постанова

01 червня 2017 року м. Київ
Суддя судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 13 лютого 2017 року щодо ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в:
У поданій касаційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_3 порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Слід зазначити проте, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 387 КПК 1960 року, зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам ст. 350 цього Кодексу та узгоджуватись з положеннями ст. 398 КПК 1960 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року, підставами для скасування або зміни вироку та ухвали касаційним судом є істотне порушення кримінально-процесуального закону (ст. 370 цього Кодексу), неправильне застосування кримінального закону (ст. 371 КПК 1960 року) та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого (ст. 372 цього Кодексу).
Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 350 КПК 1960 року в скарзі повинна бути зазначена вказівка на те, в чому полягає незаконність вироку, ухвали, постанови та доводи на обґрунтування цього, з огляду на положення

ч. 1 ст. 398 цього Кодексу. Посилаючись у касаційній скарзі на необхідність перевірки судових рішень особа, яка подає скаргу має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які на її думку допущені судами при постановленні цих рішень, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Проте, ОСОБА_3 вказані вимоги кримінально-процесуального закону при подачі касаційної скарги не дотримав та подав скаргу, яка не відповідає вимогам ст. 350 КПК 1960 року, оскільки подана скарга містить суперечності.
В описовій частині зазначено, що скаргу подано на вирок місцевого суду та постановлену щодо нього ухвалу апеляційного суду, а в прохальній частині порушується питання про скасування лише ухвали апеляційного суду, тобто прохання викладене без урахування положень ст. 396 КПК

1960 року, якою визначено ті рішення, що вправі ухвалити суд касаційної інстанції в результаті перегляду справи.
Також, посилання на неповноту й однобічність судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, про що йдеться у касаційній скарзі, відповідно до вимог ст. 398 КПК 1960 року не є підставами для скасування або зміни вироку та ухвали касаційним судом, оскільки вказані обставини відповідно до вимог статей 367-369 цього Кодексу є підставами для скасування або зміни судових рішень у результаті перегляду справи апеляційним судом.
Згідно зі ч. 2 ст. 388 КПК 1960 року справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог статей 350, 398 цього Кодексу не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Відмова у витребуванні справи не перешкоджає її витребуванню при повторному надходженні касаційної скарги за умови усунення зазначених у постанові суду недоліків і якщо вона надійде протягом строку, передбаченого ч. 2 ст. 386 КПК 1960 року, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови про відмову у витребуванні справи.
Представник потерпілого має підтвердити, що він не пропустив цей місячний термін при повторному зверненні до суду касаційної інстанції.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 388 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу XI Перехідних положень КПК 2012 року,

п о с т а н о в и в:

Відмовити представнику потерпілого ОСОБА_2 адвокату ОСОБА_3 у витребуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_4 .
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1