Провадження № 1-кп/200/360/17
Справа № 200/5732/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000066, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-02.10.2000 року Терновським районним судом м.Кривий Ріг за ч.3 ст.ст.81,44 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та 6 місяців. 08.08.2001 року звільнився з Жовтоводської виправної колонії №26 по амністії;

-03.10.2002 року Жовтневим районним судом м.Кривий Ріг за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. 03.02.2006 року звільнився з Старобабанівської виправної колонії №92 Черкаської області по відбуттю строку покарання;

-06.07.2009 року Жовтневим районним судом м.Кривий Ріг за ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.1 ст.309, ч.3 ст.358, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та 6 місяців. 08.07.2010 року звільнився з Солонянської виправної колонії №21 по відбуттю строку покарання;

-25.05.2011 року Терновським районним судом м.Кривий Ріг за ч.1 ст.203 КК України до покарання у виді штрафу 850 грн.;

-29.02.2012 року Терновським районним судом м.Кривий Ріг за ч.2 ст.309, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. 04.12.2015 року звільнився з Солонянської виправної колонії №21 по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
09 січня 2017 року приблизно о 03 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 знаходячись біля будинку №6, розташованого на житловому масиві Тополя-2 в м.Дніпро, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ 2199» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_6 й реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись темним часом доби й також тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, таємно, з корисливих мотивів, рукою викрутив з вказаного транспортного засобу 2 автомобільних ковпаки R-14 марки «SRS» вартістю 260 грн. 53 коп., чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Після чого, з викраденим майном ОСОБА_4 намагався залишити місце злочину, проте виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг його закінчити і розпорядитися викраденим майном з причин, незалежних від його волі, оскільки був затриманий на місці скоєння злочину з викраденим майном.

Вищезазначені умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.

Показами обвинуваченого ОСОБА_4 , який у судовому засіданні свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що 09 січня 2017 року о 03.00 год., перебуваючи біля будинку №6 на житловому масиві Тополя-2 в м.Дніпро, побачив припаркований автомобіль марки «ВАЗ 2199» державний номерний знак НОМЕР_1 , й вирішив таємно викрутити з нього два автомобільні ковпаки, щоб потім їх здати.

Для цього, упевнившись, що за них ніхто не спостерігає, він зняв з переднього колеса автомобіля один ковпак й відніс його за будинок. Далі він повернувся до автомобіля, й коли став знімати другий ковпак, з під`їзду будинку вийшли молоді люди, які побачили, як він знімає автомобільний ковпак. Ці молоді люди затримали його, й викликали робітників поліції.

В скоєному щиросердно покаявся.
В ході досудового розслідування примусові заходи фізичного та психологічного примусу до нього не застосовувалися.
А також дослідженими письмовими доказами по справі:
Протоколом огляду від 09 січня 2017 року, відповідно до якого предметом огляду є виявлені автомобільні ковпаки сірого кольору без надписів та знаків, розташовані за адресою: м.Дніпро, житловий масив Тополя-2, буд.6, біля автомобіля марки «Лада» НОМЕР_2 , що визнані речовими доказами ( а.с.43) та передані на зберігання до камери схову Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ( а.с.45). Також оглянуто автомобіль марки «Лада» НОМЕР_2 , яким встановлено, що на даному автомобілі відсутні два бокових автомобільних ковпаки (а.с.15).
Копією товарного чеку від 13.07.2016 року на автомобільні ковпаки в кількості 4-х штук, вартістю 600 грн. ( а.с.20).
Протоколами пред`явлення особи для впізнання від 20.03.2017 року, відповідно до яких свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 впізнали ОСОБА_4 як особу, котра 09.01.2017 року була затримання біля будинку АДРЕСА_2 , під час скоєння крадіжки ( а.с.24-26, а.с.29-30, а.с.34-35).
Даними експертизи від №859 від 23 березня 2017 року, відповідно до висновків якої ринкова вартість автомобільних ковпаків у кількості 2-х шт., розміром R-14 марки «SKS» на автомобілі «Лада 2108-21099», які були придбані 13.07.2016 року та пошкоджень не мали, станом на 09.01.2017 року складає 260 грн. 53 коп. ( а.с.38-42).
Протоколом слідчого експерименту від 29.03.2017 року з фототаблицею, в ході якого ОСОБА_4 на місці скоєння злочину розповів про обставини та продемонстрував механізм скоєння ним 09.01.2017 року крадіжки двох автомобільних ковпаків ( а.с. 59-64).
Під час судового розгляду, учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, вищезазначені докази, зібрані в ході досудового розслідування та фактичні обставини справи, встановлені в ході досудового слідства, не оспорюють, правильно розуміють зміст цих обставин, а також у суда немає сумнівів у добровільності такої їхньої позиції, у зв`язку із чим, інші докази відповідно до ст.349 КПК України в суді не досліджувались.

Таким чином, суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_4 , оскільки досліджені вищезазначені докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, вірно кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, позитивно характеризується за місцем мешкання, його відношення до скоєного.

Щире каяття, сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину, суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відносить рецидив скоєння злочину.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, як таке, що буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст.349, 368, 370- 371, 373- 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_11 покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік та 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року випробувального терміну не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, обраний ОСОБА_11 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речовий доказ - два автомобільні ковпаки R-14 марки «SRS», що знаходиться в камері схову Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ( а.с.34, 45) повернути власнику потерпілому ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави документально підтверджені витрати за проведення експертизи №859 від 23.03.2017 року в сумі 200 гривень (а.с.37).

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1