Справа № 347/1451/16
Провадження № 11-кп/779/90/2017
Категорія ч.2ст.286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представника потерпілих ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №120 160 1 за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, заступника керівника Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_11 на вирок Косівського районного суду від 14 грудня 2016 року щодо ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Космач Косівського району Івано-Франківської області, житель АДРЕСА_1 , -

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Згідно з ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді застави, до набрання вироком законної сили, залишено без змін.

Після набрання вироком законної сили заставу у розмірі 72 500,00 грн. (сімдесят дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок), внесену 05 липня 2016 року, згідно з платіжним дорученням № 55377944, ОСОБА_12 , як заставу у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України, повернути заставодавцю ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителю АДРЕСА_2 .

Скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 27 червня 2016 року, на автомобіль марки «Ford Transit Connect», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який є власністю ОСОБА_13 , жительки с-ща Глибока Глибоцький район Чернівецької області.

Вирішено долю речових доказів.

Вказаний злочин вчинено за наступних обставинах: 24 червня 2016 року близько 19 год. 50 хв., у світлу пору доби, водій ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що значно знижує реакцію і унеможливлює належним чином реагувати на зміну дорожньої обстановки, керуючи автомобілем марки «Ford Transit Connect», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю біля 60 км/год., вулицею Центральною, що у с. Стопчатів Косівського району Івано-Франківської області у напрямку м. Коломия.

У цей час, узбіччям з правої сторони від проїжджої частини дороги, в напрямку м. Коломия, рухались малолітні діти ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та пішохід ОСОБА_17 .

Під час руху по прямій ділянці дороги, водій ОСОБА_8 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав за межі проїзної частини дороги на узбіччя з правої сторони та допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

При цьому ОСОБА_8 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п. 1.2., п. 1.7., п. 2.3. б)., п. 2.9. а)., п. 10.1., п. 12.1., п. 12.3.

У результаті порушення ОСОБА_8 Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої потерпіла ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із переломом кісток основи черепа, забоєм речовини головного мозку середнього ступеня, синці правого та лівого очей, крововилив під кон`юнктиву лівого очного яблук, садно в ділянці лівої брови, що відповідно до висновку судово-медичного експерта № 148 від 17 серпня 2016 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх спричинення. Пішохід ОСОБА_16 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із переломом потиличної кістки, забоєм головного мозку легкого ступеня, садна та синці обличчя, що відповідно до висновку судово-медичного експерта № 150 від 17 серпня 2016 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент їх спричинення. Пішоходи ОСОБА_15 та ОСОБА_17 отримали легкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини ОСОБА_8 вважає вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2016 року, таки, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначає, що призначаючи ОСОБА_8 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України суд не достатньо врахував ступінь тяжкості скоєного діяння, його наслідки, обставини вчинення кримінального правопорушення, а також той факт, що злочин був вчинений у стані алкогольного сп`яніння та щодо малолітніх осіб.

Просить вирок Косівського районного суду скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

В запереченні на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_8 вказує, що апеляційна скарга має формальний характер, не містить посилань на норми закону, які б вказували на те, що вирок був постановлений всупереч вимог норм кримінального та кримінально-процесуального законодавства. Вважає, що застосована міра покарання достатня для його виправлення та усвідомлення вчинених дій. Просить вирок Косівського районного суду від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, заслухавши, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який заперечив доводи апеляції, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за вказаних у вироку обставин відповідають матеріалам кримінального провадження, ґрунтуються на належно досліджених й правильно оцінених доказах, не оспорюються і апеляційному перегляду згідно ст. 404 КПК України не підлягають.

Що стосується покликання прокурора на м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання та неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Відповідно до ст. 65 КК України загальними принципами призначення покарання, є призначення покарання в межах санкції статті КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, з врахуванням положень загальної частини КК України, а також ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, згідно зазначеної статті призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання врахував пом`якшуючі обставини, а саме: визнання вини та щире каяття, має на утриманні одну малолітню дитину, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Судом, також враховано наполегливу позицію батька потерпілих ОСОБА_10 , який в суді першої інстанції просив суворо не карати обвинуваченого. Беручи участь при апеляційному перегляді він також категорично запевнив суд, що вирок є законним і обґрунтованим, а обвинувачений з моменту вчинення злочину допомагав і допомагає матеріально для лікування потерпілих. На момент апеляційного розгляду ОСОБА_10 ствердив та надав письмове підтвердження про те, що ОСОБА_8 повністю відшкодував визначену судом суму для відшкодування збитків. При цьому, вважає, що направлення винного для реального відбування покарання унеможливить надалі реально надавати допомогу дітям і створить неможливим усунути наслідки вчиненого злочину.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 абз. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.

Призначене обвинуваченому покарання та рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України відповідає вимогам вказаної статті і є достатньо мотивованим, тому доводи прокурора про недотримання принципів призначення покарання належним чином не обгрунтовані та безпідставні.

Твердження прокурора про те, що судом при призначенні покарання обвинуваченому не враховано факту, що злочин був вчинений у стані алкогольного сп`яніння та щодо малолітніх осіб не може суттєво вплинути на правильність рішення суду, оскільки злочин , який вчинений з необережності, не був направлений конкретно проти дітей. Обтяжуюча обставина алкогольне сп`яніння винного при здійсненні ДТП судом враховано і з огляду на сукупність обставин та характеристик не може бути як визначальне для скасування умовного звільнення від покарання у виді позбавлення волі.

Приймаючи вказане рішення, на підставі наявних доказів, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 66 КК України прийшов до вказаного висновку в межах своєї компетенції з дотриманням норм КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вирок Косівського районного суду від 14 грудня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3