Справа № 459/3364/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року Червоноградський міський суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді у кримінальному провадженні № 0001974 питання доцільності продовження тримання під вартою ОСОБА_6 обвинуваченого в учиненні злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч. 1, 296 ч. 3 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої) та вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, та як особою, раніше судимою за хуліганство, тобто злочинах, передбачених ст.ст. 187 ч. 1, 296 ч. 3 КК України.

17.11.2016 року слідчим суддею Червоноградського міського суду Львівської області стосовно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на наявність ризиків та обставин, передбачених ст.ст. 177, 178 КПК України.

У зв`язку з недоведеністю наявності ризиків та безпідставністю дальшого тримання обвинуваченого під вартою обвинувачений та його захисник просили замінити стосовно обвинуваченого запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обговоривши заявлене клопотання, суд дійшов висновку про доцільність продовження застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою з огляду на таке.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні середньої тяжкості та тяжкого злочинів, за останній з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, й ризики, які послужили підставою для застосування стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися, ураховуючи особу обвинуваченого, який одружений, є батьком малолітньої дитини, не працює, раніше неодноразово судимий, зокрема, за вчинення тяжких корисливих злочинів, за які відбував покарання у виді позбавлення волі, суд має достатні підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, ОСОБА_6 буде вчиняти нові злочини, зможе незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, ухилитися від суду.

При цьому застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, ураховуючи особу обвинуваченого, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачується в учиненні злочину із застосуванням насильства, останньому розмір застави у кримінальному провадженні визначати не слід.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Продовжити стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 2 (два) місяці, тобто по 27.02.2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1