Справа № 577/2012/16
Провадження № 1-кп/577/55/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2017 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_6
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-
11.03.1016 року близько 11 години ОСОБА_10 разом з дружиною ОСОБА_11 прибули на дачну ділянку, розташовану в садовому товаристві «Ветеран Армії» по вул.Л.Українки (раніше вул.Комсомольська) в с.Підлипне м.Конотопа. З метою нарізки живців з плодових дерев і подальшої каліровки ОСОБА_10 взяв з собою саморобний ніж, який поклав у внутрішню кишеню куртки. Прибувши на місце дружина залишилась на ділянці, а обвинувачений пішов нарізати живців. Повертаючись ОСОБА_10 побачив ОСОБА_12 , який в окрузі території садового товариства займався розкопками і відшуканням металу, при цьому знайомими вони не були, а знав його лише як особу. У цей час ОСОБА_12 складав вже викопаний метал. ОСОБА_10 , як старший вулиці та член правління товариства висловив невдоволення, що після розкопок не засипаються ями внаслідок чого перекопаний весь ландшафт. У відповідь ОСОБА_12 зістрибнув у яму і витягнувши штикову лопату, що використовував для розкопок, висловлюючи погрози кинувся на ОСОБА_10 спробувавши нанести удар по голові. Останній, уникаючи тілесних ушкоджень, відкинув нарізані живці, зробив крок назустріч і підставив руку так, що лопата зісковзнула по руці залишивши слід тертя-ковзання. Після цього обвинувачений схопив ОСОБА_12 за руки і утримуючи перешкоджав нанесенню ударів, проте молодший і фізично більш сильніший ОСОБА_12 вирвався, відступив і знов зробив спробу вдарити лопатою. Повторно уникаючи нанесенню тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ще раз зблизився з ОСОБА_12 схвативши за руки, однак, той вирвався. Розуміючи, що сили не рівні, і будучи впевненим, що існує реальна загроза його життю, перебуваючи в стані емоційної напруги, викликаної злочинною поведінкою потерпілого, що позбавляло можливості достатньою мірою контролювати свої дії, обвинувачений, захищаючись від суспільно-небезпечного посягання ОСОБА_12 , став кликати на допомогу свою дружину і з метою спроби налякати потерпілого та припинити протиправні дії останнього правою рукою дістав з внутрішньої кишені куртки ніж, яким декілька хвилини тому нарізав живців з дерев, і зі словами «не підходь» почав розмахувати ним. Потім, перевищуючи межі необхідної оборони, розуміючи, що у нього в руках ніж -предмет, що має колючо-ріжучі властивості, маючи можливість припинити посягання шляхом заподіяння меншої шкоди (продовжувати утримувати за руки, вдарити рукою або ногою, відштовхнути і втекти тощо) чи скористатись допомогою дружини ОСОБА_11 , яка фактично наблизилася до них, обвинувачений лівою рукою спробував перехватити підняту руку нападаючого, що тримала лопату ближче до штикової частини, а правою рукою, в боротьбі, з метою умисного позбавлення життя ОСОБА_12 , що явно не відповідає небезпечності посягання та обстановці захисту, наніс удар ножем в ділянку грудної клітини зліва, спричинивши колото-різане проникаюче поранення грудної клітини зліва з пошкодженням лівої легені, а саме: колото-різану рану грудної клітини зліва з пошкодженням міжреберного м`язу в другому міжребер`ї зліва та з крововиливом в підшкірно-жировому шарі в ділянці другого між ребер`я ліворуч, дві рани на передній поверхні верхньої частини лівої легені в ніжній третині та дві рани на передній поверхні нижньої частини лівої легені у верхній третині, які в комплексі по небезпечності для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких потерпілий помер на місці злочину. Злякавшись ОСОБА_10 став просити дружину викликати швидку допомогу, але та внаслідок хвилювання не могла набрати необхідний телефонний номер і вже будучи впевненим, що потерпілий мертвий і медична допомога не потрібна, обвинувачений разом з дружиною покинули місце пригоди.
Таким чином ОСОБА_10 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст.118 КК України - умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони.
Даний висновок зроблений виходячи із такого.
Статтею 7 КПК України визначено, що зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності судом їх переконливості.
За положенням ч.3 ст.62 Конституції України, аналогічну норму містить ч.4 ст.17 КПК, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Згідно частин 1, 2 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
За приписом ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Статтею 94 КПК передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 винним себе в умисному вбивстві не визнав і пояснив, що 11.03.2016 року близько 11 години разом з дружиною прибули до належної їм дачної ділянки у садовому товаристві «Ветеран Армії». З метою нарізати живців з плодових дерев для подальшої коліровки з дому взяв гострий саморобний ніж, який тримав у внутрішній кишені куртки. Дружина залишилась на ділянці, а він пішов нарізати живців. Повертаючись побачив ОСОБА_12 , якого знав лише як особу, одна із яких в окрузі території садового товариства займалася розкопками і відшуканням металу. Як старший вулиці та член правління товариства висловив невдоволення розкопками, оскільки не засипаються ями внаслідок чого руйнується ландшафт. У відповідь ОСОБА_12 зістрибнув у яму і витягнувши штикову лопату та висловлюючи погрози вбивства кинувся на нього спробувавши нанести удар по голові лопатою. Випустивши з рук нарізані живці і уникаючи заподіяння тілесних ушкоджень, обвинувачений зробив крок назустріч і підставив руку так, що лопата зісковзнула по руці залишивши на передпліччі невелике тілесне ушкодження. Після цього схопив ОСОБА_12 за руки і утримував, однак молодший і фізично більш сильніший ОСОБА_12 вирвався, відступив і знов зробив спробу вдарити лопатою. Повторно уникаючи нанесенню тілесних ушкоджень він ще раз зблизився з ОСОБА_12 схвативши за руки, проте той знов вирвався. Передчувши, що сил боротися з ОСОБА_12 у нього не вистачає, сприймаючи реальну загрозу власному життю, правою рукою дістав з внутрішньої кишені куртки ніж, яким декілька хвилини тому нарізав живців з дерев, і зі словами «не підходь» почав розмахувати ним лякаючи потерпілого та кликати на допомогу дружину кричачи «Надя». Потім лівою рукою спробував перехватити підняту руку нападаючого, що знаходилась біля штикової частини лопати, а правою рукою, в якій був ніж, вже у боротьбі, спробував захватити руку потерпілого, яка тримала іншу частину лопати. У цей час навіть не помітив, як ніж зайшов у грудину потерпілого після чого останній «обмяк» відійшов на два метри, випустив лопату і зробивши ще декілька кроків, упав на землю. Злякавшись, обвинувачений став кричати дружині, щоб викликала по телефону швидку допомогу, але та, внаслідок перенесеного стресу, ніяк не могла набрати необхідний номер. У подальшому зрозумівши, що ОСОБА_12 вже мертвий і медична допомога не потрібна, разом з дружиною покинув місце злочину.
У вчиненому кається і запевняє, що не мав наміру позбавляти життя потерпілого. Позовні вимоги в частині відшкодування матеріальних збитків визнає повністю і відшкодував добровільно, а моральної ні, тому як це сталося внаслідок протиправних дій самого потерпілого.
Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , кожен окремо, пояснили, що обставини злочину їм не відомі. ОСОБА_12 за життя був не конфліктною людиною, фізично здоровою, займався розкопкою металобрухту, зокрема біля садового товариства, де трапився злочин. ОСОБА_7 також додав, що приблизно рік тому до події, коли вони з батьком ОСОБА_12 займалися розкопками і пошуком металу біля садового товариства, між ними та ОСОБА_10 виникла розмова в процесі якої останній наполягав, щоб вони закопали яму біля його огорожі, яка валиться, при цьому погрожував фізичною розправою. Тоді конфлікт був вичерпаний, оскільки яму закопали. Всі потерпілі наполягають на суворій мірі покарання і, з урахуванням добровільного відшкодування обвинуваченим частини витрат, просять задовольнити їх позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, кожному по 196000 грн.
Допитані в якості свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , кожен окремо, охарактеризували покійного ОСОБА_12 , як спокійну, врівноважену людину, обставини злочину їм не відомі.
Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , кожен окремо, показали, що в день злочину вони бачили ОСОБА_12 , який неподалік займався розкопкою та чищенням вже знайденого металу. Між «копачами» існує домовленість, що до чужої ями лізти не можна, а тому вони копали у своїх ямах, а ОСОБА_12 у своїй і не бачили обставин злочину. По закінченню роботи, приблизно в обідній час того ж дня, ОСОБА_15 та ОСОБА_17 підійшли на місце розкопки ОСОБА_12 і побачили, що той мертвий, поруч лежала його лопата. Визвали поліцію.
Свідок ОСОБА_18 пояснив, що у зазначений день, приблизно біля 12 години, він перебував на власній ділянці у садовому товаристві і чув викрики чоловічих голосів на підвищених тонах. Чув приблизно таку фразу «Іди звідси, це не твоє». Що відбувалося не бачив, але через декілька хвилин помітив жінку, що рухалась з того напрямку, а за нею вийшов ОСОБА_10 . Потім прибігли люди і стали казати, що там вбита людина.
Свідок ОСОБА_11 , дружина обвинуваченого, показала, що у день пригоди близько полудня перебуваючи на власній ділянці у садовому товаристві, почула голоси і приблизно таку фразу «Ти хто такий, пішов звідси, а то приб`ю», потім голос чоловіка, який кричав «Надя». Рухаючись в тому напрямку побачила ОСОБА_10 , який тримав за руки ОСОБА_12 в руках якого була лопата піднята над головою чоловіка. Що відбулось далі не бачила, оскільки має дуже поганий зір. Підбігши побачила ОСОБА_12 з рота якого йшла кров. ОСОБА_10 кричав виклич швидку. Декілька разів вона робила спроби по мобільному телефону набрати номер швидкої, але внаслідок отриманого стресу не могла це зробити. Потім чоловік сказав, що потерпілий вже мертвий і вони, злякавшись, покинули місце злочину.
Згідно протоколів огляду місця події (а.с. 9-25, 35-37, 115-116) 11.03.2016 року на території садового товариства «Ветеран Армії» по вул.Л.Українки (раніше вул.Комсомольська) в с.Підлипне м.Конотопа був виявлений труп ОСОБА_12 зі слідами насильницької смерті, поряд лежала штикова лопата зі слідами крові та свіжозрізані живці, залишені ОСОБА_10 під час злочину. Неподалік на кущі висіли рукавиці, а біля ями у мішку - інструмент.
Отже, покази обвинуваченого щодо наявності під час події лопати, а також ножа, який він брав винятково для нарізки живців з дерев, підтверджується наведеним доказом.
Відповідно до протоколу огляду трупа ОСОБА_12 (а.с.26-34) в лівій підключичній ділянці в проекції 2-го ребра виявлено тілесне ушкодження у вигляді різаної рани розміром 2,8 х 09 см, з рівними краями, гострими кінцями, зліва на право, з гори вниз. Крім того вилучений одяг зі слідами крові, в якому той перебував на час смерті.
Вилучений одяг ОСОБА_10 слідів крові не мав (а.с.38-40, 214-215, 222-223).
Під час досудового слідства з ОСОБА_10 проводився слідчий експеримент із застосуванням відеозапису (а.с.66-80). Даний відеозапис продемонстрований учасникам процесу. Із порівняння показів наданих ОСОБА_10 під час слідчого експерименту і в судовому засіданні слід зробити висновок, що ці пояснення фактично однакові, що вказує на їх послідовність і правдивість.
Із висновку судово-медичної та додаткової судово-медичної експертиз (а.с.128-131, 137-139) вбачається, що у ОСОБА_10 під час обстеження мали місце садно на правому передпліччі в нижній третині. Дане ушкодження виникло від дії тупого предмету, яке могло утворитися від дії тупого предмета, яким міг бути кулак руки, нога взута у взуття та інші предмети. Маловірогідно утворення даного ушкодження при падінні на площину. По часу спричинення ушкодження могло утворитися в час указаний потерпілим, що підтверджується станом садна. По ступені важкості садно відноситься до легких тілесних ушкоджень. Виходячи з наявності тілесних ушкоджень потерпілому було спричинено не менше одного удару. В момент спричинення потерпілий міг знаходитись у вертикальному або близькому до нього положеннях. Тілесні ушкодження не могли виникнути внаслідок удару дерев`яним держаком наданої лопати. Механізм утворення ушкоджень щодо заподіяння металевою частиною лопати визначити не представляється можливим, оскільки потерпілим не був продемонстрований даний механізм під час проведення слідчого експерименту. Механізм спричинення тілесних ушкоджень показаний ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту не співпадає з тілесними ушкодженнями, які малися у нього на час судово-медичного обстеження. Не співпадає в характері та розмірах виявлених тілесних ушкоджень, оскільки враховуючи шари одягу, розміри держака лопати повинний був виникнути синець більш значних розмірів, а не садно.
З метою роз`ясень під час судового розгляду був допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_19 , який проводив наведені експертизи. Останній пояснив, що від удару держака лопати дійсно повинен був виникнути синець більш значних розмірів. Проте, це стосується саме нанесення удару. У випадку продемонстрованого обвинуваченим у судовому засіданні механізму заподіяння ушкодження, що були предметом дослідження, дійсно могли утворитися від тертя-ковзання держака лопати безпосередньо по руці, а не через одяг.
Суд звертає увагу на покази обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і судового розгляду, про те, що нанесений потерпілим удар лопатою зісковзнув по руці, яка не була захищена одягом, залишивши відповідне ушкодження.
Згідно висновків судово-медичних експертиз (а.с.146-154, 161-171) смерть ОСОБА_12 наступила від колото-різаного проникаючого поранення грудної клітини зліва з пошкодженням лівої легені, а саме: рани грудної клітини зліва з пошкодженням міжреберного м`язу в другому міжребер`ї зліва з крововиливом в підшкірно-жировому шарі в ділянці 2-го між ребер`я ліворуч, з дефектом в 2-му між ребер`ї зліва міжреберного м`язку, по перефірії якого масивне накладення сформованих рихлих згортків крові темно-червоного кольору з двома ранами на передній поверхні верхньої частки лівої легені в ніжній третині та з двома ранами на передній поверхні нижньої частки лівої легені в верхній третині, в лівій плевральній порожнині виявлено біля 250 мл рідкої темно-червоної крові, яке в своєму клінічному перебігу ускладнилося розвитком гострої крововтрати, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупу та даними додаткових методів дослідження. При дослідженні трупу виявлені наступні ушкодження: колото-різана проникаюча рана грудної клітини зліва з пошкодженням міжреберного м`язу в другому між ребер`ї зліва з крововиливом в підшкірну-жировому шарі в ділянці другого міжребер`я ліворуч, з дефектом в другому між ребер`ї зліва міжреберного м`язу, по периферії якого масивне накладання сформованих рихлих згортків крові темно-червоного кольору, крововилив в наданому шматочку м`язової тканини без запальної клітинної реакції, з двома ранами на передній поверхні верхньої частки лівої легені в ніжній третині та з двома ранами на передній поверхні нижньої частки лівої легені в верхній третині, в одному з шматочків легень рановий канал, в другому шматочку крововилив, пошкодження стінок альвеол з просяканням їх кров`ю, в лівій плевральній порожнині виявлено біля 250 мл рідкої темно-червоної крові, під ендокардом в порожнині лівого шлуночка крововиливи (плями Мінакова), малокров`я внутрішніх органів, переважне малокрів`я внутрішніх органів. Дані ушкодження виникли від дії гостро-ріжучого предмету, який має гостро-ріжучі властивості, мають прямий причинний зв`язок зі смертю та несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень. З моменту смерті до моменту розтину трупа в морзі пройшов час 22-24 години, що підтверджується розвитком трупних явищ. При судово-токсикологічному дослідженні крові етиловий спирт не виявлено. Смерть потерпілого наступила від колото-різаного проникаючого поранення грудної клітини зліва з пошкодженням лівої легені. Потерпілому було спричинено прикладання не менше двохкратної дії травмуючого предмету, на що вказує кількість виявлених пошкоджень на лівій легені. Тілесні ушкодження які малися у потерпілого на час судово-медичного дослідження виникли від одного предмета з колючо-ріжучими властивостями. Враховуючи кількість та локалізацію тілесних ушкоджень потерпілому було здійснено нанесення удару в ділянку грудної клітки зліва в ділянці другого міжребер`я по середньо-ключичній лінії. Рановий канал довжиною не менше шести см, тому як при пошкодженні легені воно має властивість спадатися, що може призвести до збільшення довжини пошкодження. Ширина клинка на глибині занурення може становити 2,8 см. Згідно заключення медико-криміналістичного дослідження: колото-різана рана грудної клітки могла бути спричинена плоским клинком знаряддя, типу ножа з колючо-ріжучими властивостями та П-подібним в поперечному розрізі обухом з добре вираженими ребрами та відносно гостре лезо. З моменту нанесення пошкоджень до моменту смерті потерпілого пройшов час, який вичисляється хвилинами, що підтверджується даними судово-гістологічного дослідження. Згідно судово-медичного дослідження трупу рановий канал проходить йде спереду-назад, зліва-направо, дещо згори-вниз. Напрямок руху травмуючого предмету на час нанесення пошкодження і під час вилучення цього предмету з ранового каналу був спереду-назад, зліва-направо, дещо згори-вниз, рана орієнтована на двох та восьми годинах умовного циферблату годинника. Потерпілий в момент нанесення пошкоджень ймовірніше всього міг знаходитися в вертикальному чи близькому до нього положенні обличчям до обличчя нападника.
Отже, ОСОБА_12 було нанесене лише одне колото-різане поранення грудної клітини зліва, про що також відображено і в описовій частині наведеної експертизи, з двома пораненнями легень. Роз`ясніючи експерт ОСОБА_19 зазначив, що вірогідніше за все ножове поранення було одне, а два поранення легень відбулось внаслідок додаткових зусиль коли ніж вже був в грудній клітині.
За висновком додаткової судово-медичної експертизи (а.с.178-180) механізм спричинення тілесних ушкоджень, продемонстрований ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту не співпадає з тілесними ушкодженнями, які малися у потерпілого ОСОБА_12 на час дослідження. Не співпадає в локалізації заподіяних тілесних пошкоджень, оскільки була продемонстрована інша анатомічна ділянка нанесення ушкоджень (в проекції 7-9 ребер по пахових лініях зліва) при цьому, що тілесні ушкодження виявлені в проекції другого міжребер`я по середньо-ключичній лінії зліва.
Як пояснив ОСОБА_10 у судовому засіданні, демонструючи місце нанесення ножового поранення, під час слідчого експерименту він звертав увагу на обставини за яких відбулось проникнення ножа у тулуб потерпілого, а не безпосереднє місце його проникнення. При цьому послався на перебування в стані душевного хвилювання, що позбавляло можливості достатньою мірою контролювати свої дії. А тому наведена експертиза жодним чином не спростовує покази обвинуваченого.
Згідно висновку судово-імунологічної експертизи (а.с.187-189) кров із трупа ОСОБА_12 та кров ОСОБА_10 за своїми груповими факторами системи АВО співпадають.
Враховуючи, що у судовому засіданні обвинувачений пояснював про відсутність у нього будь-якої кровотечі під час розглядуваної події, слід зробити висновок про належність крові на речових доказах вилучених як з місця злочину, зокрема на рукоятці лопати, так і з трупа, саме ОСОБА_12 , що підтверджується судово-імунологічними та судово-цитологічними експертизами (а.с.196-198, 205-207, 230-232, 239-241, 248-250, 257-260).
Відповідно до судово-медичної експертизи (а.с.315-317) на лоскуті шкіри з лівої бокової поверхні грудної клітки, від трупа ОСОБА_12 мається колото-різана рана, яка утворилася від колючо-ріжучої дії плоского клинкового знаряддя, типу ножа яке мало колючо-ріжучі властивості та П-подібним в поперечному розрізі обухом з добре вираженими ребрами, шириною біля 0,1 см та відносно гостре лезо. Ширина клинка на глибині занурення біля 2,5 см (з урахуванням скорочувальної здатності шкіри).
За висновком судово-медичної експертизи (а.с. 324-327) на полотні лопати представленої на дослідження, виявлені краплі з вторичним (секундарним) розбризкуванням, які утворилися при виділенні з відривом з вище розташованого джерела кровотечі і співударяння їх з услід сприймаючим предметом (лопатою). Висота падіння крапель не менш 150 см, про що свідчать діаметр крапель (по ОСОБА_20 ). На рукоятці лопати в середній третині, виявлена крапля з вторичним (секундарним) розбризкуванням, яка утворилася при виділенні з відривом із вище розташованого джерела кровотечі і співударяння їх з услід сприймаючим предметом (лопатою). На рукоятці лопати в середній і нижній третині, виявлені мазки та відбитки, які могли утворитися від статичного та динамічного контакту з окровавленим предметом (на якому спочатку знаходилась кров). На рукоятці лопати в нижній третині, виявлені бризки, які могли утворитися від: розмахування окривавленим предметом, удару по окривавленій поверхні, вторичного розбризкування.
Отже, безсумнівно, що під час події в руках ОСОБА_12 перебувала лопата в опущеному стані на яку падала кров з рани потерпілого, що також підтверджує покази обвинуваченого.
Згідно амбулаторної комплексної судово-психолого-психіатричної експертизи (а.с.333-341) ОСОБА_10 страждав під час скоєного інкримінованого діяння і на даний час страждає «Розладами особистості та поведінки внаслідок судинних захворювань головного мозку з легкими когнітивними розладами» (МКХ-10). Дані психічні розлади не відносяться до юридичного критерію неосудності, діяння скоїв у стані, коли міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Під дію ст.ст. 19, 20 КК України не підпадає, примусових заходів медичного характеру не потребує. На хронічний алкоголізм чи наркоманію не страждає. Аналіз поведінкових проявів в ситуації здійснення інкримінованого йому діяння, дозволяє зробити висновок про відсутність у ОСОБА_10 на той період якого-небудь вираженого афективного стану, про що свідчить відсутність характерних для таких станів феноменальних ознак. Крім того, індивідуальні психологічні особливості ОСОБА_10 у вигляді позитивних соціальних установок, доброзичливості в контактах, ввічливості вступають в протиріччя з мотивацією його поведінки в досліджуваний по справі період. Внаслідок цього можливо розцінити емоційний стан ОСОБА_10 , як стан емоційної напруги сприйнявши конфлікт агресію потерпілого як реальну погрозу його життю, яка суттєво вплинула на мотивацію поведінки підекспертного, однак не порушило його здатності розуміти значення своїх дій та контролювати їх.
Наведеним доказом підтверджується наявність емоційної напруги у обвинуваченого та реальної погрози його життю під час скоєння злочину.
Крім того, судом досліджені медичні довідки стану здоров`я ОСОБА_10 із яких вбачається, що останній має ряд захворювань, зокрема пов`язаних з опорно-руховим апаратом. На відміну від обвинуваченого ОСОБА_12 , який хоча і був особою похилого віку (пенсіонер), але мав задовільний стан здоров`я. Був фізично сильною людиною, оскільки займався розкопками і відшуканням металобрухту, що потребує певних зусиль. Про це також вказали у своїх поясненнях і потерпілі ОСОБА_21 .
Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_10 з ч.1 ст.115 на ст.118 КК України суд виходить із наступного.
За нормативним визначенням умисне вбивство (стаття 115 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особи, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.
Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (стаття 118 КК). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена статтею 115 КК, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 118 КК, є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.
Згідно із частиною першою статті 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (частина третя статті 36 КК).
До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.
Для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, необхідно здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.
Як зазначено у пункті 5 правозастосовних орієнтирів Пленуму ВС України «Про судову практику в справах про необхідну оборону» від 26.04.2002 року №1 для установлення наявність або відсутності ознак перевищення меж необхідної оборони, слід враховувати не тільки відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.
З фактичних обставин та матеріалів справи вбачається, що потерпілий ОСОБА_12 протягом тривалого часу займався розкопками металобрухту, зокрема в окрузі садового товариства, залишаючи не закопані ями, що безсумнівно викликало обурення членів товариства, зокрема ОСОБА_10 , оскільки руйнувався природний ландшафт, а також мала місце імовірність падіння в яму.
У день події, ОСОБА_12 збуджено відреагувавши на зауваження ОСОБА_10 , щодо залишення ям після розкопок, кинувся зі штиковою лопатою на останнього з метою нанесення удару по голові, проте зісковзування лопати по виставленій обвинуваченим руці, на якій залишивши слід тертя-ковзання, зашкодило це зробити. Не зважаючи на спроби ОСОБА_10 , який хватав за руки потерпілого перешкоджаючи нанесенню ударів лопатою, припинити протиправні дії потерпілого не вдавалось. Перебуваючи в стані емоційної напруги, реально сприймаючи погрози життю та враховуючи перевагу у фізичній силі нападника ОСОБА_10 , з метою самозахисту та спробою налякати, дістав з внутрішньої кишені куртки ніж, який у цей день взяв саме для нарізання живців з дерев для подальшої каліровки, а не заподіяння тілесних ушкоджень, і став їм махати. Проте, ОСОБА_12 не зупинився і вкотре замахнувся лопатою для нанесення удару обвинуваченому. Побоючись за себе та намагаючись захиститися від суспільно небезпечних посягань з боку ОСОБА_12 обвинувачений ОСОБА_10 лівою рукою спробував перехватити підняту руку нападаючого, що тримала лопату ближче до штикової частини, а правою рукою, в боротьбі, з метою умисного позбавлення життя ОСОБА_12 , що явно не відповідає небезпечності посягання та обстановці захисту, наніс удар ножем в ділянку грудної клітини зліва, спричинивши останньому смертельне поранення у виді колото-різаного проникаючого поранення грудної клітини зліва з пошкодженням лівої легені.
Викладені обставини свідчать, що ОСОБА_10 зазнав суспільно небезпечного посягання достатньої інтенсивності з боку ОСОБА_12 , яке було реальним, і внаслідок дій останнього мав підстави побоюватися за своє життя і здоров`я. Під час цієї події обвинувачений, через похилий вік, незадовільний стан здоров`я, фізичну перевагу потерпілого та наявність в руках останнього штикової лопати, якою неодноразово робилися спроби нанесення ударів, не мав іншої можливості уникнути подальшого насильства з боку ОСОБА_12 , а тому скориставшись своїм правом на застосування захисту шляхом заподіяння фізичної шкоди нападнику, використав предмет - ніж, який мав при собі не для вбивства, а для нарізання живців з дерев.
Водночас застосований засіб захисту (ніж) та заподіяння шкоди у вигляді позбавлення життя за даних конкретних обставин справи не відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту, а відтак ОСОБА_10 вийшов за межі заходів, необхідних для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, тобто перевищив межі необхідної оборони.
Наведений висновок зроблений судом з урахуванням правових позицій викладених в Інформаційному листі ВССУ «Про судову практику розгляду кримінальних проваджень щодо злочинів проти життя і здоров`я особи за 2014 рік» та в постановах Верховного Суду України від 15 травня 2014 року у справі № 5-12 кс 14 та від 27 листопада 2014 року у справі № 5-34 кс 14.
Призначаючи покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, ступінь та суспільну небезпечність, особу обвинуваченого.
Обтяжуючим відповідальність обставиною є вчинення злочину щодо особи похилого віку, яку, з урахуванням припису ч.2 ст.67 КК України, суд не має право не враховувати.
До пом`якшуючих слід віднести каяття обвинуваченого, його похилий вік (пенсіонер), хворобливий стан здоров`я, позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, частково відшкодував потерпілим завдані збитки.
З урахуванням вищевикладеного, обставин злочину, а також вимог ст.ст. 57, 61 КК України, у яких визначено, що виправні роботи та обмеження волі не застосовуються до осіб, що досягли пенсійного віку, суд приходить до переконання про призначення покарання у виді позбавлення волі.
Вирішуючи питання обрання запобіжного заходу, суд враховує вид визначеного покарання, позицію прокурора, який наполягає на взятті під варту обвинуваченого з метою належного виконання вироку суду. З огляду на це до вступу вироку в законну силу необхідно застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Керуючись: ст.ст. 370, 371, 374 КПК України,-
Визнати винним ОСОБА_10 за ст.118 КК України і призначити покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.
Застосувати до ОСОБА_10 , до вступу вироку в законну силу, запобіжний захід у виді тримання під вартою взявши під варту в залі суду і відбуття покарання рахувати з 23 березня 2017 року, зарахувавши в строк відбуття покарання, за правилами передбаченими ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, час попереднього ув`язнення з 13.03.2016 р. по 15.03.2016 року та з 17.06.2016 р. по 28.10.2016 року.
Установити строк дії цієї ухвали в частині застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 24 години 20 травня 2017 року.
Речові докази, що перебувають на зберіганні у Конотопському ВП ГУНП в Сумській області:
- одяг належний ОСОБА_12 : бушлат плямистого кольору, куртку плямистого кольору, сорочку бавовняну чорно-білого кольору, футболку синтетичну чорно-білого кольору, штани х/б кольору хакі, штани спортивні сині з сірими вставками, труси бавовняні чорно-сірі, шкарпетки чорні, калоши гумові, лопату з нашаруванням речовини бурого кольору повернути сину ОСОБА_7 ;
- зрізи нігтів, змиви з рук ОСОБА_12 , зразки бинта, зразки проб крові, зразки волосся ОСОБА_12 , дерев`яну щепку та сухі травинки з нашаруванням речовини бурого кольору, недопалки цигарок «Кент», «Бонд», «Прилуки», «Лофт», скляну пляшку ємкістю 0,5 л, три пари чорних печаток, інструменти, гіпсовий зліпок підошви взуття, зразки проб крові ОСОБА_10 , зразок бинта, зрізи нігтьових фаланг ОСОБА_10 знищити;
- куртку, штани, черевики належні ОСОБА_10 повернути останньому.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня проголошення через Конотопський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3

Суддя: ОСОБА_1