АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1218/2017 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ст.539 КПК України Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва
в складі головуючого судді ОСОБА_3 ,
суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою залишено без задоволення клопотання ОСОБА_8 про зняття судимості за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2010 року, яким останнього засудженого за ч. 4 ст. 187, ч.1 ст.263 КК України.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_8 визнано винним у вчинені злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких та тяжких злочинів. Законом України «Про Національне антикорупційне бюро» від 14.10.2014 було внесено зміни до ст. 91 КК України щодо заборони зняття судимостей до закінчення визначених ст. 89 КК України строків у випадках засудження за умисні тяжкі, особливо тяжкі та корупційні злочини, які набрали чинності 25 січня 2015 року. Суд вважає, що право на дострокове зняття судимості виникло у ОСОБА_8 лише 26 березня 2015 року, тобто після вступу цього Закону в силу. Тому, положення ч. 3 ст. 91 КК України, які поліпшують становище засудженого на останнього не розповсюджуються, оскільки мають зворотну дію в часі і поширюються на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати вказану ухвалу і прийняти законне рішення, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.
Своє прохання засуджений обґрунтовує тим, що 26 березня 2011 року він відбув покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2010 року, яким його було визнано винним у вчиненні злочинів 06.02.2003.
Відповідно до ч.2, ч.3 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
На час вчинення інкримінованого йому злочину ст.91 КК України не містила заборони зняття судимості при вчинення особливо тяжких та тяжких злочинів. Тому, ч.2 ст. 91 КК України не може бути до нього застосована.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції і прийняти рішення, яким зняти з нього судимість, або призначити за його клопотання новий судовий розгляд в суді першої інстанції, пояснення прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, дослідивши письмові докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються, зокрема, особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину; особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за особливо тяжкий злочин, якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.
Стаття 91 КК України надає право суду зняти з особи судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, якщо вона після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення.
При цьому зняття судимості допускається лише після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеного у статті 89 цього Кодексу.
Законом України «Про Національне антикорупційне бюро» від 14.10.2014 було внесено зміни до ст. 91 КК України щодо заборони зняття судимостей до закінчення визначених ст. 89 КК України строків у випадках засудження за умисні тяжкі, особливо тяжкі та корупційні злочини, які набрали чинності 25.01.2015.
Відповідно до ч.2, ч.3 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Оскільки ОСОБА_8 був засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва 01 березня 2010 року за вчинення злочинів 06.02.2003, до нього не може бути застосовані положення ч.2 ст. 91 КК України щодо заборони зняття судимості.
Тому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а тому ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_8 вироком Дніпровського районного суду м. Києва 01 березня 2010 року за ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 263 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі, та звільнився з місць позбавлення волі 26.03.2011 умовно-достроково, невідбута частина покарання 3 місяці 11 днів.
На час звернення з клопотанням про зняття судимості сплинула половина строку погашення судимості, зазначеного ст. 89 КК України.
З дня звільнення по теперішній час ОСОБА_8 до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався. По 19.08.2015 працював, в подальшому навчався у вищому навчальному закладі. Позитивно характеризується за місцем проживання, роботи.
Громадська організація "Центр конфліктології права", членом якої є ОСОБА_8 , також звернулася до районного суду з клопотанням про зняття судимості з останнього, позитивно його характеризує.
Таким чином, засуджений ОСОБА_8 зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе зняти з ОСОБА_8 судимість за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2010 року.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року скасувати.
Зняти з ОСОБА_8 судимість за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2010 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ ________________ _________________
ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5