АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/651/17 Номер провадження 11-кп/786/635/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.3 ст.185 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
законного представника ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001027, за апеляційною скаргою прокурора Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 квітня 2017 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого:

визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч.1 ст.102 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75, 104 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 1055 грн. 52 коп.
Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

За вироком суду, 14 грудня 2016 року близько 22 год. неповнолітній ОСОБА_7 , проходячи повз гаражні приміщення, що знаходяться по АДРЕСА_2 вирішив незаконно заволодіти чужим майном. З цією метою неповнолітній підійшов до гаража, який належить ОСОБА_10 , де за допомогою металевого прута, який знайшов неподалік в кущах, зірвав навісний замок та проник в середину приміщення. Перебуваючи всередині, ОСОБА_7 помітив бензомоторну косу марки Forte БМК-2400, що лежала на підлозі, яку вирішив викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, ОСОБА_7 взяв вказану бензомотокосу, виніс з гаражного приміщення та заховав її неподалік в кущах з наміром повернутися пізніше, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на суму 1520 грн.

Наступного дня, 15 грудня 2016 року ввечері неповнолітній ОСОБА_7 повернувся до місця де заховав бензомотокосу, з метою забрати її для продажу, але викраденого там не виявив.

Крім того, 15 грудня 2016 року о 20 год. 30 хв. Неповнолітній ОСОБА_7 , повторно з метою скоєння крадіжки, прибув до гаражних приміщень, які розташовані по АДРЕСА_2 . Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, ОСОБА_7 підійшов до гаражного приміщення, яке належить ОСОБА_10 , де за допомогою металевого прута, який знайшов неподалік в кущах, зірвав навісний замок та проник до середини приміщення, звідки повторно здійснив крадіжку тієї ж бензомоторної коси марки Forte БМК-2400, обернувши майно ОСОБА_10 на власну користь. Далі неповнолітній зник з місця скоєння злочину, у подальшому розпорядившись майном ОСОБА_10 та спричинивши збитки потерпілому на суму 1520 грн.

Не погоджуючись з вироком, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся прокурор ОСОБА_11 .

В поданій апеляційній скарзі просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість, а також через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на 3 роки та на підставі ст..75, 104 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Вказує, що призначене покарання є м`яким і не достатнім для виправлення ОСОБА_7 , оскільки за місцем навчання характеризується посередньо, вчинив зухвалий злочин, так як проник до гаражного приміщення двічі протягом однієї доби та двічі викравши одну і ту саму річ.

Також зазначає, що суд, всупереч ст..65 КК України призначив покарання яке є меншим за мінімальний розмір, визначений санкцією ч.3 ст.185 КК України, без посилання на ст..69 КК України.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого, його законного представника та захисника адвоката проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурора висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України не оспорюються.

Відповідно до положень ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначаються статтею 69 цього Кодексу.
Санкція частини 3 статті 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції при вирішенні питання про призначення ОСОБА_7 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин та призначив його в розмірі, що є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, однак помилково не застосував при цьому положення статті 69 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає за можливе визнати обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів - визнання вини, його щире каяття в скоєному, вчинення злочину у неповнолітньому віці, відшкодування потерпілому завданого злочином збитку. З урахуванням наведеного, відповідно до положень ст.69 КК України, основне покарання слід призначити нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 3 статті 185 КК України.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області задовольнити частково.

Вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 квітня 2017 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції, а саме 1 року позбавлення волі, з застосуванням положень ст.69 КК України.

На підставі ст.75 КК України, з урахуванням положень ст.104 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік та поклавши обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, визначені судом першої інстанції.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3