АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/352/17 Справа № 205/8599/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Меліоративне, громадянина України, про його умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання на підставі ст. 81 КК України на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 листопада 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого 07.08.2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, про його умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання на підставі ст. 81 КК України.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд послався на те, що ОСОБА_7 засуджений за тяжкий злочин, відбув 2/3 частину призначеного судом покарання станом на 25.11.2016 року, за час відбування покарання останній характеризується добре, непрацевлаштований в зв`язку з хворобою, на добровільних засадах перебуває на посаді помічником старшого днювального відділення, до лікування ставиться добре, за весь час відбування покарання у виді позбавлення волі у виправних установах мав 2 (два) дисциплінарних стягнення, та 4 (чотири) заохочення. Крім того судом встановлено, що ОСОБА_7 раніше був неодноразово судимий за тяжкі умисні злочини, однак належних висновків для себе не зробив, свою правову поведінку та відношення до суспільства не змінив. До такого висновку суд приходить з огляду на те, що ОСОБА_7 був звільнений від відбування покарання за попередньою судимістю умовно-достроково, і в цей період, маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив ряд умисних тяжких, за які на даний час і відбуває покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати як необґрунтовану і незаконну та застосувати відносно нього ст. 81 КК України.

Відповідно до ст. 402 КПК України інші сторони судового провадження заперечення на апеляційну скаргу не подали.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги своєї апеляції, думку прокурора, який просив залишити ухвалу суду без змін, а апеляцію засудженого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 на час звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення відбув 2/3 строку призначеного покарання, заохочень та стягнень не мав.

Згідно вимог ст. 81 КК України, крім врахування поведінки і ставлення до праці засудженого за весь період перебування у виправній установі, необхідно врахувати і дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину і його особу в цілому.

Відповідно до ст. 12 КК України, засуджений скоїв тяжкий злочин, не одноразово був судимим за інші злочини, що свідчить про те, що ОСОБА_7 схильний до антисоціальної поведінки.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції стосовно того, що поведінка ОСОБА_7 свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці, оскільки за весь період відбування покарання заохочення до засудженого не застосовувалися, на виробництві в установі він не працює, готовності до самокерованої поведінки в умовах обмеженого нагляду та ізоляції не висловлює і не проявляє, режим відбування покарання порушує, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого, а тому доводи засудженого про наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення не відповідають дійсності.

У зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для зміни чи скасування судового рішення, не вбачається.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляцію засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 листопада 2016 року про відмову в задоволенні клопотання адміністрації установи про умовно дострокове звільнення від відбуття покарання засудженого ОСОБА_9 на підставі ст. 81 КК України - залишити без змін.

Судді: