Справа №162/1276/16-к
Номер провадження 1-кп/162/16/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2017 року смт. Любешів
Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любешів кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, громадянина України, українця, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 06 листопада 2016 року близько 21 години 00 хвилин на сільській дорозі в урочищі „Яйно при в`їзді в с. Залаззя Любешівського району Волинської області, на грунті особистих неприязних стосунків, умисно наніс один удар рукою по обличчю ОСОБА_4 , від чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці обличчя, які згідно висновку судово-медичної експерти № 202 від 15.11.2016 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_5 будучи допитаним в судовому засіданні з приводу предявленого йому обвинувачення вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України визнав частково, суду показав, що 06 листопада 2016 року близько 21 години 00 хвилин на сільській дорозі в урочищі „Яйно при в`їзді в с. Залаззя Любешівського району Волинської області, потерпіла ОСОБА_4 разом із своїм чоловіком на мотоциклі переслідували його автомобіль. Він зупинив автомобіль, бажаючи вияснити причину переслідування. Потерпіла підбігла до автомобіля, почала кричати та стукати по склу. З метою зясувати причини агресивної поведінки ОСОБА_4 вийшов з автомобіля. Потерпіла накинулася на нього, шарпала за одяг, кричала. У відповідь він її ударив, оскільки та відірвала йому каптур від куртки. Вину в спричинені тілесного ушкодження ОСОБА_4 визнав, вважає, що вчинив неправильно, шкодує про такий вчинок, оскільки не бажав настання таких наслідків, просить суворо не карати.

Крім визнання своєї вини самим обвинуваченим, винуватість його в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження потерпілій доведена також зібраними по справі і дослідженими в судовому засіданні поданими стороною обвинувачення доказами, які є допустимими, обєктивними і не оспорюються в суді, які одержані законним шляхом без порушення прав людини і громадянина у відповідності до ст. 62 Конституції України та Кримінально-процесуального кодексу України.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, що 06 листопада 2016 року однокласник її дочки ОСОБА_6 повідомив, що ОСОБА_5 та його товариш посадили її дочку з подругою в свій автомобіль, де схиляли до вживання алкогольних напоїв, а тоді повезли в невідомому напрямку. Згодом цю інформацію підтвердила старша дочка. Щоб захистити дочку від можливих посягань поїхали з чоловіком мотоциклом наздогнати ОСОБА_5 . Автомобіль обвинуваченого наздогнали при виїзді із с. Залаззя. Вказала, що після зупинки стукала по автомобілю обвинуваченого, кричала, намагаючись викликати ОСОБА_5 для розмови. Не заперечувала, що там між ними виникла сварка та шарпанина, під час якої ОСОБА_5 наніс їй удар правою рукою у праву скроню, заподіявши тілесне ушкодження. Доповнила, що в подальшому під час спілкування із своєю неповнолітньою дочкою та повідомила їй, що ОСОБА_5 та його товариш підвезли її та її подругу ОСОБА_7 на їх прохання додому, будь-яких протиправних дій щодо них не вчиняли, спиртного не пропонували, додатково повідомила, що до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій ОСОБА_5 та його товариша ОСОБА_8 щодо неповнолітньої дочки не зверталася. Прохає суворо покарати обвинуваченого ОСОБА_5 .

З висновка експерта № 202 Камінь-Каширського міжрайонного відділення Волинського обласного бюро судово-медичної експертизи вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_4 виявлене тілесне ушкодження у вигляді синця в правій ділянці обличчя, за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

А тому суд, повно, всесторонньо і об`єктивно проаналізувавши подані сторонами обвинувачення та захисту та досліджені в ході судового розгляду справи докази, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_4 , тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України.

Оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки він умисно наніс легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 65 КК України та розяснення п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання суди при призначенні покарання мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, що відноситься до категорії невеликої тяжкості, мотиви вчинення ним протиправних дій, а саме ту обставину, що ініціатором конфлікту була потерпіла ОСОБА_4 , яка безпідставно затіяла сварку та шарпанину з обвинуваченим, дані про його особу та ступінь небезпечності його для суспільства, думку потерпілої, яка наполягає на суворості покарання та позицію прокурора, яка вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, у виді громадських робіт.

До пом"якшуючих відповідальності обставин покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відносить активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, по справі не встановлено.

По справі встановлено, що ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягується вперше, винуватість свою визнав і шкодує про скоєне, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з метою забезпечення сімї періодично виїжджає на сезонні заробітки, а тому суд приходить до висновку, що для його виправлення та перевиховання слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в максимальному розмірі, що на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення і перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів і відповідатиме вимогам ст. 65 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні, цивільний позов не заявлявся.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 (вісімсот пятдесят) гривень.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області через Любешівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: