Провадження № 11-кп/792/397/17
Справа № 686/4310/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження №0000538 від 26.01.2017 року за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 24 квітня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 24 квітня 2017 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Чернівці, Могилів-Подільського району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, працюючого начальником групи знижувальних підстанцій 35/110кВ Департаменту високовольтних електричних мереж ПАТ «Хмельницькобленерго», раніше несудимого, -

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта 6054 грн. за проведення автотехнічної експертизи.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 15000 грн. заподіяної моральної шкоди.

Накладений арешт відповідно до ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 27.091.2017 року на автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», держномер НОМЕР_1 скасовано.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 26.01.2017 року біля 08 год. 50 хв., керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer», держномер НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Красовського зі сторони вул.Козацької в напрямку до вул.Чорновола м.Хмельницького, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований поблизу приміщення будівлі №4, що по вул.Красовського, в порушення вимог пп.19.3., 12.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 (далі за текстом Правила дорожнього руху), з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді засліплення його світлом сонця, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу та не зупинився, продовжив рух, внаслідок чого створив небезпеку та допустив наїзд передньою правою частиною автомобіля «Mitsubishi Lancer», держномер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїзну частину вул.Красовського із ліва на право відносно напрямку руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переході.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_8 вимог пунктів 12.3., 19.3. Правил дорожнього руху, пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого компресійного перелому тіла 12-го грудного хребця 1-го ступеня (зі зниженням висоти тіла хребця на 15%) з помірним зміщенням уламків верхньої площадки тіла хребця вперед (до 3мм), струсу спинного мозку з явищами нижнього парапарезу (порушення чутливості та зниженням м`язової сили нижніх кінцівок) та рефлекторним порушенням функції сечового міхура, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричиняють тривалий розлад здоров`я з відсутністю небезпеки для життя.
Порушення водієм ОСОБА_8 вимог Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками спричиненням ОСОБА_9 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
В своїй апеляційній скарзі, як вбачається з її змісту, потерпіла ОСОБА_9 не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації підлягає скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст.286 КК України у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

Зазначає, що місцевий суд при призначенні міри покарання не врахував конкретні обставини вчинення злочину та його наслідки.

Вказує, що обвинувачений щиро не розкаявся щодо вчиненого ним злочину, а тому вважає, що в його діях відсутня така пом`якшуюча обставина, як щире каяття.

Стверджує, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди та порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху України вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а тому вважає, що місцевий суд мав задовольнити її цивільний позов повністю, а не частково.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 обвинувачений ОСОБА_8 просив залишити її без задоволення, як безпідставну.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника потерпілої на підтримку поданої апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, обвинуваченого, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги потерпілої, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненому злочині при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами і не оскаржується будь ким із учасників судового процесу, в тому числі і самим обвинуваченим.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, є вірною.

Покарання засудженому призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням ступені тяжкості вчиненого ними злочину та обставин, що пом`якшують покарання. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено, не знаходить таких і суд апеляційної інстанції.

Призначаючи ОСОБА_10 покарання, судом враховано характер і ступінь тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягається вперше, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується, добровільне відшкодування завданого матеріального збитку.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КК України, додаткове покарання у виді позбавлення спеціального права може бути застосоване, якщо з урахуванням характеру вчиненого злочину, особи обвинуваченого та інших обставин справи суд прийде до висновку про неможливість чи недоцільність збереження за засудженим цього права.

Визначаючи ОСОБА_8 покарання без позбавлення права керування, судом враховано тяжкість злочину, обставини, що пом`якшують покарання, добровільне відшкодування завданого збитку, а тому колегія суддів не вбачає законних підстав для застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Не заслуговують на увагу і доводи потерпілої ОСОБА_9 про збільшення розміру морального відшкодування на її користь із обвинуваченого, постільки розмір такого відшкодування визначений місцевим судом з врахуванням характеру вчиненого злочину, глибини душевних та фізичних страждань потерпілої, характеру спричинених тілесних ушкоджень, матеріального становища обвинуваченого з дотриманням засад розумності, виваженості та справедливості.

За таких обставин підстав до скасування вироку, ухвалення нового, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 24 квітня 2017 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2