Номер провадження: 11/785/6/17
Номер справи місцевого суду: 494/1196/13-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.01.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на постанову Березівського районного суду Одеської області від 14.09.2016 року, якою кримінальне провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_7 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 213 КПК України (в редакції 1960 року) у зв`язку з недоведеністю участі обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

встановив
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 16.10.2011 року, приблизно о 23 годині, перебуваючи у домоволодінні ОСОБА_8 , розташованого по АДРЕСА_1 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , із застосуванням насильства, яке не було небезпечним для життя чи здоров`я особи, відкрито викрала належне ОСОБА_8 майно, завдавши останній матеріальну шкоду на загальну суму 400 грн.

Оскаржуваною постановою Березівського районного суду Одеської області від 14.09.2016 року, кримінальне провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_7 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 213 КПК України (в редакції 1960 року) було закрито у зв`язку з недоведеністю участі обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження суддя районного суду послався на наявність у матеріалах справи постанови прокурора прокуратури Березівського району Одеської області ОСОБА_10 від 07.09.2015 року, якою обвинувачення ОСОБА_7 змінено та виключено з нього обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України, у зв`язку із недоведеністю участі останньої у вчиненні вказаного злочину. При цьому районний суд також зазначив, що обвинувачена та потерпіла ОСОБА_8 ознайомлені з наведеною вище постановою прокурора.

За встановлених обставин, суддя прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження відносно обвинуваченої у зв`язку із недоведеністю її участі у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим судом рішенням, на вищевказану постанову прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 була подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на однобічність та неповноту судового розгляду, прокурор порушує питання щодо її скасування.

В обгрунтування своїх доводів прокурор зазначила, що районний суд, в порушення вимог глав 25-28 та ст. 375 КПК України (в ред.1960 року), справу відносно обвинуваченої в загальному порядку не розглянув та фактично судовий розгляд не провів, а обмежився лише встановленням відношення обвинуваченої до постанови прокурора про зміну обвинувачення. При цьому прокурор послалася на те, що в судовому засіданні 14.09.2016 року постанова прокурора від 07.09.2015 року не оголошувалася і сторонам у справі не вручалися копії цієї постанови.

Крім того, прокурор наголошує, що під час винесення оскаржуваної постанови, потерпіла по даному кримінальному провадженню в судовому засіданні була відсутня, що на думку прокурора позбавило її право на підтримання обвинувачення в раніше пред`явленому обсязі.

Доповнивши апеляційну скаргу, прокурор послалася на допущені районним судом істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону в частині позбавлення підсудної права виступати в судових дебатах і з останнім словом.

Просить постанову скасувати та матеріали кримінального провадження направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова районного суду скасуванню, а справа направленню на новий розгляд у той же суд, в іншому складі суду, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ст.365 КПК України (в редакції 1960 року), вирок, ухвала чи постанова суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції. Якщо розгляд апеляції дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, у відношенні яких апеляції не надходили, апеляційний суд зобов`язаний прийняти таке рішення.

Главою 24 КПК України (в редакції 1960 року) визначені загальні положення судового розгляду та положеннями ч.1 ст.257 КПК України ( в редакції 1960 року) передбачено, що суд першої інстанції при розгляді справи зобов`язаний безпосередньо дослідити докази по справі: допитати підсудних, потерпілих, свідків, заслухати висновки експертів, оглянути речові докази, оголосити протоколи та інші документи.

Статтею 282 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено, що суд своєю ухвалою (постановою) закриває справу, якщо прокурор відмовився підтримувати державне обвинувачення, а потерпілий не бажає скористатися правом, передбаченим частиною другої ст.267 даного Кодексу.

Главою 26 зазначеного Кодексу визначений порядок проведення судового слідства у справі, який вказує на необхідність роз`яснення підсудному суті обвинувачення, визначення об`єму та порядку дослідження доказів, проведення допиту підсудного, потерпілих, свідків, виконання інших процесуальних дій, в тому числі проведення судових дебатів та надання підсудному останнього слова.

Як вбачається з матеріалів справи та протоколу судового засідання, районний суд не виконав вимог вищенаведених положень кримінально-процесуального закону, судове слідство не розпочав та не провів, при цьому позбавив можливості оголосити прокурору обвинувальний висновок, не встановив відношення підсудної до інкримінованого їй злочину і не допитав її, не виконав при цьому інші дії, виконання яких є обов`язковим при проведенні судового слідства та не провів судових дебатів і не надав підсудній останнє слово.

Наведене свідчить про порушення районним судом положень ст.22 КПК України щодо всебічності, повноти та об`єктивності встановлення усіх обставин справи, а також вказує на допущення під час розгляду справи істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

Також з матеріалів кримінальної справи вбачається, що обвинувальний висновок у даній справі був складений відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та 06.04.2012 року затверджений відповідним прокурором (а.с.1-59).

Постановою Березівського районного суду Одеської області від 26 лютого 2015 року, з кримінальної справи були виділені в окреме провадження матеріали справи за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та остання була оголошена в розшук. При цьому у зазначеній вище постанові, прізвище обвинуваченої зазначено як ОСОБА_7 .

Змінюючи обвинувачення, прокурор прокуратури Березівського району Одеської області ОСОБА_10 в своїй постанові від 07.09.2015 року вказала прізвище обвинуваченої як ОСОБА_11 та при цьому у резолютивній частині постанови зазначила, що змінює обвинувачення відносно ОСОБА_9 , тобто іншої особи, виключивши з обвинувачення ч.2 ст.186 КК України.

В оскаржуваній прокурором постанові Березівського районного суду від 14.09.2016 року, прізвище обвинуваченої зазначено як ОСОБА_7 і саме відносно цієї особи районним судом було прийнято рішення щодо закриття кримінальної справи на підставі п.2 ч.1 ст.213 КПК України ( в редакції 1960 року), тобто за недоведеності її участі у скоєному злочині.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних даних про те, що обвинувачена змінила своє прізвище, оскільки відповідні документи на підтвердження щодо зміни останньою прізвища не були у наявності у районного суду на час прийняття оскаржуваного рішення та такі документи не були надані і апеляційному суду.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що особа обвинуваченої ОСОБА_11 місцевим судом встановлена належним чином не була, а органом досудового розслідування та прокурором не надані належні документи, які посвідчують особу обвинуваченого, що залишилося поза увагою суду 1-ї інстанції.
За таких обставин, судова колегія вважає, що районний суд при розгляді справи не встановив особу, якій було висунуто обвинувачення та безпідставно зазначив в оскаржуваному рішенні прізвище цієї особи як ОСОБА_7 , а тому на стадії апеляційного розгляду неможливо встановити чи саме винна особа була притягнута до кримінальної відповідальності в рамках зазначеної справи, та чи відносно саме ОСОБА_11 судом першої інстанції було ухвалено судове рішення.

Зазначені вище обставини вказують на обгрунтованість доводів апеляції, допущену під час розгляду справи неповноту судового слідства, суттєві порушення кримінально-процесуального закону, що у відповідності до положень ст.367, 368 та 370 КПК України (в редакції 1960 року) є підставою для скасування судового рішення та призначення нового розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_11 у тому ж суді, в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 367, 368, 370 УПК Украины (в редакції 1960 року), апеляційний суд Одеської області, -

ухвалив
Апеляційну скаргу прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 - задовольнити.
Постанову Березівського районного суду Одеської області від 14.09.2016 року, якою кримінальне провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_7 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 213 КПК України (в редакції 1960 року) у зв`язку з недоведеністю участі обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - скасувати, а справу направити на новий розгляд до того ж суду, в іншому складі суду.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 . ОСОБА_3 . ОСОБА_4 .