АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа № 11-cc/796/890/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1 Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
Іменем України

13 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката Решка ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 січня 2017 року,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 січня 2017 року задоволено клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 та в межах кримінального провадження № 0000110 від 30.03.2016 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , нерухоме майно № 00, що є об`єктом житлової нерухомості загальною житловою площею 42,7 кв. м., яке належить ОСОБА_7 та ОСОБА_10 та автомобіль марки KIA SOUL, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, VINномер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_7 .
Обґрунтовуючи таке рішення, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що майно, на яке слідчий просив накласти арешт набуте у 2015 році, тобто у період, коли наявні обґрунтовані підстави вважати про його придбання за грошові кошти, здобуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301 КК України, а тому таке майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та має значення речових доказів у кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 просить ухвалу про накладення арешту скасувати, вважаючи висновок слідчого судді про набуття майна за кошти, отримані злочинним шляхом помилковим. Крім того вказує, що а ні квартира, а ні автомобіль, на які накладено арешт, речовими доказами у кримінальному провадженні не визнавались, а отже арешт накладено безпідставно.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення адвоката, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку Кримінальним процесуальним кодексом України позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, для забезпечення цивільного позову або можливої конфіскації.
Згідно ст. 171 КПК України, слідчий має право, за погодженням з прокурором звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна із зазначенням підстав і мети та обґрунтування арешту; переліку і видів майна, що належить арештувати; документів, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна, між іншим, допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
При цьому, згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто є речовим доказом.
Речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з представлених до апеляційного суду матеріалів, Слідчим управлінням ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000110 від 30.03.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209; ч. 3 ст. 301 КК України.

16.06.2016 року в рамках кримінального провадження № 0000110 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 301 ч. 3 КК України.

04.01.2017 року слідчий Слідчого управлінням ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , нерухоме майно, яке належить ОСОБА_7 та ОСОБА_10 та автомобіль марки KIA SOUL, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, VIN номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_7 , посилаючись на сукупність підстав, що свідчать про набуття такого майна кримінально протиправним шляхом.
06.01.2017 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва клопотання задоволено та накладено арешт на майно, що зазначене у ньому.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що квартира АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_7 та ОСОБА_10 та автомобіль марки KIA SOUL, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, VINномер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_7 , набуті у 2015 році, тобто у період, коли, як встановлено органом досудового розслідування, було вчинено кримінальні правопорушення. Отже, щодо вказаного майна існують обґрунтовані підстави вважати, що таке майно набуте за грошові кошти, здобуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301 КК України, а тому воно має значення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000110 від 30.03.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209; ч. 3 ст. 301 КК України.

Як вбачається, при винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, визнано доведеною необхідність арешту майна, що вказане у клопотанні слідчого та наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України.
При цьому, при вирішенні питання про арешт майна, суддя в повній мірі врахував обставини, з якими закон пов`язує застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження та встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.

Таке обмеження права власності як арешт майна, в даному випадку колегія суддів вважає розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, зазначене у клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства і доводи апеляційної скарги з цього приводу не спростовують обґрунтування необхідності накладення арешту.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 170, 309, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 січня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 та в межах кримінального провадження № 0000110 від 30.03.2016 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , нерухоме майно № 00, що є об`єктом житлової нерухомості загальною житловою площею 42,7 кв. м., яке належить ОСОБА_7 та ОСОБА_10 та автомобіль марки KIA SOUL, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, VINномер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_7 , - залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4