Справа № 333/5180/16-к
Пр. № 1-кп/333/513/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2016 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця смт.Кушугум, Запорізького району, Запорізької області, українця, громадянина України, має вищу освіту, неодруженого, не працює, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-23.12.2015 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185, ст. 75, 76 КК України до 1 року обмеження волі з випробувальним терміном 1 рік;

-18.01.2016 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.2,3 ст.185, ст.70,72,75,76 КК України до 3 років 10 днів позбавлення волі з випробувальним терміном 2 роки. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 29.06.2016 року за поданням Запорізького РВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області скасовано звільнення від відбування покарання та присуджено про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у виді 3 років 10 днів позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України,
Судовим слідством, суд
ВСТАНОВИВ:
13.09.2016 року приблизно о 02:40 год. ОСОБА_5 знаходився поблизу буд. №26-Б по вул. Олімпійській у м. Запоріжжя, де стояв автомобіль АЗЛК «Москвич», кузов зеленого кольору, д.н. « НОМЕР_1 ». В цей момент у ОСОБА_5 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.Далі, обравши вказаний транспортний засіб об`єктом вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаться ніким не поміченими, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, за допомогою ножиців, які у нього були при собі, відкрив двері автомобіля АЗЛК «Москвич» в кузові зеленого кольору, д.н. « НОМЕР_1 ». Після чого, знаходячись в салоні автомобіля, відкрив капот, звідки намагався викрасти акумуляторну батарею «Unipower» 60А чорного кольору, вартістю 600 гривень 00 копійок, яка належить потерпілому ОСОБА_6 , однак у момент, коли він намагався покинути місце вчинення кримінального правопорушення (злочину), був зупинений співробітниками батальйону №3 УШІ у м. Запоріжжя разом із викраденим майном. Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факти його скоєння за обставин, викладених вище, цивільний позов потерпілого щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 10000 грн. визнав в повному обсязі, розкаявся у вчиненому, просив його суворо не карати та пояснив, що 13.09.2016 року приблизно о 02:40 год. він знаходився поблизу буд. №26-Б по вул. Олімпійській у м. Запоріжжя, де побачив автомобіль АЗЛК «Москвич», кузов зеленого кольору. Оскільки йому необхідні були гроші, він вирішив викрасти з даного автомобіля акумуляторну батарею. У нього в кармані знаходились ножиці, за допомогою яких він відкрив автомобіль. З салону автомобіля відкрив капот та витяг акумуляторну батарею. Але не зміг покинути місце злочину, був затриманий працівниками поліції.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого.

При встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена і його дії слід кваліфікувати зач. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення (злочину) до кінця, але кримінальне правопорушення (злочин) не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, вчинене повторно.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому, визнання своєї провини, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_5 є рецидив злочинів.
При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, дані про обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, офіційно не працює, не перебуває на обліку в психіатричній лікарні та в наркологічному диспансері, засуджений за вирокомЗапорізького районного суду Запорізької області від 18.01.2016 року до 3 років 10 днів позбавлення волі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст.71 КК України, оскільки вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.

Підстав для призначення покарання із застосуванням положень ст.ст.69,75 КК України судом не встановлено.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Судом також розглянуто цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_5 на користь потерпілого моральної шкоди у розмірі 10000 грн.
Відповідно до ч. 5 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
В силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка завдала її, при наявності її вини. Відповідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Потерпілим ОСОБА_6 в судовому засіданні не доведено, що останньому завдано моральної шкоди з боку обвинуваченого. Крім того, посилання потерпілого на ту обставину, що він був тривалий час позбавлений можливості користуватися автомобілем у зв`язку зі зняттям акумуляторної батареї суд вважає хибними, оскільки в судовому засіданні саме потерпілим було доведено, що той не користувався зазначеним автомобілем на протязі року, у зв`язку з тим, що в його користуванні є інший автомобіль.

Враховуючи, що потерпілим не доведено нанесення йому моральної шкоди з боку обвинуваченого, підстав для задоволення позовних вимог потерпілого судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 100, 368, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, до покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 18.01.2016 року та визначити остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 - 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання - з 13 вересня 2016 року з 15.00 год.
У відповідності до ч. 5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_5 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 13.09.2016 року по 08.12.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносноОСОБА_5 залишити у вигляді тримання під вартою.
Речові докази:
-акумуляторну батарею «Unipower»передану на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили залишити останньому за належністю.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Комунарского районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1