Справа № 1-кс/331/4352/2016
331/8729/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши його клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0003531, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2016 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжі, українця, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, одруженого, маючого на утриманні 2-х малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст. 309, ч.1 ст.263 ч.1 ст.310 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0003531, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2016 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що 16.10.2016, приблизно о 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , проникли до приміщення об`єднаного гаражу № НОМЕР_1 , який розташований в гаражному кооперативі «Ветеран 68» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Військоматська, буд. 28, а саме ОСОБА_7 , за допомогою стороннього предмету, зламав замок вищезазначеного гаражу та проник до його приміщення де виявив автомобіль «ЗАЗ 110207», 2003 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 , з д.н. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 . Надалі ОСОБА_7 використовуючи мобільний телефон з номером НОМЕР_4 зателефонував ОСОБА_6 та його номер НОМЕР_5 та запропонував викрасти вищевказаний автомобіль, на що останній надав свою згоду, чим вступив з ОСОБА_7 у злочинну змову, спрямовану на викрадення вищевказаного транспортного засобу. Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , шляхом транспортування за допомогою іншого невстановленого в ході досудового розслідування транспортного засобу перемістили викрадений автомобіль до місця мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , та залишили його у гаражі, який знаходиться на прилеглій до домоволодіння території та розпочали його розукомплектовувати до моменту проведення санкціонованого обушку, в ході якого він був виявлений та вилучений в пошкодженому стані.

Згідно звіту № 08-12-2016, про оцінку та визначення ринкової вартості автомобіля з метою визначення вартості збитків, а саме автомобіля «ЗАЗ 110207», 2003 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 , з д.н. НОМЕР_3 , від 21 грудня 2016 року затвердженого оцінювачем ФОП « ОСОБА_9 », реальна вартість заподіяних збитків зазначеному транспортного засобу після його розукомплектування складає 10165 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , незаконно заволоділи транспортним засобом потерпілого ОСОБА_8 , чим спричинили останньому матеріальну шкоду на суму 10165 гривень 00 копійок.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України, який кваліфікується як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням до сховища.

Крім цього, у невстановлений в ході досудового розслідування день та час, ОСОБА_6 , маючи умисел на носіння, зберігання та придбання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, незаконно придбав предмети, які згідно висновку експерта № 91 від 16.11.2016 року являються:

- трьома бойовими унітарними пострілами ВОГ 25П до підствольного гранатомету ГП 25 промислового виготовлення, які відносяться до боєприпасів та містять в собі заряди вибухової речовини бризантної дії А-ІХ-І (гексоген) вагою 42г кожний;

- бойовим унітарним пострілом ВОГ 25 до підствольного гранатомету ГП -25 промислового виготовлення, який відноситься до боєприпасів та містить в собі заряд вибухової речовини бризантної дії А-ІХ-І (гексоген) вагою 48г;

- двома бойовими уніфікованими підривниками дистанційної дії типу УЗРГМ 2, промислового виготовлення, які являються самостійними вибуховими пристроями, відносяться до боєприпасів та містять в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС вагою 0,1г, азид свинцю вагою 0,2г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген вагою 1г, корпусом бойової ручної наступальної гранати РГД 5, промислового виготовлення, який в сукупності з наданим на дослідження бойовим уніфікованим підривником дистанційної дії типу УЗРГМ 2 являються вибуховим пристроєм промислового виготовлення, а саме бойовою ручною наступальною осколковою гранатою РГД 5, яка відноситься до боєприпасів та містить в собі заряд вибухової речовини бризантної дії тротил вагою 100-115г;

- мисливськими патронами 12-го калібру для гладкоствольних мисливських рушниць в кількості 9 штук, виготовленими промисловим способом, які є боєприпасами, придатними для здійснення пострілу;

- мисливськими патронами 16-го калібру для гладкоствольних мисливських рушниць в кількості 8 штук, виготовленими промисловим способом, які є боєприпасами, придатними для здійснення пострілу;

В подальшому ОСОБА_6 переніс вищевказані бойові припаси та вибухові речовини на територію власного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , та став їх зберігати на подвір`ї та в приміщенні будинку до моменту проведення обшуку.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України, який кваліфікується як носіння, зберігання, придбання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Крім цього, у невстановлений в ході досудового розслідування день та час, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання, виготовлення та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу без мети збуту у великих розмірах, в порушення вимог статей 25, 26 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, незаконно придбав шляхом привласнення знайденого, а саме зрізу в невстановленому місці рослини коноплі, яку в подальшому приніс до горища свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому, маючи умисел на виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс» без мети збуту, ОСОБА_6 висушив придбані рослини коноплі, та в подальшому зберігав їх на вищевказаному горищі для виготовлення наркотичного засобу «канабіс» шляхом висушування, до моменту проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого вказаний наркотичний засіб було виявлено та вилучено.
Також у невстановлений в ході досудового розслідування день та час, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання, та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу без мети збуту у великих розмірах, в порушення вимог статей 25, 26 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, незаконно придбав наркотичний засіб «марихуану» в подробленому вигляді, яку в подальшому зберігав у своєму особистому автомобілі: «Ford Granada» д/н: НОМЕР_6 , який знаходився на території домоволодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , до моменту проведення обшуку вказаного автомобіля, в ході якого на полу, біля переднього водійського сидіння було виявлено пластикове полімерне відро, в якому знаходилось 2 поліетиленових пакети, в ході огляду яких було виявлено наявність речовини сіро-зеленого кольору.

Згідно висновку експерта № 1548 від 11.11.2016, виявлена в ході обшуку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а також автомобіля «Ford Granada» д/н: НОМЕР_6 належного ОСОБА_6 речовина, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої обмежено «канабісом», загальна маса якої в перерахунку на суху речовину складає 678 г., яку ОСОБА_6 , придбав, виготовив та зберігав на горищі свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а також в салоні свого автомобіля «Ford Granada» д/н: НОМЕР_6 .

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України, який кваліфікується як: незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене у великих розмірах.

Крім цього, ОСОБА_6 , у невстановлений в ході досудового розслідування день та час, маючи умисел на незаконне, в порушення вимог статті 15 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», посів і вирощування рослин роду коноплі, невстановленим в ході досудового розслідування способом придбав насіння коноплі.
Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , для особистих цілей, навмисно посіяв у приміщенні власного гаражу який розташований на прилеглій до його домоволодіння території за адресою: АДРЕСА_2 , за якими постійно доглядав, здійснюючи їх полив, культивування з метою доведення даних рослин до стадії готовності для власного вживання.
10 жовтня 2016 року, під час проведення санкціонованого обшуку на території домоволодіння будинку АДРЕСА_2 , працівниками поліції було виявлено та вилучено одинадцять вологих рослин з коріннями та стеблами, на яких розташовані листя та верхівкові частини зеленого кольору, які згідно висновку експерта № 1582 від 24.11.2016 року, є рослинами роду коноплі. Маса рослин роду коноплі склала 220,0г., які ОСОБА_6 незаконно посіяв та вирощував за місцем свого мешкання, для особистого вживання, без мети збуту.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.310 КК України, який кваліфікується як: незаконний посів, вирощування конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин.
Досудове слідство вважає, що для забезпечення належної явки підозрюваного ОСОБА_6 в слідчі органи і суд, можливості виконання відносно нього процесуальних рішень, обрати йому такий запобіжний захід як тримання під вартою виходячи з наступного.

ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України, що відноситься згідно ст. 12 КК України до категорії тяжких, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років, злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України, що відносяться згідно ст. 12 КК України до категорії тяжких, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України, що відносяться згідно ст. 12 КК України до категорії середніх, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, злочин, передбачений ч.1 ст.310 КК України, що відносяться згідно ст.12 КК України до категорії невеликої тяжкості, за які передбачено покарання у вигляді арешту до 6 місяців.

Зібрані в ході досудового слідства докази достатньо вказують на винність ОСОБА_6 у вчиненні ряду вищезазначених кримінальних правопорушень.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку із зазначеними вище обставинами, досудове слідство приходить до висновку, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 активно перешкоджатиме встановленню істини по справі, що не дозволить виконати прийняті щодо нього процесуальні рішення та може продовжувати злочинну діяльність.

На підставі викладеного, просить слідчого суддю застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з утриманням у арештному домі - СІЗО м. Запоріжжя.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив суд його задовольнити, посилаючись на те, що по кримінальному провадженню № 0003531, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2016 року, підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід не обирався.

Прокурор у судовому засідання внесене клопотання підтримав та просив суд його задовольнити, посилаючись на те, що по кримінальному провадженню № 0003531, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2016 року, підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід не обирався, раніше обрані запобіжні заходи дують в рамках кримінальних проваджень № 0003842 від 10.11.2016р., № 0003849 від 10.11.2016р..

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на те, що ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0003842 від 10.11.2016р., ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 21.11.2016 р. обрано запобіжний захіж у вигляді особистого зобовязання, по кримінальному провадженню № 0003849 від 10.11.2016р., ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2016 р. обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 58000,00 грн. 28 грудня 2016 року ОСОБА_6 звільнено з під варти внаслідок внесення визначеної слідчим суддею суми застави. Після фактичного звільнення ОСОБА_6 будь-яких дій щодо заявлених у клопотанні ризиків не вчинив, кожного разу виконуючи покладені на нього обов`язки, зявлявся до слідчого, прокурора та слідчого судді по розгляду цього клопотання. Враховуючи, що зі сторони підозрюваного за весь час перебування кримінальних проведень в провадженні слідчого органу жодного разу не було порушено вимоги КПК України та здійснено вчинків по заявленим ризикам, а також те, що фактично по об`єднаному кримінальному провадженню у ОСОБА_6 вже обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та тримання під вартою з можливістю внесення застави, просить суд у задоволенні клопотання відмовити.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, підтримав позицію свого захисника та просив суд у задоволенні клопотання відмовити.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, прийшов до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 16.10.2016 року СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області внесено до ЄРДР кримінальне провадження № 0003531 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

10.11.2016 року СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області внесено до ЄРДР кримінальне провадження № 0003842 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2016 року до підозрюваного ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0003842 від 10.11.2016р. застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалю апеляційного суду Запорізької області від 21..11.2016 року ухвала слідчого судді від 11 листопада 2016 року скасована та до підозрюваного ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0003842 від 10.11.2016р. застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

10.11.2016 року СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області внесено до ЄРДР кримінальне провадження № 0003849 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2016 року до підозрюваного ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0003849 від 10.11.2016р. застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Запорізькому СІЗО УДПтСУ в Запорізькій області строком на 60 днів до 19 січня 2017 року. Визначено суму застави у розмірі 58 000 (п`ятдесят вісім тисяч) гривень 00 копійок.

12.12.2016 року СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області внесено до ЄРДР кримінальне провадження № 0004260 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України.

Постановою прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 від 26 грудня 2016 року матеріали досудового розслідування № 0003531 від 16.10.2016р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, № 0003842 від 10.11.2016р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, № 0003849 від 10.11.2016р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, № 0004260 від 12.12.2016р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України об`єднано в одне провадження, яке зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0003531.

Таким чином, на даний час в провадженні СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0003531, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2016 року за онаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст. 309, ч.1 ст.263 ч.1 ст.310 КК України.

27 грудня 2016 року ОСОБА_6 під особисту розписку вручено повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст. 309, ч.1 ст.263 ч.1 ст.310 КК України

27 грудня 2016 року за підозрюваного ОСОБА_6 відповідно ухвали слідчого судді від 21.11.2016 року ОСОБА_10 внесено заставу в розмірі 58000,00 грн., у зв`язку з чим ОСОБА_6 28 грудня 2016 року звільнено з-під варти.

28 грудня 2016 року о 16 год. 25 хв. підозрюваному ОСОБА_6 та його захиснику вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали, якими обґрунтовується необхідність запобіжного заходу.

В силу ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25. 04. 2003 року № 4 Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст. 309, ч.1 ст.263 ч.1 ст.310 КК України; наявністю ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органів досудового розслідування та /або/ суду; може незаконно впливати на потерпілих і свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню шляхом умисної неявки за викликами слідчого, затягуванню проведення досудового розслідування.

При вирішенні питання запропонованого запобіжного заходу належить оцінити у сукупності всі інші обставини, що відповідно до положень ст. 178 КПК України враховуються судом при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.

Як вбачається з доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами, а саме: протоколами допитів потерпілого, свідків; протоколом обшуку місця проживання ОСОБА_6 та гаражу, який перебуває у його користуванні; іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частина ч. 2 ст. 194 КПК України, передбачає обов`язок слідчого судді, суду постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Проте, в порушення наведеної норми процесуального права, прокурором в суді не доведено існування тих ризиків, на які він посилається в клопотанні в обґрунтування обрання відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Ризики впливу на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні врахований бути не може, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий та свідки в кримінальному провдженні вже допитані та попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідома неправдивих показань.

Ризики переховування від органів досудового розслідування та перешкоджання кримінальному провадженню шляхом умисної неявки за викликами слідчого є тотожними та з урахуванням затримання підозрюваного відразу після проведення обшуку за місцем його проживання, подальшого перебування під вартою до повідомлення про підозру, на думку слідчого судді, є недоведеними.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню шляхом умисної неявки за викликами слідчого, затягуванню проведення досудового розслідування врахований бути не може, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що станом на 30 грудня 2016 року слідчим по зазначену криіманльному провадженню в межах строку досудового розслідування майже всі слідчі дії виконані.

Слідчим та прокурором конкретні факти того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, переховуватиметься від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню, відсутні.

Крім того, після звільнення ОСОБА_6 з під варти 28 грудня 2016 року, останній за першим викликом слідчого судді для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу зявлявся, що свідчить про добросовісне виконання ним покалаених на нього обов`язків ухвалами слідчих суддів за результато розгляду клопотань про обрання запобіжних заходів по іншим кримінальним провадженням.

З урахування наведеного слідчий суддя приходить до висновку, що підстави для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу відсутні.

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором також не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Матеріалами, доданими до клопотання встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, віднесених законодавцем до середньої тяжкості та тяжкого; ОСОБА_6 є здоровим і на тяжкі хвороби не страждає, а відомостей щодо наявності у нього будь-яких психічних та інших хронічних захворювань в матеріалах кримінального провадження не має; підозрюваний ОСОБА_6 є особою, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалася; має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей та має постійне місце реєстрації та проживання.

Аналізуючи обставини справа, дані про особу підозрюваного, запропоновані законодавцем запобіжні заходи, слідчий суддя приходить до висновку, що в даній, конкретній справі, найбільш дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до підозрюваного ОСОБА_6 може бути домашній арешт із покладенням на підозрюваного обовязків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0003531, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2016 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , погодженого з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

На підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 (два) місяці, а саме:

1) не залишати місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 у період доби з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв., без дозволу слідчого, прокурора;

2) з`являтися до органів досудового слідства і суд, за першим викликом та у призначений час;

3) не відлучатися за територію Запорізької області, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ ГУ НП у Запорізькій області.

Роз`яснити органу внутрішніх справ, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і повідомити про це слідчому судді.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , два місяці, тобто до 28 лютого 2017 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
30.12.2016