Справа № 431/3903/16-к
Провадження № 11-кп/782/202/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 липня 2017 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Старобільського районного суду Луганської області від 26 квітня 2017 року, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Половинкине, Старобільського району Луганської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, не працюючий, не судимий в порядку ст.89 КК України, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним та засуджений за ч.1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді восьми років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
встановив:
За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 02.07.2016 року, протягом вечора, разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вживав алкогольні напої. Під час розпиття алкогольних напоїв між ними виникла словесна сварка на побутовому ґрунті, під час якої у ОСОБА_7 виник умисел на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 безпосередньо перед вчиненням злочину, взяв кухонний ніж, та використовуючи його в якості знаряддя вчинення злочину, усвідомлюючи, що від нанесення ударів в життєво-важливі органи може наступити смерть, бажаючи настання наслідків у вигляді смерті, завдав ним не менше 2 ударів ОСОБА_9 в живіт, спричинивши тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_9 помер на місці. Згідно висновку експерта № 134 від 11.08.2016 р. причиною смерті ОСОБА_9 стало колото-різане проникаюче поранення живота з пошкодженням внутрішніх органів, що супроводжувалось масивною крововтратою.
На вирок суду захисником ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, в якій він не погоджується з кваліфікацією дій свого підзахисного. Вказує, що висновки суду щодо раптово виниклого умислу на навмисне вбивство, не знайшли свого підтвердження при дослідженні доказів в ході судового розгляду кримінального провадження. Вважає, що вирок суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, так як по своєї суті не є законним, обґрунтованим та вмотивованим, так як порушені норми і матеріального і процесуального права, та ухвалений судом не на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оцінки судом під час розгляду провадження, з цих підстав воно підлягає скасуванню. Вважає, що дії його підзахисного невірно були кваліфіковані за ч.1 ст. 115 КК України, так як на його переконання ОСОБА_7 скоїв вбивство при перевищенні меж необхідної оборони. У нього був відсутній умисел на умисне вбивство, не бажав, і свідомо не допускав настання такого наслідку. Крім того, захисник у своїй апеляційній скарзі не погоджується з висновками суду, що підозрюваний намагався уникнути відповідальності, а тому заперечує те, що умисно завдав удару потерпілому та мав умисел на заподіяння смерті потерпілому. Це не відповідає дійсності, оскільки обвинувачений як на досудовому слідстві, так і в суді давав чіткі та послідовні пояснення, не заперечував своєї вини у вбивстві потерпілого, однак пояснював, що удар був випадковим, він утримував ніж щоб налякати потерпілого, таким чином захищався від нього, який напав на нього з ножом і погрожував убивством. Також захисник не погоджується з висновками суду про те, що, оскільки у обвинуваченого згідно висновку експертизи наявні тілесні ушкодження (поріз на кисті руки, коли він намагався вихопити ніж) відносяться до легких тілесних ушкоджень, то це свідчить про відсутність реальної загрози його життю і він не перебував в стані необхідної оборони. Апелянт вважає, що з боку потерпілого мало місце посягання на гарантовані та охоронювані Конституцією України та чинними законами України права обвинуваченого, а саме: особисту недоторканість, честь та гідність, здоров`я. Загроза заподіяння шкоди його життю, здоров`ю була реальною. Про це свідчить поведінка потерпілого, (перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновками експертизи, бійки були систематичними, він постійно ініціював конфлікт, та неодноразово застосовував до підзахисного фізичну силу.
Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_10 , який погодився з апеляцією захисника, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_10 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Постановляючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції обґрунтував його доказами, які були зібрані в ході досудового слідства у справі та досліджені в ході судового розгляду справи.
При цьому суд першої інстанції дав оцінку всім доказам у справі, зазначив, чому взяв до уваги відповідні докази і відкинув інші. Будь-яких суперечностей у вироку суду колегія суддів не вбачає.
Зокрема, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, ґрунтуються на таких доказах.
В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково, та пояснив, що 02.07.2016 року увечері він разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розпивали спиртні напої за його домашньою адресою: АДРЕСА_1 . Між ним та ОСОБА_9 виникла сварка на ґрунті майбутньої сумісної роботи. В ході сварки ОСОБА_9 зайшов до будинку та взяв кухонний ніж невеликого розміру, в свою чергу він теж зайшов додому та взяв великий кухонний ніж, коли він вийшов на вулицю, ОСОБА_9 пішов на нього з кухонним ножем, та в ході сварки порізав обвинуваченому палець на руці, а потім став двома руками його душити. В цей момент в руках ОСОБА_9 ножа не було. ОСОБА_7 завдав один удар кухонним ножем в живіт ОСОБА_9 , після чого потерпілий впав.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що 02.07.2016 року увечері ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розпивали спиртні напої. В якийсь момент, більш точно пояснити вона не може, в будинок зайшов ОСОБА_9 та покликав її на вулицю. На двір вона вийшла не одразу, проте коли вийшла, то побачила, як ОСОБА_7 та ОСОБА_9 б`ються, розборонити вона їх не змогла. В момент бійки ОСОБА_9 стояв до неї спиною, та їй здалося, що він душив ОСОБА_7 обома руками, після чого він раптово впав і вона побачила у нього на животі рану, а ОСОБА_7 сказав, що він його зарізав.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 06.07.2016 року та фото таблицею до нього, дослідженому у суді першої інстанції, підозрюваний ОСОБА_7 у присутності захисника показав та неодноразово розповів детальні обставини скоєння злочину, місце скоєння злочину, в якому він підозрюється, механізм нанесення удару ножом ОСОБА_9 , позу, в якій залишився ОСОБА_9 після нанесення удару ножом. На протязі виконання цієї слідчої дії, ОСОБА_7 жодного разу не сказав про те, що потерпілий його душив. Він пояснював та показував, що зафіксовано у відповідному протоколі та фототаблиці до нього, що ОСОБА_9 замахнувся на нього правою рукою, а він, тримаючи ніж у правій руці, наніс ним один удар знизу вгору в область живота. (а.с. 128-143).
Медичним оглядом встановлено, що на момент його проведення, а саме 03.07.2016 року ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння - 3 проміле (а.с. 70).
- висновком експерта № 188 від 04.07.2016 року, згідно з яким при проведенні СМЕ у ОСОБА_7 встановлено тілесні ушкодження: різана рана поверхні долоні 1-го пальця лівої кісті, садна задньої поверхні грудної клітини в області лопатки справа та зліва в області проекції 7-8 ребер справа, встановлені ушкодження у вигляді саден виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) приблизно за 1-3 доби до моменту проведення експертизи, різана рана 1-го пальця лівої кісті утворилась від дії предмету чи знаряддя, маючого ріжучими властивостями приблизно за 1-3 доби до моменту проведення експертизи. За ступенем тяжкості зазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та вони не являються небезпечними для життя в момент їх спричинення (а.с.88);
Експерт у своєму висновку №134 та схемою до нього від 11.08.2016 р., при проведенні СМЕ трупа ОСОБА_9 встановив тілесні ушкодження: забиті рани в області підборіддя справа, потиличної області справа, які утворилися незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів), мають ознаки легких тілесних ушкоджень стосовно живої особи і у причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають; різана рані передньої поверхні грудної клітини зліва в проекції 10 ребра між середньо-ключичною та передньо-пахвовій лініями, яка утворилася незадовго до настання смерті від дії предмета чи знаряддя, маючого ріжучу властивість, має ознаки легких тілесних ушкоджень стосовно живої особи у причинному зв`язку з настанням смерті не перебуває; комплекс ушкоджень в області живота (колото-різана проникаюча рана передньої стінки живота з пошкодженням великого сальника, петель і брижа тонкого кишечника, брюшного відділу аорти), які утворилися незадовго до настання смерті від дії предмету чи знаряддя, володіючого колючо-ріжучою властивістю, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень стосовно живої особи і знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті. Причиною смерті ОСОБА_9 стало колото-ріжуче проникаюче поранення живота з пошкодженням внутрішніх органів, яке супроводжувалося масивною крововтратою (а.с.201-204);
Згідно висновку експерта № 134/1 від 11.08.2016 року, встановлені на трупі ОСОБА_9 ушкодження в області живота (колото-різана проникаюча рана передньої стінки живота з пошкодженням великого сальника, петель і брижа тонкого кишечника, брюшного відділу аорти), які знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті, могли виникнути при обставинах, вказаних ОСОБА_7 в ході його допиту і в ході проведення слідчого експерименти за його участю, тобто в результаті нанесення удару ножом, яким міг бути ніж, наданий на експертизу (а.с. 205-207).
Визначаючи форму вини, якою характеризувалось позбавлення життя потерпілого, суд першої інстанції виходив з обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: характеру дій підсудного, внаслідок яких потерпілого позбавлено життя; обстановки, яка передувала вчиненню злочину, знаряддя злочину; локалізації тілесних ушкоджень; поведінка підсудного стосовно потерпілого до та після вчинення злочину. Як правильно зазначено у оскаржуваному вироку, суд послався в тому числі на пояснення самого обвинуваченого ОСОБА_7 в частині повідомлення ним суду, що після застосування фізичного насильства з боку потерпілого, він цілеспрямовано пішов у будинок, де взяв ніж, завдав удару ножем ОСОБА_9 в момент, коли той вже не тримав ніж в руках, тобто підтвердив, що в руках ОСОБА_9 в той момент ніякої зброї не було, а також обвинувачений розумів, що від нанесення удару ножем в життєво-важливі органи може наступити смерть, проте завдав удару в живіт ОСОБА_9 , чим виявив своє бажання настання наслідків для ОСОБА_9 у вигляді смерті.
Тобто підставами для висновку суду про умисел на позбавлення життя потерпілого є поведінка обвинуваченого, що передувала події злочину, у тому числі перед його безпосереднім вчиненням, зокрема, продовження сварки після того, як ОСОБА_7 зайшов у будинок, взяв знаряддя злочину ніж, та механізм нанесення тілесних ушкоджень у вигляді горизонтально розташованої рани на передній поверхні грудної клітини, яка утворилась від дії предмету чи знаряддя, що володіє ріжучими властивостями і не є причиною смерті та колото-різана проникаюча рана на передній стінці живота з комплексом ушкоджень внутрішніх органів, що стало причиною смерті і їх локалізація.
При цьому доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Викладене спростовує посилання сторони захисту у своїй апеляційній скарзі на відсутність умислу на спричинення смерті потерпілому, а також те, що обвинувачений, начебто взяв ніж для того, щоб налякати потерпілого, таким чином захищався від нього, який напав на нього з ножом і погрожував убивством, що удар був випадковим. З цих же підстав, судова колегія не може погодитися з твердженнями захисника та обвинуваченого ОСОБА_7 , що він перебував у стані необхідної оборони та перевищив її межі, спричинивши смерть потерпілому ОСОБА_9 .
Отже доводи апеляції сторони захисту щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
При призначенні покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, судом враховано щиросердечне каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючою обставиною покарання, суд визнав скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Старобільського районного суду Луганської області від 26 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

_________________ _________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3