16.06.2017 Справа № 482/320/17
У Х В А Л А
Іменем України
16 червня 2017 року м. Нова Одеса
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, не одруженого, на утриманні дітей не має, не працюючого, інвалідом не являється, військовозобов`язаного, не судимого, зареєстрованого та проживаючого з матір`ю ( ОСОБА_4 ) за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
з учасниками судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , представника служби у справах дітей ОСОБА_8 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 і неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
24 лютого 2017 р. від прокурора Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області до суду надійшло клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме заборонити відвідувати у вечірній час парки, розважальні заклади після 21 години до досягнення повноліття, а також передати неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_4 , до досягнення повноліття.
У судовому засіданні, під час розгляду цього клопотання учасники процесу підтримали це клопотання, окрім законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 , тобто його матері, яка не підтримала це клопотання та відмовилась від прийняття сина під свій нагляд, мотивуючи тим, що вона достатнім чином не впливає на його поведінку, а отже не має змоги у повному обсязі контролювати його дії.
У зв`язку з цим, заслухавши думку прокурора, яка з урахуванням заявленого клопотання законного представника обвинуваченого щодо відмови від застосування примусових заходів виховного характеру до сина, підтримала та просила задовольнити, суд дійшов наступного.
Так, зі змісту клопотання прокурора видно, що неповнолітній ОСОБА_3 підозрюється у тому, що 08 лютого 2017 року, близько 08.00 год., він, перебуваючи у приміщенні магазину «Тридцяточка», що розташований на ринку «Альянс» в м. Нова Одеса Миколаївської області, де в нього виник умисел на викрадення чужого майна. На реалізацію цього, ОСОБА_3 таємно незаконно викрав верхній спортивних одяг, а саме, дві спортивні кофти вартістю 177 грн, кожна, чим завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 354 грн. Після чого з викраденим з місця злочину зник і розпорядився ним на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України.
Таким чином, неповнолітній ОСОБА_3 , який досяг віку кримінальної відповідальності, вперше вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення і щиро розкаявся в цьому.
Санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
За класифікацієї визначеною ч. 3 ст. 12 КК України злочин, у вчиненні якого підозрюється неповнолітній ОСОБА_3 відноситься до категорії середньої тяжкості.
Згідно ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру, зокрема , передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК).
Зі змісту роз`яснень, що містяться у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передача неповнолітнього під нагляд батьків (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.
Хоча в законі не передбачено обов`язкове отримання згоди батьків на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має отримати таку згоду.
У судовому засіданні законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 , яка є матір`ю ОСОБА_3 не надала згоду на передачу їй під нагляд сина, хоча під час досудового розслідування виявила бажання застосувати до неповнолітнього сина заходи примусового характеру.
За такого, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру слід відмовити.
Керуючись статтями 350, 376 КПК України, суд,
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме заборони відвідувати у вечірній час парки, розважальні заклади після 21 години до досягнення повноліття, а також передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_4 до досягнення повноліття у зв`язку з її відмовою щодо застосування до її сина примусових заходів виховного характеру.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд.

Головуючий