Справа № 127/6337/17
Провадження № 1-кп/127/821/17

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2017 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ,
законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 16 лютого 2017 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000525 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, з середньою освітою, учня 12-А класу комунального закладу «Вечірня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 24 Вінницької міської ради», не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Неповнолітній ОСОБА_4 16.02.2016 року близько 10:00 год. в дворі комунального закладу «Вечірня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 24 Вінницької міської ради», що розташована за адресою: м. Вінниця вул. Привокзальна 30, підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужого майна з корисливих спонукань, під час розмови з малолітнім ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовуючи довірливі відносини, умисно, шляхом обману, під приводом покористуватись на уроці, отримав від ОСОБА_9 його мобільний телефон марки «Lenovo» моделі «А 916» чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку експерта № 795 17-21 від 01.03.2017 року становить 1595,25 грн. Реалізуючи свій злочинний умисел, неповнолітній ОСОБА_10 заволодівши майном потерпілого та в подальшому не маючи на меті його повернути власнику, з місця вчинення злочину зник та майном ОСОБА_11 розпорядився на власний розсуд, спричинивши останньому матеріального збитку на суму 1595,25 грн.
В ході досудового розслідування між потерпілим ОСОБА_9 , законним представником ОСОБА_8 з однієї сторони та підозрюваним ОСОБА_4 , законним представником ОСОБА_5 та захисником з іншої сторони, укладена угода про примирення.
Зі змісту укладеної угоди вбачається, що сторони угоди дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України та призначення йому за вчинений злочин покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень.
В судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання угоди та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосовний в результаті затвердження угоди про примирення. Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та зазначив, що угода про примирення є добровільною, наполягав на затвердженні угоди про примирення. При цьому по суті обвинувачення суду повідомив, що 16.02.2016 року перебуваючи в школі він попросив в ОСОБА_9 мобільний телефон, щоб покористуватись ним на уроці, на що останній погодився, надавши йому мобільний телефон на один урок. Отримавши мобільний телефон він вирішив здати його в ломбард, а ОСОБА_9 повідомити, що загубив телефон. На той час в нього був борг, у зв`язку з чим, він здав вищевказаний телефон в ломбард, отримавши 800 грн., після чого повернув знайомому борг. Свій особистий телефон він не здав в ломбард, оскільки його телефон старої моделі. Борг виник, у зв`язку з тим, що він йшов на день народження до знайомого та у нього не вистачало власних коштів, тому він позичив гроші, які потрібно було терміново повернути.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні просила суд затвердити угоду про примирення та призначити її сину ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання.
Потерпілий ОСОБА_9 та його законний представник ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснили, що на даний час шкода відшкодована в повному обсязі, в зв`язку з чим претензій до обвинуваченого не мають, у зв`язку з чим просили затвердити угоду про примирення.
Аналіз вказаних доказів у справі свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчинені злочину є доведеною та підтверджується показаннями неповнолітнього обвинуваченого, який вину визнав та повідомив обставини злочину. Шкоду потерпілому відшкодовано в повному обсязі.
За таких обставин, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України, як вчинення шахрайства, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , а також потерпілий ОСОБА_9 , законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 просили затвердити угоду про примирення та ухвалити вирок, яким визначити узгоджене в угоді про примирення покарання.
Захисник обвинуваченого просила затвердити угоду при призначити узгоджене покарання.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечила щодо затвердження угоди про примирення і просила ухвалити вирок, яким призначити узгоджене покарання.
Заслухавши думку прокурора, захисника, показання неповнолітнього обвинуваченого, думку потерпілого та їх законних представників, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про примирення, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного чи обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Згідно ст. 12 КК України злочин вчинений ОСОБА_4 , передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що підтверджується вимогою про судимість від 22.02.2017 року, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває, що підтверджується довідками з відповідних установ, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило, згідно характеристики за місцем навчання ОСОБА_4 , зарекомендував себе як не старанний учень. Має навчальні досягнення достатнього та середнього рівня. Навчається не в повну міру своїх сил, потребує постійного контролю. Переважають такі риси характеру: цілеспрямованість, толерантність, ввічливість. На критику та зауваження реагує адекватно.
У судовому засіданні встановлено, що угода про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України, укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також, судом з`ясовано, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Крім того, судом при вирішенні питання щодо затвердження угоди встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_4 є вірною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб та обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.
Враховуючи викладене, суд вважає, що угода від 22.03.2017 року підлягає затвердженню.
Крім того, з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із актом про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні до висновку експерта № 795/16-21 від 01.03.2017 року становлять 198,00 гривень та вирішити питання щодо речових доказів відповідно до ст. 100 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 374,471, 473, 474, 475 КПК України та ст. 65, 190 КК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 22.03.2017 року між потерпілим ОСОБА_9 , законним представником потерпілого ОСОБА_8 з однієї сторони та неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 , законним представником обвинуваченого ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_6 з іншої сторони, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 16 лютого 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000525.
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 190 КК України.
Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 198,00 гривень.
Речові докази у кримінальному провадженні: телефон марки «Lenovo» моделі «А 916» чорного кольору, який передано на відповідальне зберігання законному представнику потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_8 , повернути законному власнику.
На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Суддя: