Справа № 191/3804/16-к
Провадження № 1-кп/191/56/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове матеріали кримінального провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Дніпропетровській області Синельниківського району с. Старовишневецьке, громадянин України, українець, маючий неповну середню освіту, не одружений, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 28.10.2015 року Синельникіським міськрайсудом за ч. 1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік,

2) 08.09.2016 року Синельниківським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 310, ст.. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

а також за участю:

обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 10.07.2016 року, приблизно о 13.00 годині, знаходячись з усного дозволу власниці, в будинку гр-ки ОСОБА_6 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , маючи раптово виниклий умисел, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна, знаючи про те, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав з спальної кімнати обігрівач (масляний радіатор) марки «Saturn» ST-OH-1650 2000 Вт білого кольору, після чого ОСОБА_5 , з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоду.

Своїми злочинними діями, що виразились у таємному, умисному викраденні чужого майна, ОСОБА_5 спричинив матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_6 у розмірі 707 гривні 14 коп.(висновок судово-товарознавчої експертизи № 6/12.1/1584 від 21.07.2016 року).

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, розкаявся в скоєному, та пояснив, що все було так як викладено в обвинувальному акті. Також пояснив, що від потерпілої мав дозвіл заходити в будинок, оскільки йому було відомо про місцезнаходження ключа від вхідних дверей будинку. Обігрівач продав в м. Синельникове, який потім був повернутий працівниками поліції.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, відтак, у суворій відповідності до даних вимог, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, що його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та встановлена винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (краждка).

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчинення кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше судимий, судимості не зняті та непогашені в установленому законом порядку, даний злочин вчинив в період іспитового строку, що свідчить про схильність обвинуваченого до скоєння умисних злочинів та його небажання стати на шлях виправлення, перебуває на обліку у лікаря нарколога, за місцем проживання характеризується посередньо, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся в скоєному, претензій матеріального та морального характеру потерпілою не заявлено, оскільки майно їй повернуто працівниками поліції.

До обставини, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, суд відносить шире каяття.

Обставиною, що відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання, суд враховує рецидив злочинів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його відношення до скоєного, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність у обвинуваченого будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, відсутність у потерпілої претензій матеріального та морального характеру, у зв`язку з чим та враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покараня більш суворим за попереднім вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.09.2016 року остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з 08.09.2016 року, зарахувавши в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 08.09.2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази, що знаходяться під зберігальною розпискою (а.с. 26), залишити у володінні потерпілої ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1