Справа № 733/1633/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/337/2017
Категорія - 115 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Секретаря судового засідання ОСОБА_5

За участю учасників судового провадження:

Прокурора ОСОБА_6

Обвинуваченого ОСОБА_7

Захисника ОСОБА_8 .

Потерпілої ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000235, за апеляційними скаргами заступника керівника Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 , першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_11 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 листопада 2016 року

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Київ, проживаючий в АДРЕСА_1 , громадянин України, розлучений, пенсіонер, освіта вища, раніше не судимий,

засуджений: за ст. 125 ч. 1 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт; за ст. 309 ч. 1 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі; за ст. 115 КК ч. 1 України до покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Виправдано ОСОБА_7 за ст. 309 ч. 2 КК України.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 22544 грн. 97 коп. витрат на залучення експертів на користь держави.

Зараховано на підставі ст. 72 ч. 5 КК України ОСОБА_7 у строк відбування покарання один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 08.05.2016 року по 22.11.2016 року.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 03.05.2016 року перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов разом зі співмешканкою ОСОБА_9 , 1976 року народження, до місця проживання останньої за адресою: АДРЕСА_1 .

Близько 20 год. 30 хв. разом із ОСОБА_9 зняли з навісів вхідні двері будинку та зайшли в помешкання, де у приміщенні коридору ОСОБА_7 , з мотиву особистої неприязні, вчинив словесний конфлікт з ОСОБА_12 , 1928 року народження, у ході якого умисно, з метою вбивства, збив її з ніг, після чого наніс численні удари в життєво важливі органи людини, а саме удари ногами по тулубу та голові, декілька разів стрибнув двома ногами на груди та живіт, а також декілька разів завдав ударів дерев`яною табуреткою по голові потерпілій, від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_12 померла на місці події.

З метою приховування слідів умисного вбивства ОСОБА_7 замотав тіло ОСОБА_12 у килимову доріжку, обтягнув її полімерною плівкою та залишив зберігати тіло до ранку на місці скоєння вбивства.

04.05.2016 року, у ранковий час, переслідуючи мету приховування слідів умисного вбивства ОСОБА_7 знищив труп ОСОБА_12 шляхом спалювання у вогні на присадибній ділянці за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Залишки решток кісток ОСОБА_7 подрібнив підручними засобами та руками, частину з яких розвіяв на присадибній ділянці, решту перекопав з грунтом на місці спалювання трупу.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_12 тілесні ушкодження, які в сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, від яких настала смерть останньої.

Також близько 20 год. 30 хв. 03.05.2016 року у вечірній час, під час конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 на її захист стала ОСОБА_9 заступивши собою ОСОБА_12 , з метою усунення супротиву ОСОБА_9 . ОСОБА_7 умисно наніс їй один удар ребром долоні у область носа. Виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження: садно спинки носу виникло від дії тупих предметів якими могли бути як руки так і ноги сторонньої особи та не могли виникнути від одноразового падіння на площині, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, у невстановлений період часу, у невстановленому місці, для власних потреб, ОСОБА_7 придбав речовину розслинного походження, яку у невстановленому місці та у невстановлений спосіб виготовив, відокремивши листя від стебел та зберігав з метою вживання, як наркотичний засіб, шляхом куріння до 07.05.2016 року, коли під час огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщенні нежитлової будівлі господарського сараю виявлено та вилучено висушену речовину рослинного походження у вигляді подрібнених стебел та листя, та з тильної сторони будинку у цегляному димоході опалювального котла, у поліетиленовому пакеті жовтого кольору речовину рослинного походження висушену, частково подрібнену з характерним запахом рослин коноплі, які належали ОСОБА_7 вагою відповідно 19,9 та 138,2 гр.

У невстановлений період часу, у невстановленому місці, для власних потреб, ОСОБА_13 повторно придбав речовину рослинного походження, яку зберігав у багажному відділенні автомобіля з метою вживання, як наркотичний засіб, шляхом куріння до 13.05.2016 року, коли на підставі ухвали слідчого судді Ічнянського районного суду, під час обшуку автомобіля марки «DAEWOO LANOS д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_7 , у багажному відділенні автомобіля, виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження частково подрібненою та висушеною з ознаками рослин роду конопель вагою 31,3 гр.

В апеляційній скарзі прокурор Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати у звязку із невідповідністю приначеного судом покарання тяжкості злочину та особі засудежного внаслідок мякості. Постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ст. 125 ч. 1 КК України до 100 годин громадських робіт, за ст. 309 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі, за ст. 115 ч. 1 КК України до 15 років позбавлення волі, та на підставі ст. 70 КК України призначити покарання у виді 15 років позбавлення волі. Звертає увагу на те, що обвинувачений вчинив злочин наслідком якого була загибель людини, після вчинення спалив труп сподіваючись на уникнення відповідальності, не виявив жодних ознак каяття, здійснював психологічний тиск на потерпілих. Суд не врахував обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати в частині засудження підзахисного за ст. 125 ч. 1, ст. 309 ч. 1, ст. 115 ч. 1 КК України та виправдати ОСОБА_7 за відсутністю події кримінального правопорушення. В решті вирок суду залишити без змін. Так суд посилається на покази свідка ОСОБА_9 у якої згідно висновку експертизи мають місце клінічні ознаки інфантильного розгладу особистості. Крім того, у період часу скоєння кримінального правопорушення остання перебувала у стані алкогольного сп`яніння та під дією наркотичних засобів. Інші докази на які посилається суд також не доводять вини підзахисного.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати. Звертає увагу, на недопустимість доказів показань свідка ОСОБА_9 , показів потерпілої ОСОБА_14 , а також свідчення ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , оскільни вони не дають фактичних даних про подію кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі заступника прокурора Чернігівської облатсі ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати у звязку з істотним порушенням кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покараннян тяжкості злочину та особі обвинуваченого вланслідок мякості, призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вирок суду містить два формулювання обвинувачення, визнаних судом доведеним, що істотно порушує право на захист обвинуваченого та права потерпілої, а тому не зрозуміло у вчиненні якого злочину ОСОБА_7 визано винуватим. Крім того на тілі ОСОБА_9 виявлено ознаки не менше 8 травматичних впливів, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоровя. Виявлені ушкодження не могли виникнути від одноразового падіння на площині. Підстав визнання частини обвинувачення необгрунтованою чи мотивування в цій частині у вироку не наведено. Суд не врахував обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку.

В судовому засіданні прокурор повністю підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області та частково апеляційну скаргу прокурора Прилуцької місцевої прокуратури. Апеляційні скарги обвинувачуваного ОСОБА_7 та його захисника просив залишити без задоволення.

Обвинувачуваний та його захисник підтримали подані ними апеляційні скарги, а апеляціну скаргу прокурора просили залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинувачуваного, його захисника, прокурора Прилуцької місцевої прокуратури підлягають частковому задоволенню, а апеляційна скарга заступника прокурора Чернігівської області підляє повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку судуу разі визнання особи винуватою зазначаєтся формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним із зазначенням місця, часу способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів правопорушення; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необгрунтованою; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку та положення закону, якими керувався суд.

Згідно з ст. ст. 20, 42, 43 КПК України обвинуваченому гарантується право на захист, а саме право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його визнали винуватим.

Статтями 55, 56 КПК України передбачені права потерпілого, згідно яких останній має право знати у чому обвинуваченого визнано винуватим, з чого виникає право у потерпілого на відшкодування заподіяної шкоди.

Як вбачається з вироку, він має істотні суперечності, зокрема суд при формулюванні обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України, визнаного доведеним, зазначив у судовому рішенні також і формулювання обвинувачення, яке за своїм змістом передбачає відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України.

Таким чином, вирок містить два формулювання обвинувачення, визнаних судом доведеними, що істотно порушує право на захист обвинуваченого (ст.ст. 20, 42, 43 КПК України) та права потерпілої (ст. 55, 56 КПК України), оскільки не зрозуміло у вчиненні якого злочину ОСОБА_7 визнано винуватим.

Крім того, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачувався за ч. 1 ст. 125 КК України у тому, що «близько 20 год. 30 хв. 03.05.2016 року у вечірній час, під час конфлікту між ОСОБА_7 , та ОСОБА_12 на її захист стала ОСОБА_9 , заступивши собою ОСОБА_12 , з метою усунення супротиву ОСОБА_9 , ОСОБА_7 умисно наніс їй один удар ребром долоні у область носа та один удар у область грудей ногою, від чого ОСОБА_9 впала на підлогу разом з ОСОБА_12 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи 06.05.2016 №192 встановлено, що у ОСОБА_9 малися тілесні ушкодження у вигляді синця спинки носа, садна лівої поверхні лівої кисті, подряпин розгинальної поверхні лівого передпліччя в верхній третині, подряпин згинальної поверхні лівого передпліччя в нижній третині та згинальної поверхні лівого передпліччя в середній третині та по давності відповідають 03.05.16 року. Виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження: садно спинки носу виникло від дії тупих предметів якими могли бути як руки, так і ноги сторонньої особи. Виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження не могли виникнути від одноразового падіння на площині. На тілі ОСОБА_9 виявлено ознаки не менше 8 травматичних впливів. Виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження відповідно до пунктів 2.3.26, 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби у Україні» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я».

Однак, суд не зазначив у вироку у формулюванні обвинувачення, визнаного за цим епізодом доведеним, про те, що ОСОБА_7 завдав «один удар у область грудей ногою, від чого ОСОБА_9 впала на підлогу разом з ОСОБА_12 » та усіх тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої. Підстав визнання частини обвинувачення необгрунтованою чи мотивування зміни обвинувачення судом в порушення ч. 3 ст. 374 КПК України у вироку не наведено.

У зв`язку з викладеним, вирок підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки такі порушення перешкодили постановленню законного та обґрунтованого рішення.

Крім того, судом при призначенні обвинуваченому за ч. 1 ст. 115 КК України покарання не дотримано вимог ст. 65 КК України, відповідно до якої суд повинен призначати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 3 Конституції України, життя людини є найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити людину життя. Тому охорона життя людини є найважливішим завданням держави.

Суд не в повній мірі оцінив тяжкість вчиненого за ч. 1 ст. 115 КК України злочину, обставини його вчинення та поведінку обвинуваченого після вчиненого.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя особи.

Тому, якщо при новому розгляді кримінального провадження підтвердиться обсяг обвинувачення, за яким ОСОБА_7 визнано винуватим, і не буде встановлено обставин, які пом`якшують покарання то призначене йому судом першої інстанції покарання слід вважати м`якім.

Керуючись ст., ст. 371, 404, 407, 412, 418, 419 КПК України судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу скаргами заступника керівника Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_10 , - задовольленити частково, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково, першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_11 задовольнити, вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 листопада 2016 року відносно ОСОБА_7 скасувати, призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Продовжити обвинувачуваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 діб до 28 жовтня 2017 року.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підглягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4