АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1494/16 Справа № 199/5152/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

За участю:

прокурора ОСОБА_6

представник третьої особи, щодо

майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2016 року про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі, з урахуванням її уточнення в порядку виправлення недоліків, адвокат ОСОБА_7 порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2016 р. про арешт майна та постановлення нової ухвали, якою у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 21.07.2016 р. задоволене клопотання прокурора та накладено арешт на нерухоме майно, а саме: будинок АДРЕСА_1 , земельну ділянку (кадастровий номер :02:381:0076, площа 0,0753 га.) за адресою: АДРЕСА_1 з забороною будь яким особам відчужувати вказане майно, розпоряджатися ним та використовувати його.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що зазначене прокурором нерухоме майно є предметом кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а тому з метою, всебічного та неупередженого розслідування кримінального провадження необхідно накласти арешт на зазначене нерухоме майно. Це дасть можливість на час досудового розслідування зберегти майно, яке є предметом кримінального провадження, за яким розпочато досудове розслідування.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, адвокат ОСОБА_7 зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська є необґрунтованою, незаконною, постановлена з порушенням норм кримінального процесуального законодавства та підлягає скасуванню.

Вважає, що оскаржувану ухвалу було постановлено без виклику та участі власника майна, якій про дану ухвалу стало відомо тільки в листопаді 2016 року, внаслідок чого було подано до суду першої інстанції заяву про скасування арешту майна, яку 08.12.2016 р. задоволено частково, у зв`язку з чим було прийнято рішення про подання апеляційної скарги на вищезазначене рішення.

Зазначає, що спірне домоволодіння АДРЕСА_1 було у 2015 р. законно придбане ОСОБА_8 у ОСОБА_9 , після чого 17.06.2016 р. рішенням міськради №33/10 земельну ділянку, на якій воно розташоване, передано у її власність.

Вказує, що слідчим суддею при винесенні оскаржуваної ухвали не було враховано та не взято до уваги той факт, що органами досудового розслідування було допущено низку порушень, починаючи з відкриття кримінального провадження з дефектом територіальної підслідності, оскільки вказане домоволодіння знаходиться на території Бабушкінського району, а кримінальне провадження відкрите в Амур Нижньодніпровському районі.

На думку апелянта, слідчий суддя не дослідив, чи є ОСОБА_8 добросовісним набувачем майна, яке пропонувалося арештувати, та чи є підстави вважати, що незастосування таких заходів призведе до його приховування, пошкодження, псування, втрати, зникнення, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, що потягло передчасне рішення про задоволення клопотання слідчого зважаючи на те, що майно добросовісного набувача може бути арештоване виключно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, зазначає, що даному кримінальному провадженні будь-кого не повідомлено про підозру, а ОСОБА_8 з моменту відкриття провадження жодного разу не викликано до органів слідства для проведення будь яких слідчих дій незважаючи на збіг всіх розумних строків досудового розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача; представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, яка апеляційну скаргу підтримала; прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна має бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Цей перелік є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.
Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України недотримання слідчим, прокурором вимог процесуального закону у цій частині є підставою для повернення клопотання прокурору для усунення недоліків.
Вирішуючи по суті клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя не взяв до уваги, що воно не відповідає вищезазначеним вимогам процесуального закону.

Так, клопотання слідчого містить лише загальні формулювання підстав і мети арешту майна згідно процесуального закону, зокрема загальне посилання на ч. 2 ст. 172 КПК України без подальшої конкретизації мети арешту, з яких не вбачається за можливе встановити, чи є предмет арешту речовим доказом, або підлягає конфіскації чи спеціальній конфіскації, або пропонується забезпечити відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Зважаючи на те, що слідчим не визначені конкретні підстава та мета арешту майна, при розгляді цього клопотання неможливо встановити, чи входить ОСОБА_8 за своїм процесуальним статусом до кола осіб, майно яких може бути арештоване у даному випадку, та чи наведені достатні підстави для арешту майна відповідно до визначеної мети такої процесуальної дії.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає за необхідне оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, клопотання повернути прокурору в порядку ч. 3 ст. 172 КПК України для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2016 року про арешт майна скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_10 про арешт майна повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3