Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/206/17 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 4 ст. 296 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.03.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000744за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05 грудня 2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з повною загальною середньою освітою, уродженець смт. Смоліне Маловисківського району Кіровоградської області, зареєстрований та проживає: Кіровоградська область Новоархангельський район с. Скаливські Хутори, не одружений не працює, утриманців не має, раніше судимий:
- 24 березня 2011 року вироком Малиновського районного суду м. Одеси за ч. 2 ст. 187 КК України до 4-х років позбавлення волі,
засуджений за ч. 4 ст. 296 КК України до 4 роки 5 місяців позбавлення волі; за ч. 1 ст. 122 КК України до 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, засудженому ОСОБА_7 визначено покарання строком на 4 роки 5) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 Кримінального кодексу України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 24 березня 2011 року, остаточно призначено засудженому покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні: грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням предмету, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, вчинене групою осіб; заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, за таких обставин:
13 серпня 2012 року, близько 23.00 години ОСОБА_7 , за попередньою змовою з громадянином ОСОБА_8 , з метою вчинення хуліганських дій із застосуванням заздалегідь заготовленого предмета, а саме дерев`яних палок, для нанесення тілесних ушкоджень, прийшли до домоволодіння ОСОБА_9 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи на території вказаного домоволодіння і грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, безпричинно із застосуванням дерев`яних палок, пошкодили вікна в приміщенні житлового будинку, літньої кухні та заподіяли тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 190 від 14.09.2012 року у вигляді: крововиливів правого плеча, лівої поперекової області, правого наколінника, садна лівої поперекової області, припухлості м`яких тканин правого колінного суглоба, перелому поперечного відростка третього поперекового хребця зліва зі зміщенням відломка, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я більше 21 дня. Потерпілому ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної експертизи № 203 від 14.09.2012 року заподіяли тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів внутрішньої поверхні правого ліктьового суглобу, правої кисті, живота, саден правого ліктьового суглобу, правої кисті, живота, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Після вчинення хуліганських дій, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зникли з місця події.
Крім того, під час хуліганських дій 13 серпня 2012 року, близько 23.00 години на території домоволодіння ОСОБА_9 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 із застосуванням дерев`яної палиці наніс удари ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження, згідно висновку судово-медчної експертизи № 190 від 14.09.2012 року, у вигляді крововиливів правого плеча, лівої поперекової області, правого наколінника, садна лівої поперекової області, припухлості м`яких тканин правого колінного суглоба,перелому поперечного відростка третього поперекового хребця зліва зі зміщенням відломка, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень,, що спричинили тривалий розлад здоров`я більше 21 дня».
Після вчинення злочинних дій, ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зник.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить призначити йому більш м`яке покарання, враховуючи його щире каяття та активне сприяння в розкриттю злочину.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що з урахуванням визнання ним вини, за відсутності заперечень та відсутності сумнівів у добровільності позиції учасників, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів.
У судовому засіданні щиро каявся, поросив суд суворо не карати. Надавав показання правдиво та добровільно.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинуваченого ОСОБА_7 винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 4 ст. 296 КК України оскільки він в судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, підтвердив вчинення злочинів за обставин, викладених в обвинувальному акті, через що дослідження доказів по даній справі в суді першої інстанції відбувалось на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому обвинувачений та інші учасники судового розгляду справи позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані районним судом за ч. 1 ст. 122 та ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки в судовому засіданні встановлено, що він вчинив: грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням предмету, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, вчинене групою осіб; заподіяв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які закріплені у ст. 65 КК України, та належним чином врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а саме те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення , які відповідно до положень ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості та тяжким злочином, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога, має на утриманні малолітню дитину. Обставинами, які пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.
На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 лише за умови ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі, частково приєднавши до покарання не відбуту частину покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 24 березня 2011 року від 31 липня 2013 року, та остаточно визначивши покарання у виді позбавлення волі на строк на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяці, яке у даному випадку буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а також відповідатиме цілям покарання.

Апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно пом`якшення йому покарання не можуть бути задоволені оскільки, призначаючи покарання обвинуваченому районний суд повністю врахував обставини, на які посилається останній у своїй апеляційній скарзі. Крім того, колегія суддів враховує, що після ухвалення вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 24 березня 2011 року, за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України до 4-х (чотирьох) років позбавлення волі, ОСОБА_7 на шлях виправлення не став та знову вчинив два кримінальних правопорушення, які є тяжким злочином та злочином середньої тяжкості.

Разом із тим, на підставі ч.2 ст.404 КК України, апеляційний суд вправі вийти за межі апеляційних скарг, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення та змінити вирок в цій частині.

Так під час викладення обвинувачення, яке визнано доведеними суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 374 КПК України, зазначив, ОСОБА_7 вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням предмету, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, вчинене групою осіб - за попередньою змовою з громадянином ОСОБА_8 .
В той же час, ОСОБА_8 за вказаний злочин, засуджений вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 26.05.2015 року, який набрав законної сили по ч. 4 ст. 296 КК України, а тому не є учасником процесу по вказаному кримінальному провадженню.
Отже, в даному випадку слід змінити мотивувальну частину вироку зазначивши, що ОСОБА_7 вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням предмету, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, вчинене групою осіб - за попередньою змовою з особою, яка засуджена за ч. 4 ст. 296 КК України вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 26.05.2015 року, що набрав законної сили.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції в порушення ч. 5 ст. 72 КК України, п. 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», невірно зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання. Проте, враховуючи, що відсутні апеляції з цього приводу, колегія суддів, згідно ч.2 ст.404 КК України, не може погіршити становище обвинуваченого.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05 грудня 2016 року стосовно нього за ч. 1 ст. 122 та ч. 4 ст. 296 КК України - змінити.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
На підставі ч.2 ст.404 КК України, вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05 грудня 2016 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 та ч. 4 ст. 296 КК України -змінити в частині викладення в мотивувальній частині формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Зазначити, що ОСОБА_7 вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням предмету, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, вчинене групою осіб - за попередньою змовою з особою, яка засуджена за ч. 4 ст. 296 КК України вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 26.05.2015 року, що набрав законної сили.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк, з дня вручення їй копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4