Кримінальне провадження № 629/1576/16-к
Номер провадження 1-кп/629/49/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.01.2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова Харківської області матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Алісовка Близнюківського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

1) 23.12.2005р. Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст. 289 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України - іспитовим строком 2 роки;
2) 14.09.2006р. Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.ст. 186 ч. 2, 304 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
3) 20.01.2011р. Лозівським міськрайонним судом Харківської областіза ч. 1 ст. 187, ч.1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, 23.07.2014 р. звільнений з місць позбавлення волі згідно постанови Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 15.07.2014р. умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці 23 дні,
за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

20.09.2015 року, близько о 20:00 год., керуючи автомобілем «ВАЗ-2106», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 виїжджав з території АЗС «Маршал» на вул. Р. Люксембург м. Лозова Харківської області. В ході руху, біля буд. 74 вищевказаної вулиці, ОСОБА_4 згідно з висновком судово-автотехнічної експертизи № 108/16 від 10.02.2016 року грубо порушив вимоги п. п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України згідно з якими:

п.10.1: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»,

п.10.2: «Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає»,

та при повороті ліворуч, на головну дорогу вул. Р. Люксембург, не надав дороги мотоциклу «ІЖ Юпітер 5», без реєстраційного номеру, під керуванням ОСОБА_6 , який рухався зліва направо відносно його руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у лікарні, та згідно висновку судово-медичної експертизи № 247-ЛЗт/15 від 23.11.2015 року причиною його смерті явився травматичний шок обумовлений тупою травмою з переломами кісток скелету, розривом сечового пузиря, крововиливу в забрюшний простір та петлі кишечника. Пасажир мотоциклу ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 59-ЛЗ/16 від 10.02.2016 року, отримав тяжке тілесне ушкодження у вигляді розриву селезінки в області воріт, розриву тонкого кишечнику, розриву брижійці тонкого кишечнику та середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому костей тазу.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_4 , які знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом, перед початком руху та зміни напрямку ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та при виїзді на дорогу з автозаправної станції не надав дорогу мотоциклу, допустив з ним зіткнення, що спричинило вищевказані наслідки.

Крім того, ОСОБА_4 20.09.2015 року, близько о 20:00 год., після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, біля буд. № 74 по вул. Р. Люксембург м. Лозова Харківської області, суб`єктивно усвідомлюючи, що своїми діями поставив потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в небезпечне для життя становище, нехтуючи моральними і правовими нормами, які передбачають надання допомоги людям, що перебувають у небезпечному для життя стані, та маючи можливість надати таку допомогу, зник з місця дорожньо-транспортної пригоди, свідомо залишивши потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в небезпечному для життя становищі.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч.2 ст. 286 КК України визнав повністю та пояснив у судовому засіданні, що дійсно скоїв злочин при зазначених обставинах, за ч. 1 ст. 135 КК України не визнав та пояснив у судовому засіданні, що не залишав без допомоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а після ДТП пішов до найближчої АТЗ для виклику допомоги. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 визнав частково.

Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_6 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Пред`явила до обвинуваченого цивільний позов, в якому просила стягнути з нього на її користь 900 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди (т. 1 а.с. 38-49).

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що не пам`ятає обставини ДТП.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що вона деякий час зустрічалась з ОСОБА_4 , який їй розповідав, що причиною ДТП стало те, що коли він виїжджав з заправної станції, йому назустріч їхав мотоцикл з вимкненим світлом.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що приблизно у вересні 2015 році ОСОБА_4 продав будинок та купив у ОСОБА_12 автомобіль. Він був присутнім при продажу автомобілю.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що 20 вересня 2015 року ОСОБА_4 купив у нього автомобіль. Автомобіль передав ОСОБА_4 за техпаспортом. ОСОБА_4 сів за кермо автомобіля та уїхав. Від ОСОБА_4 запаху спиртних напоїв він не чув. Про ДТП йому повідомив ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що почув звук гальм, вийшов, побачив на тротуарі чоловіка з розбитою головою, запропонував викликати йому швидку допомогу. Він почав викликати медичну допомогу, почув крики людей, що водій автомобіля втікає. Він бачив автомобіль, біля нього мотоцикл. Біля автомобіля побачив два тіла молодих чоловіків та зрозумів, що людина з розбитою головою є водієм автомобіля. Працівник автозаправки ОСОБА_15 виключив світло на мотоциклі. Горів задній габарит, передній був розбитий. Особисто він не бачив, щоб водій автомобіля намагався сховатись. Бачив, як їхав мотоцикл до ДТП, але не може стверджувати, чи був на ньому ввімкнений передній габарит. Мотоцикл їхав зі швидкістю не менше 60-70 км/год., запаху алкогольних напоїв від водія автомобіля він не відчував.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснила, що 20 вересня вона працювала, заправляла автомобіль. Зі сторони «АТБ» на швидкості заїхав автомобіль, зупинився та газував. Зі сторони «АТБ» їхало два автомобіля. Коли проїхав один автомобіль, він вискочив на дорогу, але не відразу пересік її на свою полосу, а поїхав по зустрічній полосі, вискочив мотоцикл і вони зіткнулись. Пасажир автомобіля був у нетверезому стані. Водій автомобіля пройшов повз них та пішов через поле у приватний сектор.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснила, що загиблий був її кумом. Про ДТП їй розповіла мати, яка працює на «Маршалі». 24 числа вона бачила відео з аварією, на якому автомобіль вітчизняного виробництва світлого кольору виїхав зі сторони газової колонки, хотів пересікти дорогу та зіткнувся з мотоциклом.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснив, що після 20.00 год. він йшов з ж/д вокзалу. Пройшовши супермаркет «АТБ», він почув звук двигуна, побачив, як виїжджає автомобіль, який відразу в`їхав на заправку «Маршал» і по малій дузі він виїхав відразу на виїзд зі сторони, де заправляють газом, знову на вул. Р. Люксембург. В цей час він побачив світло фар скутера, який двигався йому на зустріч, за ним побачив світло фар автомобіля. При наближенні скутера автомобіль ВАЗ одинадцятої моделі, який стояв на виїзді з «Маршала», різко стартанул, при цьому пропустив автомобіль по його руху справа, після чого відбулось зіткнення. Він побіг на місце скоєння ДТП, викликав міліцію. Побачив, що з автомобіля вийшли двоє людей. Обвинувачений взявся за голову та почав уходити в сторону заправки «керосинка». Дійшовши до людей, які стояли на пішохідній доріжці, він розвернувся та пішов назад. Пасажир автомобіля тормошив одного з постраждалих зі скутера. Він відтягнув його на бордюр, а коли підняв голову, побачив, що обвинувачений заходив за заправку «Маршал» в сторону селища. Він намагався його наздогнати, але не зміг. Пасажир автомобіля казав, що візьме все на себе, що це його автомобіль. Потім приїхав автомобіль швидкої допомоги та міліція.

Вина ОСОБА_4 у пред`явленому йому звинуваченні підтверджується наступними доказами, які були дослідженні в судовому засіданні:

- висновком судової автотехнічної експертизи № 108/16 від 10.02.2016 року, відповідно до якого у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ-2106» ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1 і 10.2 Правил дорожнього руху України, водій мотоцикла «ІЖ-Ю-5» ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість запобігання даної події для водія автомобіля «ВАЗ-2106» ОСОБА_4 визначалася виконанням ним вимог п.п. 10.1 і 10.2 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. Водій мотоцикла «ІЖ-Ю-5» ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля «ВАЗ-2106» ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1 і 10.2 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП. В діях водія мотоцикла «ІЖ-Ю-5» ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП (т. 2 а.с.7-9);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.02.2016 року зі схемою, під час проведення якого свідок ОСОБА_18 розповів та показав, як сталось ДТП, а свідок ОСОБА_16 повністю підтвердила покази ОСОБА_18 (т.2 а.с. 11-14);
- висновком судово-медичної експертизи № 59-ЛЗ/16 від 10.02.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_19 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді розриву селезінки в області воріт, розриву тонкого кишечнику, розриву брижійці тонкого кишечнику, середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому костей тазу та легкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми (т. 2 а.с. 15-42);

- довідкою Харківського регіонального центру з гідрометеорології від 12.01.2016р., відповідно до якої 20.09.2015 року в м. Лозова на 20.00 год. спостерігалась малохмарна погода, опадів не було, явищ, погіршуючих видимість,не спостерігалось (т. 2 а.с.59);

- висновком судово-медичної експертизи № 247-ЛЗт/15 від 23.11.2015 року, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_6 явився травматичний шок обумовлений тупою травмою з переломами кісток скелету, розривом сечового пузиря, крововиливу в забрюшний простір та петлі кишечнику, які є тяжкими тілесними ушкодженнями (т. 2 а.с. 60-64);

- протоколом огляду трупа ОСОБА_6 , під час проведення якого виявлено тілесні ушкодження (т. 2 а.с. 66-67);

- протоколом огляду транспортних засобів від 20.09.2015 року, під час проведення якого на мотоциклі «ІЖ-Ю-5» та автомобілі «ВАЗ-2106» встановлено їх зовнішнє пошкодження (т. 2 а.с. 68-71);
- протоколом огляду місця події від 20.09.2015 року з фототаблицями та схемою, під час проведення якого встановлено місце розташування мотоциклу «ІЖ-Ю-5» та автомобіля «ВАЗ-2106», їх пошкодження, та вилучено відбитки пальців рук, поліс автострахування, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (т.2 а.с. 72-84);
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.09.2015 року, яким підтверджуються обставини ДТП (т. 2 а.с. 86-91).

Всі вищевказані експертизи суд визнає правильними і достовірними, оскільки вони не суперечать об`єктивним даним матеріалів кримінальної справи та підтверджують провину обвинуваченого ОСОБА_4 .
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_4 доведена, його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 та тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , а також за ч. 1 ст.135 КК України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 12 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 скоїв невеликої тяжкості та тяжкий злочини.

Дослідженням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, не одружений, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується формально позитивно. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 270 від 31.03.2016 року, ОСОБА_4 в даний час ознак психозу і недоумства не виявляє, виявляє дисоціальний розлад особистості, синдром залежності від алкоголю. За своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься правопорушення, в якому він підозрюється, ОСОБА_4 знаходився поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_4 за своїм психічним станом не потребує застосування примусових мір медичного характеру (т. 2 а.с. 1-4).

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєних злочинів, особи обвинуваченого, який вчинив злочин з необережності, проте від нього настали тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілого, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, і в тому числі з необережності, буде призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції обвинувачення, без застосування ст.ст. 75, 76 КК України, так як він з місця злочину зник, в результаті ДТП настала смерть потерпілого ОСОБА_6 .

Суд при призначенні покарання застосовує ч.1 ст.70 КК України та призначає покарання за сукупністю злочинів, а саме за кожний злочин окремо, а остаточне покарання призначає шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд приходить до висновку про застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керуванням транспортними засобами, в зв`язку з тим, що злочином заподіяна смерть потерпілому ОСОБА_6 та тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 , тим паче він після скоєного злочину залишив їх без допомоги, тим сам поставив потерпілих у небезпечний для життя стан.

Відповідно до глави 18 ст.ст. 176-178, 183 КПК України, суд вважає залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Харківської установі виконання покарань № 27 управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області, до вступу вироку в законну силу, в зв`язку з винесенням судом обвинувального вироку та запобіганням спробам переховуватись від суду.

Строк відбуття покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 відраховувати з дня фактичного затримання його співробітниками поліції та складання протоколу затримання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає зарахувати у строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме в період з 23.03.2016 року по 19.01.2017 року, тобто з дня затримання ОСОБА_4 відповідно до протоколу затримання від 23.03.2016 року, до дня винесення вироку Лозівським міськрайонним судом Харківської області, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Судом визнається, що діями обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_8 спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що життя потерпілої зазнало незворотних змін, оскільки вона втратила чоловіка та їх донька позбавлена його батьківської турботи та піклування, втрата чоловіка спричиняє їй сильний душевний біль та психологічні страждання, а також їй необхідно самостійно матеріально утримувати малолітню дитину.

Враховуючи положення ст.23 ЦК України та положення п.9 Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з послідуючими змінами та доповненнями «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди», вимоги розумності, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди в сумі 900 000 гривень підлягає частковому задоволенню в сумі 300 000 грн., які суд стягує з обвинуваченого.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експертів Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру для проведення транспортно-трасологічної експертизи №21/16 від 22.02.2016 року в розмірі 2762,1 грн. та автотехнічної експертизи № 108/16 від 10.02.2016 року в розмірі 736,56 грн.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.100, 349, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання:

- за ч.1 ст. 135 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі.

- за ч.2 ст. 286 КК України - 3 (три) роки 3 (три) місяці позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 (три) роки.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно у вигляді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 (три) роки.

Залишити раніше обраний судом запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань № 27 управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області, до вступу вироку в законну силу.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відраховувати з дня фактичного затримання його правоохоронними органами, а саме з 23 березня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме в період з 23.03.2016 року по 19.01.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , моральну шкоду в розмірі 300 000 грн.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати по справі за проведення автотехнічної експертизи № 108/16 від 10.02.2016 року в розмірі 736,56 грн. та транспортно-трасологічної експертизи №21/16 від 22.02.2016 року в розмірі 2762,1 грн. (код доходів 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова).
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходиться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1