УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ВСТАНОВИВ:
З даною постановою заявник не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає до скасування, оскільки на його думку слідчим не досліджені всі обставини по справі.
В судове засідання заявник не з`явився, подав суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, вимоги скарги підтримує у повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення вимог скарги з тих підстав, що висновки органу досудового розслідування про відсутність в діях судді Мелітопольського міськрайонного суду ОСОБА_6 складу злочину ґрунтується на матеріалах, зібраних в ході досудового розслідування, та є обґрунтованим. Просить відмовити в задоволенні скарги.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, неявка якого не перешкоджає розгляду скарги.
Частиною 1 п. 3 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінальногопровадження-заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Із постановою про закриття кримінального провадження заявник незгодний, а тому звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою про її скасування.
Свою скаргу обґрунтовує тим, що при постановленні рішення слідчим не виконано всіх необхідних слідчих дій для встановлення істини в даному кримінальному провадженні та не вжито заходів для всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи.
З оглянутої та дослідженої в судовому засіданні постанови слідчого вбачається, що в ході досудового слідства прокуратурою Запорізької області було проведено слідчі дії по факту внесених до ЄРДР відомостей за ч. 1 ст. 375 КК України.
Зокрема, на відсутність складу кримінального правопорушення органом досудового слідства проведено допит свідка ОСОБА_6 з приводу відомих обставин справи, здійснено огляд речей та документів тощо.
При проведенні досудового розслідування слідчим прокуратури області було встановлено відсутність суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно небезпечне діяння.
Разом з тим, слідством не здобуто фактів умисного вчинення суддею Мелітопольського міськрайонного суду ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.
Так, перевіряючи надані матеріали на предмет відповідності рішення про закриття кримінального провадження вимогам п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий суддя відзначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, субєкт, субєктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюється, не є злочином.
Зміст постанови про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ст. 110 КПК України, рішення слідчого є належним чином мотивованим та обґрунтованим, а підстав стверджувати, що в ході нового розслідування можуть бути встановлені дані для висновку про наявність в описаних заявниками обставинах складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, слідчим суддею при розгляді скарги не встановлено.
Диспозиція ч. 1 ст. 375 КК України передбачає кримінальну відповідальність за постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови.
Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.
Як вбачається з 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється у Конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів та дотримуватися її. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин. Офіційне тлумачення положень Конституції України стосовно незалежності і недоторканності суддів та заборони впливу на суддів у будь-який спосіб надано Рішенням Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 у справі про незалежність судців як складову їхнього статусу. Також, Конституційний Суд України в Рішенні від 11 березня 2011 року № 2- рп/2011 "У справі за конституційним поданням 53 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про Вищу раду юстиції» встановив, що надання оцінки вчинених суддею процесуальних дій до винесення ним остаточного рішення у справі є втручанням у здійснення правосуддя.
Відповідно до положень ст. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.
Таким чином, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.
Слідчим прокуратури не надано повноважень у відповідності до Кримінально процесуального кодексу України оцінювати докази, які були зібрані в ході судового розгляду у цивільному проваджені, на підставі яких судом прийнято відповідне рішення. Обов`язок перевірки та оцінки доказів, зібраних під час судового провадження, законодавством України покладено на суд.
Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що постанова Мелітопольського міськрайонного суду від 06 червня 2012 року оскаржувалася ОСОБА_4 , та на підставі ухвали апеляційного суду Запорізької області була залишена без змін.
Беручи до уваги те, що постанова Мелітопольського міськрайонного суду від 06 червня 2012 року, яка на думку заявника є завідомо неправосудна, є чинною, оскільки вступила в законну силу, не скасована в порядку та у спосіб передбачений чинним законодавством України, вказане рішення суду не можна вважати неправосудним лише на підставі доводів заявника, а томувідсутні правові підстави для притягнення судді Мелітопольського міськрайонного суду ОСОБА_6 за прийняте нею рішення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 375 КК України.
Слідчим при проведенні досудового розслідування було вжито всіх засобів, у межах наданих йому повноважень, для встановлення дійсних обставин справи та надано об`єктивну оцінку таким, тобто встановлені обставини справи доведені належними засобами доказування, які не викликають сумніву.
Заявником не наведено обставини або доказів, які б не були предметом дослідження в ході досудового розслідування і спростовують або ставлять під сумнів мотиви, наведені в оскаржуваній постанові; доводи скарги базуються на суб`єктивній думці ОСОБА_4 , який фактично ґрунтується на непогодженні з самим рішенням слідчого, а не з встановленими обставинами справи.
Оцінивши дані досудового розслідування в їх сукупності, слідчий суддя вважає обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи та положенням закону про кримінальну відповідальність висновок слідчого про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, а відтак не вбачає підстав для задоволення скарги.
Згідно вимог ст. 307 КПК України, за результатами скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала. Ухвала слідчого судді за результатами розгулу скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.
Керуючись ст. ст.303-307 КПК України, слідчий суддя, -
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення або отримання копії повного тексту ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вступну та резолютивну частини ухвали виготовлено в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 29 травня 2017 року.

Повний текст ухвали виготовлено 6 червня 2017 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1