Справа № 571/206/17
У Х В А Л А
15 лютого 2017 року смт.Рокитне

Слідчий суддя Рокитнівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Рокитнівського ВП Сарненського ВП Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_3 (далі слідчий) про арешт майна у кримінальному провадженні №0000122,
в с т а н о в и в:
До Рокитнівського районного суду Рівненської області надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором Рокитнівського відділу Сарненської місцевої прокуратури юристом 2-го класу ОСОБА_4 , про накладення арешту на земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0245 га., кадастровий №:01:001:0402, та за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий №:01:001:0776, площею 0,0085 га., а також заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_3 та іншим особам здійснювати дії, щодо проведення підготовчих та будівельних робіт на вказаних земельних ділянках, до прийняття процесуального рішення у кримінальному проваджені.
В обгрунтування клопотання слідчий вказує, що СВ Рокитнівського відділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом шахрайського заволодіння ОСОБА_6 , спільною земельною ділянкою, що по АДРЕСА_2 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_2 , був багатоквартирним і складався з трьох квартир. Відповідно до договору дарування від 11.02.2009 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець смт.Рокитне, Рівненської області, житель АДРЕСА_4 , є власником квартири АДРЕСА_5 у вказаному будинку, тобто йому належить вказана квартира на праві приватної власності. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительці АДРЕСА_3 , на підставі договору міни від 30.12.2003 року та договору дарування від 13.03.2008 року, на праві власності належать квартири АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 у вищевказаному будинку.
В ході досудового розслідуванням встановлено, згідно державного акта серії ЯЕ №234305, ОСОБА_6 посвідчено право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0245 га., кадастровий №:01:001:0402. Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 02.12.2013, визнано незаконним та скасовано державний акт серії ЯЕ №234305, яким посвідчено право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0245 га., кадастровий №:01:001:0402, а також рішення Рокитнівської селищної ради №714 від 20.05.2009 року «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення ОСОБА_6 , для обслуговування частини житлового будинку в АДРЕСА_8 , АДРЕСА_7 ».

Встановлено, що на підставі договору дарування посвідченого 16.05.2013, приватним нотаріусом Рокитнівського районного нотаріального округу ОСОБА_8 , реєстрований №645, ОСОБА_6 здійснила відчуження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0245 га. кадастровий №:01:001:0402, на користь ОСОБА_9 , яка в подальшому відповідно до договору купівлі продажу посвідченого 17.01.2014 приватним нотаріусом Рокитнівського районного нотаріального округу ОСОБА_8 , реєстрований №61, вказану ділянку відчужила на користь ОСОБА_5 .

Згідно договору дарування земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий №:01:001:0776 площею 0,0085 га., що посвідчений 17.01.2014 приватним нотаріусом Рокитнівського районного нотаріального округу ОСОБА_8 , реєстрований №60, ОСОБА_6 здійснила відчуження вказаної земельної ділянки на користь ОСОБА_5 .

За результатами розгляду судових справ, визнано незаконним набуття права власності на земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0245 га., кадастровий №:01:001:0402, та за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий №:01:001:0776, площею 0,0085 га., з комунальної власності у приватну власність ОСОБА_6 , яка уклала ряд договорів, згідно яких передала право власності на спірні земельні ділянки членам своєї родини, при тому, що в укладених договорах вказано про відсутність будь яких спорів, щодо вказаних земельних ділянок.

Окрім того, відповідно до ст.42 ЗК України, набуття права власності на земельну ділянку під багатоквартирним житловим будинком набувається підприємствами, установами і організаціями, які здійснюють управління таким будинком, або усіма співвласниками багатоквартирного будинку. Тобто ОСОБА_6 як власник двох квартир у багатоквартирному будинку, відповідно до ст.42 ЗК України, не може набути права користування чи права власності на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок, в порядку, що передбачений ст.120 ЗК України «Перехід права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду».

Статтею 42 ЗК України визначено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку, відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об`єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

Таким чином, законом не передбачена можливість передачі земельних ділянок, прибудинкової території багатоквартирного будинку у власність окремих громадян, а порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території визначається співвласниками.

З огляду на вищевказані обставини вбачається неправомірне заволодіння земельними ділянками за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0245 га., кадастровий №:01:001:0402, та за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий №:01:001:0776, площею 0,0085 га., відтак земельні ділянки є об`єктом кримінального протиправних дій, набутті кримінально протиправним шляхом, що відповідає вимогам ч.1 ст.98 КПК України.

Враховуючи що ОСОБА_6 , незважаючи на наявність судових спорів, здійснила переоформлення права власності на земельні ділянки, є ризик, що ОСОБА_5 , на якого на даний час оформлено право власності, може не лише укласти договори та відчужити вказані земельні ділянки, а й проводити їх використання, що унеможливить захист порушених прав ОСОБА_7 , а відтак. є достатні підстави для накладення арешту на земельні ділянки та заборони ОСОБА_5 та іншим особам здійснювати дії, щодо проведення підготовчих та будівельних робіт на вказаних земельних ділянках.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав з підстав, зазначених у ньому та доповнив, що з метою забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність накладення арешту на земельні ділянки, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, дасть можливість їх володільцю відчужити зазначене майно та унеможливить захистити права потерпілого. Просить клопотання задовольнити.
Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання розглядається у відсутності власника майна.

Заслухавши доводи сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст.170 КПК України передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч.11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У відповідності до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Зазначене у клопотанні майно 08.02.2017 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000122 від 18.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
Підставою для звернення слідчого з відповідним клопотанням до суду стали обставини, які свідчать про те, що вищевказане майно: земельні ділянки кадастровий №:01:001:0402, та кадастровий №:01:001:0776 є об`єктом кримінальних протиправних дій, передбачених ч.1 ст.190 КК України, тому є підстави вважати, що вищевказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.
Як вказує слідчий, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, дасть можливість їх володільцю відчужити зазначене майно, що у свою чергу унеможливить захистити порушені права потерпілого у кримінальному провадженні.
Згідно ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Суд дійшов до висновку, що з метою забезпечення збереження речових доказів, необхідно накласти арешт земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0245 га, кадастровий №:01:001:0402, та за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий №:01:001:0776, площею 0,0085 га, заборонивши їх власнику та іншим особам здійснювати дії, щодо проведення підготовчих та будівельних робіт на вказаних земельних ділянках, оскільки зазначене майно є об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, оскільки незастосування таких заходів може призвести до відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Керуючись ст.ст. 170-173, 395 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0245 га, кадастровий №:01:001:0402, та за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий №:01:001:0776, площею 0,0085 га, заборонивши ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_3 , та іншим особам здійснювати дії, щодо проведення підготовчих та будівельних робіт на вказаних земельних ділянках, до прийняття процесуального рішення у кримінальному проваджені.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
На ухвалу може бути подана Апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.
Слідчий суддя (підпис) Згідно з оригіналом.
Слідчий суддя ОСОБА_1