Ухвала
іменем України
29 березня2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого

ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 23 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області

від 08 червня 2016 року засуджено:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Ожидів Буського району Львівської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , такого що судимостей не має,

за ч. 2 ст. 296 КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання строком на 1 рік та покладено обов`язки передбачені ст. 76 КК України;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Стрия Львівської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , такого що судимостей не має,
за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання строком на 3 роки та покладено обов`язки передбачені ст. 76 КК України.
Вказаним вироком вирішено питання цивільного позову та долю речових доказів.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 296 КК України.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 листопада 2016 року апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_5 залишено без задоволення. Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області

від 08 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишено без змін,

а щодо ОСОБА_8 змінено.
Судові рішення щодо ОСОБА_8 у касаційній скарзі не оскаржуються.
Як вбачається з копій судових рішень ОСОБА_8 та ОСОБА_6 групою осіб грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, за наступних обставин.
03 листопада 2013 року о 04 год 20 хв ОСОБА_8 в приміщенні

кафемотелю «У Андрія», що находиться на АДРЕСА_3 , безпричинно завдала удару долонею по обличчі потерпілого ОСОБА_4 та штовхала його руками у тулуб, спричинивши останньому фізичний біль.
Після цього ОСОБА_6 завдав потерпілому удару кулаком по обличчю, від якого той впав на підлогу, а ОСОБА_6 завдав ще декілька ударів ногами по тулубу потерпілому чим спричинив останньому фізичний біль.
Крім того, 03 листопада 2013 року о 04 год 24 хв, перебуваючи на території, яка розташована поряд з кафе-мотелем «У Андрія» на вул. Шевченка, 261б в с. Дуліби Стрийського району Львівської області, яка є місцем для паркування автомобілів, ОСОБА_7 на ґрунті особистих неприязних відносин, що виникли раптово між ним та потерпілим ОСОБА_4 , завдав останньому один удар кулаком в обличчя, від якого потерпілий впав на бетонне покриття майданчика для паркування автомобілів та отримав, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 506/13 від 15 листопада 2013 року перелом правої скроневої кістки з переходом на основу черепа (піраміду скроневої кістки), що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, а також синець на повіках лівого ока, більше зліва, крововилив у білкову оболонку лівого ока, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, та забій головного мозку, що відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

У касаційній скарзі представник потерпілого просить скасувати вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 червня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 23 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 й ОСОБА_7 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. На думку представника потерпілого у суду не було підстав вважати можливим виправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 без відбування покарання. Звільнення засуджених від відбування покарання із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням, на думку ОСОБА_5 є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі представника потерпілого та надані до скарги копії судових рішень, касаційний суд дійшов висновку про те, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їм злочинів за обставин викладених у вироку в касаційній скарзі не оспорюються. Крім того, відповідно ч. 2 ст. 433 КК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Що стосується доводів представника потерпілого щодо безпідставного звільнення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України то колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на положення ст. 75 КК України передбачено звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, якщо суд, при призначенні покарання у виді обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував тяжкість вчинених ними злочинів, особу кожного з винних, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_6 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, його особу, вік, стан здоров`я, соціальне становище, посередню характеристику за місцем проживання, відсутність даних про перебування його на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, те, що він раніше не судимий. Також судом проаналізовано поведінку ОСОБА_6 після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує призначене ОСОБА_6 покарання суд визнає щире каяття. Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання останнього судом не встановлено.

Суд зважив всі обставини кримінального провадження в їх сукупності та вірно призначив покарання в межах санкції ч. 2 ст. 296 КК України у виді 2 років обмеження волі та прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання та можливість його звільнення на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з визначенням іспитового строку.

З таким висновком погоджується і суд касаційної інстанції.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_7 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким, його особу, вік, стан здоров`я, соціальне становище, посередню характеристику за місцем проживання, відсутність даних про перебування його на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, та відсутність судимостей. Також судом детально проаналізовано поведінку ОСОБА_7 після вчинення злочину, наслідки вчиненого злочину, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує призначене ОСОБА_7 покарання суд визнав щире каяття. Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд касаційної інстанції погоджується з призначенням ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 1 ст.121 КК України у виді 5 років позбавлення волі та вважає правильним висновок судів про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання та можливість звільнення останнього на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з визначенням іспитового строку.

На думку колегії суддів, призначені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції, є обґрунтованим і необхідним для їхнього виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів, відповідає вимогам статей 50, 65, 66, 67, 75 КК України.
Крім того, апеляційний суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання призначених засудженим покарань явно несправедливими внаслідок м`якості та неправильного застосування кримінального закону, а саме ст. 75 КК України
Зі змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що наведені у апеляційній скарзі представника потерпілого доводи, належним чином перевірені апеляційним судом і на них надано обґрунтовані відповіді. Ухвала відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є належним чином вмотивованою та обґрунтованою.
З рішенням апеляційного суду погоджується і колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Касаційна скарга не містить мотивованих доводів щодо неправильного застосування судами закону України про кримінальну відповідальність та про істотні порушення кримінального процесуального закону, які перешкодили

чи могли перешкодити їм ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення.
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження слід відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
Відмовити представнику потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження

за його касаційною скаргою на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 23 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6

та ОСОБА_7 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3