироку також зазначено, що ОСОБА_8 раніше судимий:

- 25.02.1994 року Бердянським міським судом Запорізької області за ст. 117 ч. 3, ст. 118 ч. 2, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 10 років позбавлення волі; ухвалою Запорізького обласного суду від 30.03.1994 року покарання знижено до 7 років позбавлення волі;

- 03.06.1994 року Бердянським міським судом Запорізької області за ст. 81 ч. 2, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до 7 років позбавлення волі; звільнений 04.09.1998 року на підставі ЗУ «Про амністію» від 24.07.1998 pоку;

- 27.09.2004 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ст. 186 ч. 2, ст. 186 ч. 3, ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 27.03.2009 року у зв`язку з відбуттям покарання.

Як вказано у вироку суду, 04 грудня 2015 року, приблизно о 16 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачений, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, направлений на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 , діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс потерпілому чотири удари обухом сокири в потиличну область голови зліва та один удар в лобну область голови зліва, від яких потерпілий впав на підлогу. У результаті цих дій обвинувачений ОСОБА_8 , спричинив потерпілому ОСОБА_9 , тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, відкритого перелому кісток зводу черепу, розповсюджуючого по основі, крововилив під тверду мозкову оболонку об`ємом 100 см куб в області правої півкулі головного мозку, дифузні крововиливи під м`якими мозковими оболонками в області лівої мигдалини мозжечка, в області полюсів лобних часток, полюса правої скроневої частки, забій мозку в області полюсів лобних та скроневих часток, рани в області волосяної частини голови в лобній області зліва, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Відразу після цього, обвинувачений ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір спрямований на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 , діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс потерпілому, який продовжував лежати на підлозі, не менше семи ударів руками та ногами в область голови, спини, лівої ноги, лівої бокової та задньої правої поверхні грудної клітини, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 , тілесні ушкодження: садна на спині, крововиливи в лівій орбітальній області та на нижньому віці правого ока (у внутрішньому куті), які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження; рану в лівій підколінній ямці, яка кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; переломи 6, 7 ребер зліва по передній підпахвовій лінії, 8 ребра зліва по лопаточній лінії, 9 ребра зліва між лопаточною і близькохребтовою лініями, крововиливи в м`які тканини спини, які кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Внаслідок отриманої відкритої черепно-мозкової травми із відкритим переломом кісток зводу черепу, розповсюджуючого по основі, з крововиливами під оболонки головного мозку, забою мозку, що сприяло розвитку набряку головного мозку, потерпілий ОСОБА_9 помер на місці вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 скоїв умисне вбивство ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, захисника, який підтримав доводи скарги, прокурора, який заперечував проти скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.
Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується матеріалами провадження, ніким не оспорюються та є обґрунтованими.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 в апеляційній скарзі також не оспорюється і є правильною.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції статті Особливої частини кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення й попередження нових злочинів.
При призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, призначив покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, яке, на думку колегії суддів, є достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Як вбачається із вироку, суд при призначенні ОСОБА_8 покарання врахував, що ним вчинено особливо тяжкий злочин, що вчинив він його у стані алкогольного сп`яніння, що він повністю визнав провину, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, що він раніше судимий, що за місцем проживання характеризується задовільно, а також думку потерпілої про міру покарання.

Таким чином, доводи захисника про те, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання не врахував його задовільну характеристику за місцем проживання, є необґрунтованими.

Також є необґрунтованими доводи захисника про те, що суд не врахував при призначенні ОСОБА_8 покарання, поведінку потерпілого ОСОБА_9 , оскільки судом встановлено, що обвинувачений вчинив вбивство потерпілого, діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин.

Крім того, суд враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, дані про його особу, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, та обставини вчиненого злочину, призначив обвинуваченому не максимальне покарання, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання та його пом`якшення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 березня 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4