Справа № 513/1126/16-к
Провадження № 1-кп/513/16/17
Саратський районний суд Одеської області

У Х В А Л А
про продовження строку тримання під вартою

03 лютого 2017 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, не працюючого, раніше судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

у провадженні Саратського районного суду Одеської області на стадії судового розгляду перебуває дане кримінальне провадження.

Під час судового розгляду прокурор подав клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки підстави для зміни міри запобіжного заходу відсутні, враховуючи наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дані, що характеризують особу обвинуваченого не змінилися.

Захисник подав клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, з урахуванням стану його здоров`я та необхідністю проходження медико-соціальної експертної комісії для продовження ОСОБА_5 групи інвалідності (3 група), яка була встановлена обвинуваченому на один рік. Крім того захисник зазначив, що обвинувачений має сім`ю, має постійне місце проживання, що свідчить про зменшення ризиків, встановлених ст. 177 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора, заперечував проти задоволення клопотання захисника.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника, заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 331 КПК України, під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 17 жовтня 2016 року слідчим суддею Саратського районного суду обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 72500 гривень, враховуючи наявність ризиків зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: може переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше правопорушення, та даних про його особу, а також з урахуванням того, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам.

У подальшому судовим рішенням строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено до 09 лютого 2017 року.

Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування/продовження заходів забезпечення кримінального провадження (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

Однак, у супереч положень ст. 132 КПК України, у судовому засіданні сторонами не було надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що встановлені слідчим суддею ризики та обставини визначені п.п.1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, на даний час, втратили свою актуальність, а особа останнього перестала бути суспільно небезпечною.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обгрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ухвалою суду від 17 жовтня 2016 року ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Щодо доводів захисника в частині того, що стан здоров`я обвинуваченого унеможливлює його утримання під вартою , позбавляє можливості отримувати належну медичну допомогу, є безпідставними з таких підстав.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, покладає на державу обов`язок дбати про фізичний добробут осіб, яких позбавлено волі.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях: «Ухань проти України», «Віслогузов проти України», державний орган, повинен забезпечити ув`язненій особі достатній медичний нагляд для вчасного діагностування та лікування хвороб.

Згідно ст. 21 Закону України "Про попереднє ув`язнення", адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана, зокрема, забезпечити осіб, взятих під варту, медичним обслуговуванням.

Таким чином, обов`язок по збереженню здоров`я особи, яка перебуває під вартою в умовах слідчого ізолятору покладається на керівника слідчого ізолятору. Із цього випливає, що керівник слідчого ізолятору в силу своїх обов`язків, зобов`язаний забезпечити належне здійснення лікувально-профілактичних заходів відносно обвинуваченого, а наявність тієї чи іншої хвороби у обвинуваченого не може бути підставою для зміни запобіжного заходу, за відсутності для цього підстав, передбачених ст.ст. 177, 178, 194 КПК України.

Надана захисником довідка від 27 січня 2017 року №6/12 "Про стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 " містить посилання лікаря те, що на даний час обвинувачений отримує інтенсивне лікування, його захворювання не відноситься до категорії тяжких хвороб.

За таких обставин, суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, не відпали, альтернативні запобіжні заходи не взмозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 , а тому строк тримання під вартою слід продовжити в межах двох місяців, до 03 квітня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 176-178, 183, 193-194, 196, 205, 315, 369-372, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити до двох місяців, до 03 квітня 2017 року.

Строк дії ухвали суду закінчується 03 квітня 2017 року о 04 годині 15 хвилин.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1