У х в а л а
іменем україни

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 30 січня 2017 року касаційну скаргу захисника засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и в :

Захисник ОСОБА_6 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою про перегляд постановлених щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зазначених судових рішень.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2016 року касаційну скаргу захисника залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 КПК, та надано скаржнику п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків скарги.
У межах цього строку ОСОБА_6 повторно звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою. Проте, як видно зі змісту скарги, вимог ст. 427 КПК у ній не дотримано, вказані в ухвалі недоліки не усунуто.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Відповідно до приписів ст. 433 КПК цей суд перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Згідно з ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу підставами для скасування або зміни є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна конкретизувати та чітко вказати передбачені цим Кодексом норми права, які, на її думку, порушено або неправильно застосовано, та які в силу ст. 438 КПК є підставою для зміни чи скасування оскаржуваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Проте, усупереч цим положенням процесуального закону, захисник у повторній скарзі не навів в аспекті статей 412-414, 415 КПК обґрунтування незаконності судових рішень та необхідності їх скасування та призначення нового розгляду в суді першої інстанції на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу.

При цьому заявник, по суті повторно посилається на неправильну, на його думку, оцінку доказів, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Таким чином, у наданий строк захисник недоліки скарги не усунув, а тому відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК його касаційну скаргу слід повернути.
Керуючись ст. 429 КПК, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу захисника засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3