Справа №701/613/16-к
Провадження №1-кп/701/4/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2017 року Маньківський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
В провадженні суду перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України.
В судовому засіданні прокурор подав клопотання про арешт майна, а саме земельних ділянок, які належать: ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 ; ОСОБА_17 ; ОСОБА_18 та заборонити даним особам користуватися зазначеними земельними ділянками, у тому числі передавати їх в оренду третім особам, і підставою арешту даних земельних ділянок зазначив мету відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також запобігання можливості їх відчудження..
Обвинувачена ОСОБА_6 та її адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заперечували проти задоволення даного клопотання.
Вислухавши думку учасників судового процесу, вивчивши клопотання та оглянувши матеріали справи суд зазначає, що відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Із клопотання не вбачається чи є дані земельні ділянки речовими доказами чи ні. Із обвинувального акту також вбачається відсутність даних речових доказів. Цивільний позов по справі не заявлений.
Відповідно до ч. 10 ст.170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів, а згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст. 171 КПК України у клопотанні прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Прокурор як особа, що подала дане клопотання, не довела необхідності такого арешту, оскільки саме клопотання містить лише цитування положень КПК України, без зазначення будь-якої конкретної інформації чи доказів з привязкою до даного кримінального провадження, які б дали змогу вважати про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, тому дане клопотання не підлягає до задоволення як таке, що належним чином не обгрунтоване.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 170-173, 333 КПК України, -
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1