справа №638/8529/17
1-кс/638/1696/17
У Х В А Л А
про арешт майна
іменем України
„12 червня 2017 року м.Харків
в с т а н о в и в :
Згідно матеріалів клопотання слідчого, яке надійшло до Дзержинського районного суду м. Харкова під час досудового розслідування встановлено, що невідомий громадянин на ім`я ОСОБА_5 збуває наркотичні засоби військовослужбовцям, які проходять курс реабілітації у військовій частині НОМЕР_1 , зокрема одним із них є військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_2 ОСОБА_6 , який зберігає вказані наркотичні засоби, після їх придбання, у відділі психіатрії та наркології військової частини НОМЕР_1 в палаті №1, без мети збуту.
Так, 10 червня 2017 року в ході обшуку, який мав місце в палаті №1 відділу психіатрії та наркології, яка розміщена в адміністративній будівлі військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено: шприц ємкістю 5 мілілітрів із залишком речовини жовто-коричневого кольору із запаяною канюлею, шприц ємкістю 2 мілілітра, дві голки до шприців із слідами речовини червоно-бурого кольору, два простирадла білого кольору із слідами речовини світло-коричневого кольору, речовина у кількості 0,5 мілілітрів, яка поміщена в новий шприц, пакет чорного кольору, упаковка із пластівцями синього кольору торгівельної марки «Золоте зерно», зошит зеленого кольору із рукописним записом « ОСОБА_7 », аркуш паперу білого кольору із записами, брошура із рукописним записом, телефон «Nokia C5» IMEI: НОМЕР_3 , сімкарта «Vodafone», сімкарта «Київстар».
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно вимог ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Вилучені матеріальні об`єкти були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та у випадку не накладення на них арешту можуть бути пошкоджені, знищенні, втрачені. Також, зазначені матеріальні об`єкти будуть використані для доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України.
В судовому засіданні слідчий та прокурор наполягали на задоволенні вказаного клопотання та просили його задовольнити на накласти арешт на майно, яке вказане в клопотанні.
Суд зауважує, що документом, відповідно до ст.99 КПК України, є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
ч.4 ст.170 КПК України слідчий вважає, що незастосування арешту на вказане майно може призвести до його зникнення, втрату або пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до вимог ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до вимог ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст.ст.214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукувані) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.
Вилучені речі та предмети можуть бути використані в кримінальному провадженні з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, та можуть бути доказами в кримінальному провадженні.
Суд вважає, що такий спосіб арешту майна є розумним та співрозмірним обмеженням права власності, завданням кримінального провадження. Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна у вказаний спосіб не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної діяльності громадянина та гарантуватиме охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечить швидке, повне та неупереджене досудове розслідування.
Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.
Відповідно до ст.ст. 168 ч. 2, 236, 237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватись також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (ч. 1 ст. 167 КПК України), а й іншим особам.
Враховуючи все вищевикладене, суд вважає за необхідне арештувати вказане в клопотанні майно.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -
постановив:
Накласти арешт на матеріальні об`єкти вилучені 10 червня 2017 року в ході обшуку, який мав місце в палаті №1 відділу психіатрії та наркології, яка розміщена в адміністративній будівлі військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а саме: шприц ємкістю 5 мілілітрів із залишком речовини жовто-коричневого кольору із запаяною канюлею, шприц ємкістю 2 мілілітра, дві голки до шприців із слідами речовини червоно-бурого кольору, два простирадла білого кольору із слідами речовини світло-коричневого кольору, речовина у кількості 0,5 мілілітрів, яка поміщена в новий шприц, пакет чорного кольору, упаковка із пластівцями синього кольору торгівельної марки «Золоте зерно», зошит зеленого кольору із рукописним записом « ОСОБА_7 », аркуш паперу білого кольору із записами, брошура із рукописним записом, телефон «Nokia C5» IMEI: НОМЕР_3 , сімкарта «Vodafone», сімкарта «Київстар».
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про арешт майна не зупиняє її виконання.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
На підставі ч.2 ст.400 КПК України подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слідчий суддя ОСОБА_1