Справа № 348/1684/16-к
Провадження № 11-кп/779/92/2017
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень № 0000563, № 0000551, № 0000555 за апеляційною скаргою заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_6 на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2016 року, згідно якого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, з повною загальною середньою освітою, інваліда другої групи загального захворювання, судимого вироком Надвірнянського районного суду від 30 червня 2010 року за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі, вироком Надвірнянського районного суду від 02 листопада 2012 року за ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України до шести місяців арешту, вироком Надвірнянського районного суду від 16 жовтня 2013 року за ч. 3 ст. 185 КК України до одного року шести місяців арешту, громадянина України,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України, з призначенням покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України три роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 125 КК України 200 годин громадських робіт; за ч. 2 ст. 185 КК України - один рік позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 три роки позбавлення волі.

Обрано обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силі запобіжний захід тримання під вартою.

Строк відбування покарання визначено рахувати з 13 грудня 2016 року з 09 год. 00 хв., з часу його затримання.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :
Прокурор в апеляційній скарзі просить даний вирок суду змінити в частині призначеного покарання та вважати, що ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в іншій частині вирок залишити без зміни.

В обґрунтування таких вимог зазначає, що призначаючи покарання суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки в порушення ч. 3 ст. 56 КК України, призначив ОСОБА_7 , що є інвалідом 2 групи загального захворювання, покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 вчинив крадіжку, тобто умисне викрадення чужого майна, вчинене повторно та поєднане з проникненням в інше приміщення, а також спричинив легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_9 та вчинив крадіжку,тобто умисне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

ОСОБА_7 , будучи неодноразово судимий на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив, а в період не знятої та непогашеної судимості, вчинив аналогічний умисний корисливий злочин за наступних обставин.

30 липня 2016 року обвинувачений ОСОБА_7 , з корисливих спонукань, маючи намір заволодіти чужим майном, вирішив вчинити крадіжку майна з господарського приміщення - стодоли належній ОСОБА_9 , що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір він біля 15 год., діючи умисно, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, шляхом відкриття металевої защібки вхідних дверей, проник у підсобне господарське приміщення - сарай ОСОБА_9 , що в АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав велосипед марки «АZIМUT», вартістю 1 500 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальних збитків на вказану суму.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_7 з місця вчинення злочину скрився та у подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

30 липня 2016 року біля о 20 год. в АДРЕСА_1 , між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 через підозри останньої про те що ОСОБА_7 вчинив крадіжку з її господарства виник конфлікт. В ході якого ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер вчинюваних ними дії та свідомо бажаючи настання шкідливих наслідків, наніс удар рукою по обличчі ОСОБА_9 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді травматичного крововиливу під слизову оболонку верхньої губи, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 203 від 11 серпня 2016 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи злочинну діяльність 01 серпня 2016 року біля 21 год. обвинувачений ОСОБА_7 знаходячись в АДРЕСА_1 , у житловому будинку ОСОБА_10 , діючи умисно та повторно, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає таємно викрав мобільний телефон марки «КЕNEKSI», вартістю 649 грн. з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 грн., а всього майна потерпілої ОСОБА_10 на загальну суму 674 грн.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_7 з місця вчинення злочину скрився та у подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_7 про час та місце апеляційного розгляду повідомлявся належним чином, клопотань про його участь в апеляційному розгляді не надходило, питання про погіршення його становища не порушувалося, відповідно до ч. 4 ст. 401 КПК України, їх участь є не обов`язковою.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 судове засідання не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду повідомлялися, заяв про розгляд справи за їх участю та про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Тому, оскільки згідно ч. 4 ст. 405 КПК України, це не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження за їх відсутності.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, з мотивів, викладених у ній, просить її задовольнити.

Клопотань про дослідження доказів прокурор не заявляв.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України, ніким не оспорюються і в апеляційному порядку, відповідно не перевіряються.

Прокурор висловив свою незгоду щодо призначеного обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України під час ухвалення вироку, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, не дотримався вказаних вимог закону.

Так, санкція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіб на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Відповідно до ст. 56 КК України громадські роботи не призначаються особам, визнаним інвалідом першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 є інвалідом 2 групи загального захворювання.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував, що він є інвалідом 2 групи, однак обрав йому за ч. 1 ст. 125 КК України покарання у виді громадських робіт, всупереч вимогам ст. 56 КК України. Тому доводи прокурора є слушними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого, а згідно з ч. 4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а тому вирок суду першої інстанції підлягає зміні в цій частині.

Колегія суддів апеляційного суду вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання, яке належить призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України, враховуючи положення ст. 65 КК України, вважає за необхідне і достатнє призначити обвинуваченому для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів, покарання у виді штрафу в межах санкції частини цієї статті.

Колегія суддів, відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України, вважає за необхідне виконати положення Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII та зарахувати обвинуваченому термін попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України змінити в частині призначеного покарання за ч. 1 ст. 125 КК України та призначити за даною нормою закону покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Остаточно ОСОБА_7 вважати засудженим за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

В решті вирок суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 13 грудня 2016 року по 07 лютого 2017 року у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4