АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/427/17 Справа № 202/7271/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002480 від 03 листопада 2016 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2016 року, відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця місто Дніпро, українця, громадянина України,маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1.25 травня 2007 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;
2. 27 червня 2008 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 309, 71 КК України до 6 років позбавлення волі,
3. 02.04.2012 року звільнено умовно - достроково на 1 рік 11 місяців 15 днів.
-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого, ч.2 ст. 186 КК України
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_6
потерпілого: ОСОБА_9
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 02 листопада 2016 року близько 22 години 15 хвилин перебуваючи неподалік пункту обміну валют, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , побачив потерпілого ОСОБА_9 , який здійснював обмін валюти у розмірі 200 доларів США, коли у цей момент у обвинуваченого ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами після обміну валюти потерпілому ОСОБА_9 .

Діючи умисно, відкрито, повторно, з корисливих мотивів, обвинувачений ОСОБА_7 підійшов до потерпілого ОСОБА_9 , який очікував грошові кошти з пункту обміну валюти, та побачивши, що касир видає гривні в обмін на долари США, вихопив їх з лотку обмінника, та почав тікати. Потерпілий ОСОБА_9 намагався схопити обвинуваченого ОСОБА_7 та почав кричати вслід останньому з вимогою зупинитися та повернути гроші, але ОСОБА_7 на заклики потерпілого не відреагував та втік з місця скоєння злчину, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 5210 гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2016 року, змінити в частині призначення покарання, застосувати вимоги ст. 69 КК України, тобто призначити покарання нижче від найнижчої межі.

Відповідно до апеляційної скарги захисник не оспорює фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , однак зазначає що призначене покарання занадто суворе.

Так захисник в апеляційній скарзі вказує що суд першої інстанції мав можливість застосувати вимоги ст. 69 КК України, враховуючи те що ОСОБА_7 розкаявся у вчиненому кримінальному провадженні, добровільно відшкодував матеріальну шкоду спричинену злочином.

Разом з тим, захисник вказує, що у обвинуваченого наявна мати пенсіонерка, яка хворіє на хронічні хвороби та потребує піклування та допомоги сина.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника які просили задовольнити апеляційну скаргу та пом`якшити покарання призначивши покарання з застосуванням вимог ст. 69 КК України, думку потерпілого, який вважав що можливо пом`якшити покарання, думку прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини скоєного злочину та вірно визначив кваліфікацію злочину за ч. 2 ст. 186 КК України, що не оспорюються обвинуваченим в апеляційній скарзі.
Матеріали кримінального провадження в суді першої інстанції розглядалися в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає доводи захисника обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі щодо невідповідності призначеного покарання необґрунтованими.

Колегія суддів не може погодитися з доводами захисника обвинуваченого про те ,що судом першої інстанції під час винесення вироку не було враховану пом`якшуючу обставину відповідно до ст. 66 КК України, а саме щире каяття обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Доводи захисника ОСОБА_6 , щодо не застосування до нього ст. 69 КК України, є безпідставними. Так відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 двічі притягався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини. Останній раз обвинуваченого було засуджено: 27 червня 2008 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 309, 71 КК України до 6 років позбавлення волі та даний корисливий злочин від скоїв у період відбування покарання з випробуванням.
Крім того, обвинуваченого 02.04. 2012 року було умовно- достроково звільнено та маючи непогашену судимість ОСОБА_7 знову скоїв тяжкий корисливий злочин.
Відповідно до кримінального закону, застосування ст. 69 КК України можливе за наявності декількох пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину.
Судом першої інстанції встановлені лише обставини, що пом`якшують покарання, але разом з тим у справі відсутні обставини, які б істотно знижували ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим злочину.
Навпаки, наведене вище, а саме непогашена судимість за корисливі злочини а також те, що ОСОБА_7 після умовно- дострокового звільнення від покарання, не став на шлях виправлення та знову скоїв тяжкий злочин, що свідчить про рівень суспільної небезпечності особи винного що саме повинно враховуватися при призначені покарання, а тому на думку колегії суддів застосування вимог ст. 69 КК України не може відповідати принципу справедливості .

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного (рішенні № 15-рп/2004), тому апеляційні скарги обвинувачених та їх захисників,у частині призначення покарання, підлягають частковому задоволенню.

Посилання захисника обвинуваченого на наявність в нього матері похилого віку, та те що остання має хронічні хвороби, та потребує догляду, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи,оскільки у наданих захисником довідках не вказано про те, що мати обвинуваченого потребує стороннього догляду з огляду на вказані захворювання, крім того вказане можливо віднести до даних про особу, оскільки дані про матір не знижують ступеню тяжкості вчиненого злочину.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Не можна визнати слушними доводи захисника ОСОБА_6 про те що судом першої інстанції не було враховано заяву потерпілого про відшкодування шкоди,оскільки з технічного запису судового розгляду убачається, що суд оголосив заяву потерпілого про відсутність у потерпілого до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, про що суд зазначив у вироку та з урахуванням даних про особу та пом`якшуючої обставини призначив покарання в мінімальних межах санкції ч.2 ст. 186 КК України.

На думку колегії суддів, а ні судом першої інстанції, а ні апеляційним судом у ході розгляду апеляційної скарги не встановлено обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, тому відсутні підстави для застосування ст. 69 КК України, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2016 року, відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого, ч.2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим, який знаходиться під вартою з моменту отримання ним копії ухвали.

Судді апеляційного суду:
----------------------- ----------------------- ----------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4