Справа № 359/2835/17
Провадження по справі № 1-кс/359/693/17

УХВАЛА

06 квітня 2017 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4

розглянувши скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого Бориспільського ВП ГУНП у Київській області по кримінальному провадженню №0002159 в частині про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчого експерименту,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник 05.04.2017 року звернувся до суду зі скаргою на слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчого експерименту обставин ДТП,, що мало місце 14.10.2015 року.

Просить скасувати постанову слідчого Бориспільського ВП ГУНП у Київській області ОСОБА_4 від 29.03.2017 року про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_7 .

В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримав та просить її задовольнити

Слідчий Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 просить відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на доводи, викладені ним у постанові.

Заслухавши думку сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК предметом оскарження є рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій. Існування такого предмета оскарження зумовлене задекларованою та імплементованою в КПК засадою змагальності сторін у кримінальному провадженні, оскільки одне із законодавчих положень, завдяки якому реалізується зазначена засада, передбачене у ч. 2 ст. 22 КПК, якою встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Також реалізація відповідної засади забезпечується положеннями ст. 220 КПК, якою встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а в разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Таким чином, наведені законодавчі положення передбачають, з одного боку, право учасників кримінального провадження ініціювати здійснення процесуальних, у тому числі слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій, а з іншого регламентують недопустимість необґрунтованої та невмотивованої відмови у проведенні відповідних дій органами досудового розслідування.

Необхідно зауважити, що п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК передбачене право на оскарження постанови про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, а не будь-яких процесуальних дій, для проведення яких учасник кримінального провадження вносив клопотання слідчому.

Правова природа аналізованого виду проваджень, які здійснюються слідчим суддею, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й оцінки таких клопотань на предмет доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій, що порушуються перед слідчим.

Таким чином, предметом судового контролю під час розгляду аналізованої категорії скарг є не лише прийняте слідчим, прокурором рішення стосовно задоволеного клопотання, а й дотримання інших процесуальних вимог щодо проведення відповідних слідчих (розшукових) дій, які ініціюються перед органами досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Розглядаючи скарги цієї категорії, слід зважати на те, що відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Таким чином, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст. 220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст. 40 КПК. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Відповідно до ст. 42 КПК України, яка визначає права підозрюваного, останній має право заявляти клопотання про проведення слідчих дій; оскаржувати дії чи бездіяльність слідчого.

Відповідно ст.223 ч.6 КПК України слідча (розшукова) дія, що здійснюється за клопотанням сторони захисту, потерпілого, проводиться за участю особи, яка її ініціювала, та (або) її захисника чи представника, крім випадків, коли через специфіку слідчої (розшукової) дії це неможливо або така особа письмово відмовилася від участі в ній.

Під час проведення такої слідчої (розшукової) дії присутні особи, що її ініціювали, мають право ставити питання, висловлювати свої пропозиції, зауваження та заперечення щодо порядку проведення відповідної слідчої (розшукової) дії, які заносяться до протоколу.

Відповідно до ст. 240 КПК України слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення Слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Слідчий експеримент як окрема слідча (розшукова) дія полягає в проведенні за рішенням слідчого, прокурора дослідних дій, спрямованих на перевірку можливості сприйняття особою певних фактів, вчинення в певному місці й певним способом чи з використанням певних знарядь конкретних дій, існування визначених подій у минулому, з`ясування механізму утворення слідів тощо. Складовою слідчого експерименту є проведення його в умовах, що максимально наближені до тих, в яких подія мала місце в минулому. Тому до проведення дослідних дій і випробовувань під час проведення слідчого експерименту треба отримати найбільш повні відомості щодо обставин події, яку перевіряють, та здійснити відтворення обстановки, в якій буде проведено експеримент. Такі дані можуть бути встановлені в результаті проведення інших слідчих (розшукових) дій, експертних досліджень або ж бути припущеннями, що випливають з висунутих слідчих версій. У результаті проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор отримує нові фактичні дані, підтверджує або спростовує раніше отриману під час досудового розслідування інформацію, отримує об`єкти, які можуть стати предметом досліджень, зокрема, в межах проведення судової експертизи.

Слідчий експеримент проводять для перевірки наявних даних і припущень щодо можливості за певних умов щось чути або спостерігати чи сприймати іншими органами відчуття, здійснювати певні або інші дії, виготовити певні предмети, проникнути певним або іншим способом у приміщення, на територію, перемістити вантаж, здолати конкретну відстань за допомогою технічних засобів чи без них. Дослідним шляхом може бути підтвердженою можливість існування чи певного перебігу в минулому окремих подій, явищ.

Відповідно до копії клопотання ОСОБА_5 від 29.03.2017 року він просив провести слідчий експеримент з метою перевірки та уточнення відомостей, що мають значення для встановлення обставин справи за участі потерпілого ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_7 .

При цьому як свідчать надані матеріали справи, слідчим проведено 04.07.2016 року слідчий експеримент за участі потерпілого ОСОБА_6 , понятих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 19 січня 2017 року проведено слідчий експеримент за участі ОСОБА_5 , який та той момент був у статусі свідка. Свідок ОСОБА_7 згідно протоколу допиту , момент зіткнення автомобілів не бачив.

Підстави для повторного слідчого експерименту зі ОСОБА_5 відсутні, а оцінка належності та допустимості цього доказу буде надана під час судового розгляду.

Таким чином на думку суду, підстави відмови у проведенні слідчого експерименту , викладені у постанові слідчого від 29.03.2017 року є обґрунтованими, а тому підстав для задоволення клопотання заявника суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову від 29.03.2017 року слідчого Бориспільського ВП ГУНП у Київській області ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчого експерименту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1