УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2016 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого військової прокуратури Миколаївського гарнізону ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не судимого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 23.07.2015 року призваного за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходить військову службу на посаді водія 1-го відділення управління взводу управління роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні матрос, -

ВСТАНОВИВ:
23.07.2015 року громадянин ОСОБА_4 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 за мобілізацією для проходження військової служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 07.08.2015 року № 164 матрос ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду водія 1-го відділення управління взводу управління роти вогневої підтримки зазначеної військової частини.

17 березня 2014 року виконувачем обов`язків Президента України було видано Указ «Про часткову мобілізацію» № 303/2014, з моменту видання якого на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

03 травня 2016 року матросу ОСОБА_4 було надано щорічну основну відпустку тривалістю дванадцять діб, і 16.05.2016 року матрос ОСОБА_4 зобов`язаний був з`явитися до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

При цьому, про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби матросу ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення на службу з відпустки останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проте, 16.05.2016 року о 08 год. 00 хв. матрос ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацією, з метою ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився на службу з відпустки у військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), та продовжує незаконно перебувати поза її межами, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину.

Таким чином, дії ОСОБА_4 підпадають під кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 10 років, тобто даний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.

20 грудня 2016 року відносно ОСОБА_4 було складено письмове повідомлення про підозру, яке було направлено за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування вимог клопотання слідчий вказував, що обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення, або продовжити злочин, у вчиненні якого він підозрюється.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.
Підозрюваний із позицією прокурора погодився, зазначив, що він щиро розкаюється, однак просив не обирати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, вважаю за необхідне у задоволенні клопотання відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення, або продовжити злочин, у вчиненні якого він підозрюється.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При цьому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Лише за наявності усіх вищезазначених складових слідчий суддя може обрати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 10 років.

Вказана підозра, на думку слідчого судді, є обґрунтованою та підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема, протоколами допиту свідків, актом проведення службового розслідування.

При цьому, на думку слідчого судді, прокурор довів існування ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, про що свідчить, зокрема, той факт, що слідчими в ході досудового розслідування підозрюваного було оголошено у розшук. Існування вказаного ризику підтверджує також і характер вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

В той же час, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Заслухавши пояснення прокурора та підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що прокурор не навів доказів того, що виключно шляхом обрання підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою можливо запобігти вищезазначеним ризикам.

Враховуючи викладене, у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.

При цьому, на думку слідчого судді, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання достатньою мірою зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти існуючим ризикам.

За такого, відносно ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із обов`язком з`являтися за кожним викликом слідчого, прокурора, слідчого судді або суду, а також здати на зберігання до органу досудового розслідування документи, які дають право виїзду за кордон.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання - відмовити.

Обрати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за кожною вимогою;
- здати на зберігання до відповідного органу досудового розслідування документи, які дають право виїзду за кордон.

Попередити ОСОБА_4 , що в разі порушення покладених на нього обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_6