Справа № 752/2033/17
Провадження №: 1-кп/752/430/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.07.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
При секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біличі, Любомльського району, Волинської обл., українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,
У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України
за участю:
прокурора ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
31.10.2016 року близько 22 години 15 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Fiat Doblo» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по сухому, чистому дорожньому покриттю лівої смуги руху Кільцевої дороги в місті Києві, яке складається з трьох смуг для руху в одному напрямку зі сторони Одеської площі у напрямку Жулянського шляхопроводу, наближаючись до регульованого пішохідного переходу, який розташований навпроти зупинки громадського транспорту «Вул. Лятошинського», продовжив свій рух на червоний сигнал на світлофорному об`єкті, та порушив пункти Правил дорожнього руху України, а саме: будучи неуважним, відповідно не зреагував на зміну дорожньої обстановки та при виникненні небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний був виявити, останній не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, щоб запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_6 , який у свою чергу здійснював свій рух з ліва на право відносно руху транспортного засобу по вказаному пішохідному переході, на зелений сигнал світлофора.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, у пішохода ОСОБА_6 , згідно висновку експерта №2148/Е від 13.01.2017 року при поступленні до стаціонару 31.10.2016 року мали місце:
-закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, лінійних переломів потиличної кістки, зліва з переходом на задню черепну ямку, підшкірної гематоми потилиці зліва, забійних ран підборіддя, завушної ділянки, саден обличчя;
- закрита травма лівого передпліччя у вигляді перелому променевої кістки зі зміщенням уламків;
-закрита травма грудної клітки у вигляді переломів 3 ребра зліва зі зміщенням уламків, 5-8 ребер справа;
-закрита травма тазу у вигляді переломів лонної та сідничної кісток справа;
-закрита травма правового стегна у вигляді уламкового перелому стегнової кістки в середній третині зі зміщенням уламків;
-закрита травма правої гомілки у вигляді уламкового перелому великогомілкової кістки в проксимальній третині зі зміщенням уламків;
-закрита травма лівої гомілки у вигляді уламкових переломів проксимального кінця діафізів велико-та малогомілкової кісток зі зміщенням уламків.
Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони дією тупого предмету, могли утворитись в термін та за обставин вказаних у постанові, тобто 31.10.2016 р., при транспортній травмі.
Вище вказані тілесні ушкодження, що входять до комплексу закритої черепно-мозкової травми за ступенем тяжкості оцінюються лише у своїй сукупності, тому вище вказана закрита черепно-мозкова травма за ступенем тяжкості відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження.
Таким чином, між подіями транспортної травми від 31.10.2016 року та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , є прямий причинно-наслідковий зв`язок.
В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Fiat Doblo» д. н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 , вбачаються невідповідності вимогам пунктів п.п. 1.5,2.3 б), 8.7.3 е) Правил дорожнього руху України.
Порушення водієм ОСОБА_3 , вимог п.п. 1.5, 2.3 б), 8.7.3 е) Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками у виді отриманням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Тобто, ОСОБА_3 визнається винним за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому обвинувачення, повністю визнав вищенаведені обставини і пояснив, що він 31.10.2016 року близько 22 години 15 хвилин, керуючи автомобілем марки «Fiat Doblo» д.н.з. НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю приблизно 60-70 км/год. по Кільцевій дорозі в місті Києві, зі сторони Одеської площі у напрямку Жулянського шляхопроводу, та наближаючись до регульованого пішохідного переходу, який розташований навпроти зупинки громадського транспорту «Вул. Лятошинського», продовжив свій рух на червоний сигнал світлофору. В результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який здійснював свій рух по вказаному пішохідному переході, на зелений сигнал світлофора. У вчиненому щиро розкаявся. Цивільний позов визнав у повному обсязі. Пояснив, що відшкодував потерпілому частину завданих збитків.
Суд, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їхньої позиції немає.
Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, повністю доведена.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття та часткове відшкодування потерпілому завданої шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Обираючи вид та міру покарання, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь суспільної небезпеки та ступінь тяжкості вчиненого злочину, тяжкість спричинених потерпілому наслідків, дані про особу ОСОБА_3 , який до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні батьків похилого віку, та приходить до висновку про те, що йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.
Враховуючи грубе порушення ПДР України, тяжкість наслідків, суд приходить до висновку про призначення йому додаткового покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортним засобом.
Таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_3 .
Обрати ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту взяття його під варту.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені до нього позовні вимоги визнав в повному обсязі.
Моторне (транспортне) страхове бюро України повідомлялось належним чином про час та місце розгляду справи, подало до суду письмові заперечення в яких просить розгляд справи провести без участі представника МТСБУ та цивільний позов потерпілого залишити без розгляду у зв`язку з передчасністю позовних вимог
Із долучених до позовної заяви додатків вбачається, що всупереч вимогам ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» та п.п. ґ) п. 2.1. ПДР України обвинувачений ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди не мав поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до п.п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого. Пунктом 24.1. ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 000 грн. на одного потерпілого.
Суд не вважає обґрунтованими заперечення Моторного (транспортного) страхового бюро України, оскільки до цивільного позову долучена заява потерпілого ОСОБА_6 , адресована до МТСБУ про виплату ним страхового відшкодування, з доказами направлення даних заяв до МТСБУ. Дана заява потерпілим була подана в межах трирічного строку, передбаченого пп. 37.1.4. п. 37.1. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому дана підстава для відмови у здійсненні страхового відшкодування відсутня.
Також судом не встановлено інших підстав, передбачених ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для відмови у здійсненні страхового відшкодування, та, відповідно, для відмови у задоволенні позовних вимог до Моторного (транспортного) страхового бюро України зокрема таких, які могли призвести до неможливості МТСБУ встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди, оскільки до МТСБУ цивільний позивач подав заяву по страхове відшкодування; МТСБУ залучено до участі в справі в якості цивільного відповідача.
З врахуванням положень ст.ст. 9, 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підлягає стягненню з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_6 матеріальна шкода в сумі 92 230,74 грн, що включає в себе підтверджені витрати на лікування та суму втраченого середнього заробітку на день подання заяви.
Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підлягають задоволенню позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 про стягнення на його користь з МТСБУ моральної шкоди в розмірі 4611,54 грн.
Крім того, встановлено, що ОСОБА_6 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тяжкі тілесні ушкодження, що завдало йому фізичних страждань. З урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_6 , вимушених змін в житті останнього, останній внаслідок ДТП є інвалідом 2-ї групи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 456 588,46 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
У зв`язку з чим, позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_3 витрат правову допомогу у розмірі 15 789, 60 грн. не ґрунтуються на вимогах КПК України, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.
Судові витрати по провадженню відсутні.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки.
До набрання вироком законної сили обрати міру запобіжного заходу ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту взяття його під варту.
Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково, а саме:
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 456 588, 46 грн. моральної шкоди.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_3 витрат правову допомогу у розмірі 15 789, 60 грн. відмовити.
Речові докази: автомобіль марки «Fiat Doblo» д.н.з. НОМЕР_2 , який передано на зберігання ОСОБА_3 повернути власнику ОСОБА_7 .
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя