Комінтернівський районний суд м. Харкова
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2017 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої - ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N 0001311 від 05.09.2014 р. та за № 0002062 від 07.09.2015 р., за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше судимого: - 13.12.2013 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень;
- 08.09.2014 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі та штрафу в розмірі 850 гривень (вирок в частині покарання у вигляді позбавлення волі не виконаний),
- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 2 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , 03 вересня 2014 року приблизно о 06 годині 30 хвилин, знаходячись на території підсобного господарства в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_7 , вступив у злочинний зговір разом з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спланувавши подальші злочинні дії та поділивши їх між собою. Після чого, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету наживи, впевнившись в тому, що їх подальші дії ніким помічені не будуть, таємно шляхом вільного доступу, ОСОБА_6 , зайшов в сарай вищевказаного підсобного господарства, де викрав 4 гусей, яких він склав в полімерний мішок білого кольору, вартістю 339 гривень 20 копійок, потім, пройшов до альтанки, звідки з дивану викрав пневматичний пістолет торгової марки «Байкал», калібру 4,5 разом з тряпчаною кобурою чорного кольору на загальну суму 1750 гривень, після цього, зайшов в кімнату відпочинку, де знаходилась ОСОБА_8 , з якою вони разом викрали відеопрогравач торгової марки «Phillips» DVP 3120 в корпусі сірого кольору разом з пультом керування до нього на загальну суму 100 гривень, після чого, з місця пригоди з викраденим майном зникли, розпорядившись в подальшому ним, на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток, згідно висновку товарознавчої експертизи № 170 від 05.09.2014 року, на загальну суму 2189 гривень 20 копійок.
Крім того, 05 вересня 2014 року приблизно о 00 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись на території підсобного господарства, розташованого в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_7 , вступив у злочинний зговір разом з ОСОБА_8 , потім спланувавши подальші злочинні дії та поділивши їх між собою, після чого, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету наживи, впевнившись в тому, що їх подальші дії ніким помічені не будуть, коли ОСОБА_9 залишилась біля підсобного господарства, та слідкувала, щоб ніхто їх злочинні дії не помітив, ОСОБА_6 таємно шляхом вільного доступу зайшов в сарай вищевказаного підсобного господарства, звідки викрав бензокосарку торгової марки «Карпати» БГ 2400, вартістю 900 гривень, бензопилу торгової марки Дніпро-М, вартістю 460 гривень, електропилу торгової марки «Макіта» US4030-А, вартістю 2080 гривень, після чого з місця пригоди з викраденим майном зникли, розпорядившись в подальшому ним за своїм розсудом, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток, згідно товарознавчої експертизи № 171 від 05.09.2014 року на загальну суму 3440 гривень.
Крім того, 05 вересня 2015 року у денний час, точний час в ході судового слідства встановити не виявилось можливим, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, знаючи про малолітній вік свого сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи, що дитина може впасти та отримати тілесні ушкодження, поклав його на лавку біля входу до під`їзду № 7 за вказаною адресою. В подальшому, ОСОБА_6 встав з лавки та перестав наглядати за дитиною, тим самим, залишив її в безпорадному стані. Будучи позбавленим можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, малолітній ОСОБА_10 впав з лавки на землю та вдарився головою, отримавши, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 107/2533-Дм/15, закриту черепно-мозкову травму у вигляді: садни на волосистій частині голови в потиличній області зліва, крововилива в м`які покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні потиличної області зліва, крововилива під м`які мозкові оболонки конвекситальних поверхонь тім`яно-потиличних долей обох півкуль головного мозку, яка за ступенем тяжкості містить ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.
Після цього, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що його малолітній син ОСОБА_10 впав з лавки та отримав травму голови, підняв немовля, відніс його додому за адресою: АДРЕСА_1 , де, нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, сам поставивши потерпілого в небезпечний для життя стан, за наданням медичної допомоги ОСОБА_10 , який перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, не звернувся, хоча мав таку можливість, в результаті чого малолітній ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень помер.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 107/2533-Дм/15, безпосередньою причиною смерті дитини ОСОБА_10 , стала закрита черепно-мозкова травма з послідуючим розвитком набряку-набухання головного мозку з дислокацією та вклиненням стовбура головного мозку у великий потиличний отвір. Зазначена травма перебуває у причинному зв`язку з настанням смерті внаслідок набряку-набухання головного мозку. Враховуючи характер та обсяг наявної закритої черепно-мозкової травми у дитини ОСОБА_10 , при отриманні своєчасної медичної допомоги ускладнень у вигляді набряку-набухання головного мозку, що став причиною смерті потерпілого, могло не настати.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, визнав та підтвердив обставини вчинених ним злочинів, пояснив, що скоїв протиправні діяння, у зв`язку з важким матеріальним становищем. Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) за ч.2 ст.185 КК України, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Від представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_11 надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, зазначив щодо відмови від подання цивільного позову до ОСОБА_6 .

Таким чином, суд вважає, що своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, оскільки така юридична оцінка діям обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим в ході судового розгляду.

Винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, обвинувачений ОСОБА_6 визнав частково, та пояснив, що малолітній ОСОБА_10 є його сином, який народився від спільного проживання з ОСОБА_12 . В свідоцтві про народження дитини він не був записаний як батько, оскільки ОСОБА_8 бажала отримувати соціальну допомогу як мати-одиночка. Проживали разом за адресою - АДРЕСА_1 , в квартирі, що належала на праві власності йому та його батьку. Зазначив, що за дитиною вбільшості, здійснював догляд сам, при цьому консультувався з тещею потерпілою в цій справі ОСОБА_4 , яка всіляко, в тому числі матеріально, їм допомагала. Мати дитини - ОСОБА_8 часто уходила з дому, до сина відносилась байдуже. З 27.08.2015 року ОСОБА_8 зникла, й він скрізь дзвонив, шукав її, періодично передзвонювався з ОСОБА_4 , яка також шукала свою доньку. 04.09.2015 р. він, разом з дитиною, їздив на вул. Одеську на зустріч з ОСОБА_4 , яка передала йому сумку з продуктами. 05.09.2015 р. ОСОБА_8 прийшла вранці додому, була під впливом наркотичних засобів, це він зрозумів з зовнішніх проявів, при цьому падала коли сідала. Зазначив, що не став повідомляти ОСОБА_4 про появу її доньки, оскільки ОСОБА_8 сказала, що хоче забрати дитину, й він боявся, що вона знову піде з дому. Цілий день ОСОБА_8 була вдома поряд з дитиною. Ввечері він заснув в залі, а ОСОБА_8 в спальні з дитиною. Коли подзвонила ОСОБА_4 , він сказав, що спить, про те, що з`явилась ОСОБА_8 , він її не повідомив. Коли прокинувся вранці, то побачив, що двері відчинені нарозхрист, ОСОБА_8 знов зникла, дитина спала. Коли став дитину ворушити, вона не прокидалась, тому він зрозумів, що дитина нежива. Він намагався робити штучне дихання, але зрозумів, що дитина є неживою вже декілька годин. Оскільки не знав, що робити, то закрився в квартирі, сховав дитину, й сховався сам. Від чого дитина померла не розумів, тілесних ушкоджень на дитині не було. Припускає, що, можливо, дитина впала та вдарилась, але він цього не бачив. Правоохоронні органи та потерпілу про дані обставини не повідомляв, оскільки боявся. Зазначив, що на досудовому слідстві визнавав свою провину, оскільки працівники поліції його били, здійснювали фізичний вплив, казали що саме треба писати та говорити під відеофіксацію. В райвідділі міліції пояснював, що ОСОБА_8 приходила додому 05.09.2015 р., але на його слова ніхто уваги не звертав, версію не перевіряв. Зазначив, що при проведенні слідчого експерименту та при проведенні досудового розслідування надавав інші покази, а саме про всі обставини зазначав так, як викладене в обвинувальному акті. Проте, дані покази ним були надані під психологічним та фізичним тиском працівників міліції, які його били в Комінтернівському райвідділі, «вибивали» покази про визнання провини, казали, що саме треба говорити, змушували надавати неправдиві покази.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї провини у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, його винуватість у скоєнні вищевказаного злочину підтверджується доказами, представленими органом досудового розслідування і перевіреними в ході судового розгляду:
- показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні пояснила, що малолітній ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є її онуком, а обвинувачений ОСОБА_6 є співмешканцем її доньки ОСОБА_8 . Так, 27 серпня 2015 року о 20 годині 30 хвилин подзвонив ОСОБА_6 та сказав, що прокинувся, а ОСОБА_14 , її доньки - немає. Зазначила, що ОСОБА_15 часто уходила з дому. Таке відбувалось й після народження дитини, яка залишалась з ОСОБА_6 . Тоді вона намагалась їй додзвонитись, але не могла, потім почала її розшукувати за всіма телефонами, які мала. 28 серпня 2015 року вона поїхала до ОСОБА_6 додому, купила продуктів, вони разом викупали онука й вона поїхала додому. Зазначила, що вони з ОСОБА_6 спілкувались по декілька годин на день з приводу догляду за дитиною. З 27.08.2015 р. їй про свою доньку нічого не було відомо, вона її всіляко розшукувала. 03 вересня 2015 року, вона їздила на Південний вокзал, оскільки їй сказали, що вона працює на трасі, а ночує на вокзалі, й показувала там фотокартку доньки, невідома жінка їй сказала, що вона бачила ОСОБА_15 , вона ночувала в залі очікування, й вони обмінялись номерами телефонів. Того ж дня, вона поїхала до ОСОБА_6 купати дитину, подзвонила жінка та сказала, що ОСОБА_15 знову прийшла в залу очікування. Тоді, вони з ОСОБА_16 поїхали її шукати на вокзалі, але там її вже не було. Потім, вона поїхала додому. Намагались знайти ОСОБА_15 , оскільки всі документи на дитину знаходились у неї, яка є матір`ю-одиначкою, тому хвилювались, що соціальні служби відберуть дитину. 04 вересня 2015 року вранці, біля 06 години 00 хвилин, вона дзвонила ОСОБА_16 та чула голос дитини, вдень він приїздив на Одеську за сумкою, яку вона для них зібрала. 05 вересня 2015р. вона знов скрізь шукала ОСОБА_15 , на вокзалі, на окружній трасі, телефонувала ОСОБА_6 , казала, що не може знайти доньку, на що він відповідав, щоб шукали, що треба її знайти. Зазначила, що 05.09.2015 р. близько 17-ї години, востаннє чула голос дитини, при цьому у ОСОБА_6 працював телевізор. Коли ввечері того ж дня, між 21.00 год. та 22.00 год. подзвонила ОСОБА_6 , то він сказав, що вже спить, тому вона відключила телефон. В наступний день, 06.09.2015 року біля 09 години ранку вона подзвонила, сказала ОСОБА_6 , що купила памперси та сказала, що приїде. Після цього вони с чоловіком поїхали шукати доньку, а ввечері, близько 20.00 год., приїхали до ОСОБА_6 , але двері квартири їм ніхто не відчинив, телефон був не доступний. 07 вересня 2015 року ОСОБА_6 подзвонив, сказав, що у них все гаразд, сказав, що їздив шукати ОСОБА_15 , сказав, що прийде забере сумку з продуктами, але вона відповіла, що прийде сама до них додому. Весь час казав, що дитина знаходиться з ним поряд, спить, просив її шукати ОСОБА_15 . Потім перестав відповідати на дзвінки, тому вона була змушена подзвонити батьку ОСОБА_17 , просила відчинити двері квартири. Коли зайшли в квартиру, там нікого не було, був безлад, речі розкидані, скрізь валялись недопалки, коляска знаходилась в квартирі. Вона викликала поліцію, й вони знайшли ОСОБА_6 , який ховався в квартирі. На питання де дитина, розповідав працівникам міліції, що на Південному вокзалі поклав дитину на лавку, заснув, й сина викрали цигани. Пізніше працівники повідомили, що також в квартирі знайшли мертву дитину, але де саме вона не бачила, оскільки їх з чоловіком туди не пускали. Пояснила, що її донька ОСОБА_8 неодноразово уходила з дому, в тому числі самочинно пішла з перінатального центру, й весь цей час дитина знаходилась з ОСОБА_6 , який за дитиною наглядав, годував, купав. Дитина була чиста, нагодована, доглянута. Зазначила, що приходили працівники з соціальних служб, перевіряли умови проживання дитини, й вважали їх нормальними. Після того як подзвонила подрузі ОСОБА_15 , та дізналася, що дитину вже поховали й передзвонила їй. В телефонному режимі ОСОБА_8 повідомила, що приходила до ОСОБА_6 4-го чи 5-го вересня. Потерпіла стверджувала, що 04-го вересня донька не приходила на квартиру до ОСОБА_6 , оскільки вона розмовляла з останнім в 22.30год. й ОСОБА_8 там не було. Зазначила, що ОСОБА_6 їй не казав, що ОСОБА_15 приходила, а навпаки, весь час просив її шукати.
В судовому засіданні 08.09.2016 р. потерпіла ОСОБА_4 змінила покази в частині подій 05.09.2015 року, пояснила, що 05.09.2015 року чула голос дитини, при цьому ОСОБА_6 зазначив, що вони сплять. Вказала, що дитина ніколи не плакала. Зазначила, що 05.09.2015 р. близько 16-17-ї години, при розмові з ОСОБА_6 чула якийсь сторонній голос, на що ОСОБА_6 пояснив, що це працює телевізор, при цьому зазначила, що під час телефонної розмови вона їхала в трамваї, стверджувати, кому належав голос - не може.
- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю малолітнього ОСОБА_10 проживала з ОСОБА_18 та довгий час зазнавала сімейного насильства від останнього, часто тікала з дому. Коли вони познайомились, то вона була повією, через це ОСОБА_16 злився, а коли напивався сильно її бив. Потім вона завагітніла та ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син. Протягом двох місяців після народження дитини, ОСОБА_16 випивав та бив її, з цього приводу вона зверталась до Комінтернівського РВ, але заяву не написала. Перебуваючи у тверезому стані, ОСОБА_16 не агресивний, турботливий. Перед тим, як їй втекти востаннє, ОСОБА_16 випив та знову побив її й пробив голову, тому вона пішла від нього, дитина залишилась з ним. Через деякий час, вона дізналась від знайомих про смерть сина. Свідок зазначила, що наглядала за дитиною її мати. ОСОБА_16 також добре ставився до дитини, кормив її, наглядав за нею, повністю без її допомоги порався з нею. Міг впустити дитину, тільки в тому разі, якщо був нетверезим. Коли останній раз пішла з дому та скільки була відсутня - не пам`ятає. Пояснила, що наприкінці серпня початку вересня 2015 року приїжджала на квартиру в вечірній час доби, приблизно о 20-21 годині, точну дату не пам`ятає, можливо, це було 03.09.2015 р., оскільки 04 вересня день народження її матері, якій вона не подзвонила, а приходила вона до ОСОБА_6 до 04 вересня. ОСОБА_6 її в квартиру не пустив, відчинив двері й сказав, що дитину забрала її матір. Зазначила, що в той вечір дитину не бачила, в квартиру не заходила, бачила, що ОСОБА_6 знаходиться в збудженому стані. Вказала, що приїжджала твереза, мала намір забрати дитину, щоб проживати з сином в квартирі подруги. Пояснила, що приїхала на таксі, яке чекало на неї біля будинку. Категорично заперечувала, що входила до квартири та перебувала там;
- показаннями свідка ОСОБА_19 , яка пояснила, що, проїжджаючи на автомобілі, побачила молодого чоловіка, обвинуваченого в цій справі ОСОБА_6 , який сидів на лавочці з дитиною, яка кричала. Потім, чоловік поклав дитину у візок й почав його качати, однак, дитя не заспокоювалось. Обвинувачений агресивно трусив коляску. В кіоску поряд з будинком, де перебував чоловік, їй повідомили, що дитина кричить вже біля 40 хвилин. Вона почула гальма автомобіля, з автомобіля вибіг чоловік, й підхопив дитину, який головою вниз висів з лавки. Всі почали кричати й вона викликала МВС. Хотіла взяти дитину на руки аби заспокоїти, сказала ОСОБА_6 , що вона його сусідка по будинку й також матір та запропонувала свою допомогу, однак останній відмовився, пояснив, що дитина плаче через те, що голодна. Хлопець, який під`їхав на автомобілі, провів ОСОБА_6 з дитиною до 5 поверху, й вона подивилась, де він проживає. Через годину приїхали працівники МВС, вона їх чекала на першому поверсі. Працівники міліції пішли до квартири, але двері ніхто не відчинив й вони поїхали. Потім, свідок зазначає, вона поїхала на 10 днів відпочивати, а коли приїхала, то дізналась від сусідки, що дитина померла, оскільки впала з лавки. Раніше бачила ОСОБА_16 та його дружину, вони разом гуляли, він ніс дитину на руках, а його дружина пляшку горілки. Все це відбувалось у серпні, приблизно за три дні до 22 числа, коли вона поїхала. Дитина була добре одягнена, на ній не було тілесних ушкоджень;
- показаннями свідка ОСОБА_20 , який пояснив, що ОСОБА_21 це донька його дружини- ОСОБА_4 , від першого шлюбу. Богачова він бачив за час їх спільного життя чотири рази. 06 вересня 2015 року, в неділю, він з дружиною приїхав до ОСОБА_6 , але під`їзд був зачинений. В понеділок 07.09.2015 року, дружина додзвонилась ОСОБА_16 , повідомила про приїзд. Приїхали, але двері під`їзду були відчинені та вони зайшли. Коли піднялись на поверх до ОСОБА_6 , двері квартири він не відчинив. Коли дружина подзвонила йому, він сказав, що вийшов в кіоск, буде через півгодини. Потім передзвонив, сказав, що на ОСОБА_22 горі розшукує ОСОБА_15 . Після обіду дружина подзвонила батькові ОСОБА_23 та попросила прийти та відчинити двері квартири, щоб подивитись на обстановку. Коли вони зайшли в квартиру, дружина спитала в батька ОСОБА_23 , де він, на що той відповів, що напевне, на ОСОБА_22 горі, тоді дружина сказала, що буде дзвонити в МВС. Співробітники міліції приїхали через 20 хвилин, дружина їм розказала, що ОСОБА_16 поїхав разом з дитиною шукати матір дитини, тоді, міліціонери оглянули квартиру та через деякий час вивели з дальньої кімнати ОСОБА_16 . В квартирі було брудно, скрізь валялись недопалки, попільнички. На запитання працівників міліції де дитина, ОСОБА_16 відповів, що поїхав разом з дитиною, шукати ОСОБА_15 на Південний вокзал, заснув на лавочці, а коли прокинувся, то дитини вже не було, її викрали цигані, які знаходились поряд. Після цього вийшов з квартири, а через декілька хвилин йому подзвонила дружина та сказала, що знайшли дитину. Він підійшов до квартири, однак співробітники міліції заборонили заходити. Він побачив, що на підлозі щось лежить в ящику, в пакеті. Працівник міліції повідомив, що дитину знайшли в шафі мертву. Також пояснив, що його дружина привозила продукти харчування для дитини та речі. ОСОБА_15 не було, ОСОБА_6 повністю доглядав за дитиною. Зі слів дружини, ОСОБА_6 доглядав за дитиною як «добра мати»;
- показаннями свідка ОСОБА_24 , який пояснив, що він батько ОСОБА_25 . ОСОБА_23 він відвідував не часто, оскільки належний порядок підтримував ОСОБА_23 . Зазначив, що йому подзвонила потерпіла та сказала, що двері квартири, де мешкає ОСОБА_23 , ніхто не відчиняє та попросила приїхати та відчинити квартиру. Коли він прийшов, то потерпіла йому пояснила, що ОСОБА_23 не зрозуміло чому ховається від неї, викликала міліцію. Співробітники міліції знайшли сина в коморі, а труп дитини в комоді. Свідок зазначив, що ОСОБА_23 біля трьох років проживає разом з ОСОБА_15 , періодично працювали. В останній раз він бачив ОСОБА_15 днів за 10-12 до події, а ОСОБА_23 за 7. Звичайно коли він приходив до квартири ОСОБА_23 , там завжди було чисто, дитина лежала в колисці, були продукти харчування. Дату, коли дзвонила потерпіла, він не пам`ятає. Коли зайшов до квартири на прохання потерпілої, син йому сказав: «Мене вдома немає» та побіг ховатися до комори, оскільки дуже злякався потерпілої, не знає чому, він не встиг пояснити. Спочатку син співробітникам МВС поясняв, що дитину загубив на вокзалі. Про те, що ОСОБА_15 пішла, а дитина залишилась з ОСОБА_23 він не знав. З ОСОБА_23 він часто передзвонювався, але в той день не дзвонив йому. Коли він після розмови з потерпілою подзвонив сину, той сказав, що знаходиться на Південному вокзалі, тому він думав, що вдома нікого немає. Потерпіла по телефону казала, що викличе МВС, якщо він не приїде, оскільки дитину не чути півтори суток. Про свою доньку потерпіла нічого не розказувала. Співробітники міліції попросили його допомогти шукати дитину та він шукав. Він вважав, що конфлікт у ОСОБА_23 з ОСОБА_15 , а дитина з нею.
Зважаючи на послідовність показань вищевказаних свідків, їх узгодження з первісними показаннями потерпілої, суд вважає ці показання достовірними. Змінені покази потерпілої ОСОБА_4 щодо того, що ввечері 05.09.2015 року вона чула голос дитини, суд вважає такими, які надані з проміжком тривалого часу та є такими, що суперечать її первісним показам.
Крім показань потерпілої та свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєному злочині, передбаченому ч.3 ст.135 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:
- протоколом огляду місця події від 07.09.2015р. з фотоілюстраціями, згідно якого, було оглянуто приміщення квартири за адресою АДРЕСА_1 , в коморі кімнати №2 виявлений живий чоловік - ОСОБА_6 , який там ховався, та в кімнаті №1 в коморі, під речами, знайдений замотаний в поліетиленовий пакет труп немовляти ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході огляду якого, встановлено, що в правій потиличній-скруневій ділянці, в тім`яній ділянці справа маються три садна з западаючою бурою поверхнею, розміром 0,5х0,7 см до 1х0,7 см; інших ушкоджень на доступних для огляду ділянках не виявлено (Т. 2 а.с.6-25);
- протоколом огляду місця події від 09.09.2015 року, з фотоілюстраціями, згідно якого, в квартирі АДРЕСА_4 , виявлений дитячий комбінезон зеленого кольору, згідно пояснень ОСОБА_6 на момент події з лавочки, малолітній ОСОБА_10 був одягнений лише в даний комбінезон (Т.2 а.с.41-45);
- згідно актового запису про народження №631 від 23.07.2015року, ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , в графі «мати» вказана ОСОБА_8 . Відомості про батька, зазначені згідно ч.1 ст.135 СК України (Т. 2 а.с.18);
- згідно лікарського свідоцтва про смерть №2533-ДМ/15 від 08.09.2015р., ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 ( Т. 2 а.с.16);
- згідно з висновком судово-медичної експертизи трупу дитини ОСОБА_10 , 2015 року народження (Т. 2 а.с.26-29), проведеної судово-медичним експертом ОСОБА_26 № 2533- Дм/15, від 08.09.2015 року, встановлено закриту черепно-мозкову травму у вигляді саднів на волосяній частині голові, потиличній ділянці зліва, крововиливи в м`які покрови голови збоку їх внутрішньої поверхні потиличної ділянки зліва, крововиливи під м`які мозкові оболонки конвекситальних поверхонь тем`яно-потиличних частин обох півкуль головного мозку. Причиною смерті дитини є закрита черепно-мозкова травма, з наступним розвитком набряку набухання головного мозку з дислокацією та вкленінням стволу головного мозку в великий потиличний отвір, що і стало безпосередньої причиною смерті. Вказана закрита черепно-мозкова травма, утворилась за життя в строк, що відраховується хвилинами десятками хвилин до настання смерті, внаслідок травматичної дії тупим предметом, або взаємодії з таким, індивідуальні властивості травмуючої поверхні якого, в ушкодженні не відобразились та за ступенем тяжкості має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Крім цього, при судово-медичний експертизі трупа, виявлені три садна в тем`яно-потиличній ділянці з права, які утворились внаслідок травматичних дій тупими предметами, індивідуальні властивості травмуючих поверхонь яких в ушкодженнях не відобразились, та враховуючи їх характер та відсутність реактивних змін утворились посмертно, та відповідно впливу на настання смерті не вплинули. Інших тілесних ушкоджень на тілі трупа не виявлено. Враховуючи ступінь виразу пізніх трупних явищ у вигляді гнілосної венозної мережі на голові, верхніх та нижніх кінцівках, зеленуватого забарвлення шкіряних покровів передньої стінки живота та грудної клітини, гнілосної підшкіряної емфіземи по всіх поверхнях тіла можливо вважати, що смерть дитини ОСОБА_10 могла настати в період часу приблизно за два-три дні до його виявлення на місті події;
- згідно з висновком судово-медичної експертизи трупу дитини ОСОБА_10 , 2015 року народження (Т. 2 а.с.31-35), проведеної судово-медичним експертом ОСОБА_26 № 107/2533- Дм/15 від жовтня 2015 року, встановлено, що причиною смерті дитини є закрита черепно-мозкова травма, з наступним розвитком набряку набухання головного мозку з дислокацією та вкленінням стволу головного мозку в великий потиличний отвір, що і стало безпосередньою причиною смерті. Вказана закрита черепно-мозкова травма, утворилась з силою, достатньою для її утворення, за життя в строк, що відраховується хвилинами десятками хвилин до настання смерті, внаслідок травматичної дії тупим предметом, або взаємодії з таким при падінні, в тому числі, й висоти лавочки, з наступним ударом об поверхню ґрунту або асфальту, індивідуальні властивості травмуючої поверхні якого, в ушкодженні не відобразились, точкою прикладання травмуючої сили при утворенні якої, стала потилична ділянки голови зліва та за ступенем тяжкості має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Вказана травма перебуває в причинному зв`язку з настанням смерті внаслідок набряку-набухання головного мозку. Крім того, дитина, після спричинення йому закритої черепно-мозкової травми не тривалий час могла вчиняти самостійні дії до втрати свідомості. Враховуючи характер та обсяг закритої черепно-мозкової травми, яка мала місце у дитини ОСОБА_10 , а саме відсутність пошкоджень кісток черепа, відсутність очагів забоїв тканини головного мозку та об`ємних крововиливів в порожнині черепа, можливо вважати, що при отриманні своєчасної медичної допомоги, ускладнень у вигляді набряку набухання головного мозку, який послугував причиною смерті постраждалого могло не настати. Покази ОСОБА_6 , викладені ним в наданій копії протоколу проведення слідчого експерименту за його участю, не суперечать судово-медичним даним, отриманим в ході судово-медичної експертизи трупу дитини ОСОБА_10 в частині способу та механізму утворення закритої черепно- мозкової травми, яка мала місце на трупі постраждалого;
- з висновку експерта № 2430-И/15 від 07.10.2015 року, проведеного експертом ОСОБА_27 , (т. 2 а.с. 47-48) пелюшки, в якій знаходився труп малолітнього ОСОБА_10 2015 року народження, вбачається, що кров від трупа малолітнього ОСОБА_10 належить до групи АВ. На пелюшці, в якій знаходився труп малолітнього ОСОБА_10 , виявлено кров людини групи АВ властивої йому самому;
- згідно акта № 405 судово-наркологічної експертизи від 08.10.2015 року, в результаті медичного обстеження ОСОБА_6 встановлено, діагноз «Синдром залежності від алкоголю». Потребує лікування від алкоголізма. (Т.2 а.с. 78).
Суд вважає дані докази належними та допустимими. Крім того, судом приймається до уваги, що обвинуваченим ОСОБА_6 не заперечуються фактичні обставини справи в частині знаходження 05.09.2015 р. дитини - малолітнього ОСОБА_10 - з ним.
Також, згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 09.09.2015 р., проведеного в тому числі за участю судового медичного експерта ОСОБА_26 , в присутності понятих ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , з застосуванням технічних засобів фіксації, в ході якого, ОСОБА_6 пояснив, що знаходяться біля під`їзду №7 будинку АДРЕСА_3 . Пояснив, що 05.09.2015 року він випив вдома близько 1,5 літри пива, та, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, пішов на вулицю гуляти з дитиною. Вийшовши на подвір`я, сів на лавку біля 7-го під`їзду, поклавши дитину на спину біля себе на лавці головою в напрямку дороги. Після цього, вставши з лавки, щоб дістати з карману штанів цигарки, відволікся від дитини. В цей момент дитина впала на асфальт перед лавкою (це він зрозумів по звуку) та почала плакати, скоріш за все, вдарившись головою. Обернувшись, побачив, що дитина лежить на спині. Потім підняв дитину з підлоги, однак плакати дитина не перестала. Ретельно дитину після падіння не оглядав. Далі ОСОБА_6 продемонстрував та показав лавочку, звідки впала дитина, та місце, куди вона впала. Далі, не припиняючи відеозапис, ОСОБА_6 провів всіх учасників слідчого експерименту до квартири АДРЕСА_5 та пояснив, що після цього заніс дитину додому, покормив сумішшю і дитина почала засипати. Дитину не оглядав, оскільки не хотів турбувати. Далі поклав дитину в спальню на ліжко, спочатку на спину, потім повернув на черево. Після цього вийшов з кімнати, ліг на диван та заснув. Прокинувшись приблизно через дві години, пішов до дитини і побачив, що вона лежить на череві обличчям до подушки, перевернув його та виявив, що дитина не подає ознак життя. Виніс дитину, почав робити штучне дихання, роздягнув її, але дитина не виявляла ознак життя. Швидку допомогу не викликав, оскільки подумав, що дитина задихнулась чи подавилась слиною. Після цього впав в паніку, не знав що робити, просто ходив по квартирі. Далі дитину відніс до спальні та поклав на ліжко. Залишався в квартирі, дитина- в іншій кімнаті, прикрив її пелюшкою, тому що не знав що з ним робити, викликати лікарів та міліцію боявся. Наступного дня почала телефонувати матір ОСОБА_15 , він відповідав, що все нормально. В понеділок 07.09.2015 року зранку приїхала матір ОСОБА_15 ,телефонувала, але він відповів, що не вдома, а далі перестав брати слухавку. Потім телефонував його батько, сказав, що дзвонила матір ОСОБА_15 та він прийде додому. Після цього він загорнув дитину в два поліетиленові пакети та поклав до комоду. Коли зайшли батько та матір ОСОБА_15 з чоловіком, він заховався до комори, оскільки не знав, що зможе пояснити, де знаходиться дитина та що з нею. З дому ОСОБА_30 викликала міліцію, яка приїхала, виявила його та мертву дитину. Після цього ОСОБА_6 продемонстрував куди він клав дитину, куди її переносив та вказав місце де він її сховав, попередньо поклавши до пакету (Т.2 а.с.22-24).
При оцінці даного доказу, протоколу проведення слідчого експерименту, суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_6 в тій частині, що при проведенні слідчого експерименту він надавав покази під психологічним та фізичним тиском працівників міліції. Так, при проведенні слідчого експерименту, ОСОБА_6 надавав пояснення на місці злочину, в присутності понятих, експерта ОСОБА_26 , з проведенням відеофіксації даної слідчої дії, що виключало будь-який тиск на нього, протокол слідчого експерименту ОСОБА_6 підписав без застережень і уточнень. Крім того, оцінюючи даний доказ, суд приймає до уваги показання експерта ОСОБА_26 , допитаного в судовому засіданні в якості свідка, який пояснив, що 09.09.2015 року приймав участь в якості експерта при проведенні слідчого експерименту з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення за участю підозрюваного ОСОБА_6 . Зазначив, що в ході слідчого експерименту будь-якого тиску на підозрюваного не здійснювалось, в тому числі з боку працівників міліції, він надавав пояснення добровільно, в вільній формі виклавши обставини подій. Будь-який примус фізичний чи психологічний до останнього не застосовувався. Тому очевидно, що дана слідча дія проведена з дотриманням вимог процесуального законодавства, а тому суд вважає цей доказ сторони обвинувачення - належним і допустимим.
Суд критично оцінює ствердження обвинуваченого ОСОБА_6 щодо застосування до нього недозволених заходів ведення досудового розслідування. Так, про вказані факти обвинуваченим заявлено безпосередньо в судовому засіданні 05.05.2016 року, після допиту потерпілої та свідків. До цього часу, скарг та звернень з приводу застосування до нього фізичного чи психологічного впливу з боку працівників міліції під час проведення досудового розслідування - не подавав, про це, в тому числі й в судовому засіданні при вирішенні питання слідчим суддею щодо застосування до нього міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заявляв.
Крім того, згідно Постанови про закриття кримінального провадження від 18.01.2017р., яка набрала чинності, прийнятої слідчим ОВС першого слідчого відділу прокуратури області, кримінальне провадження №0000528, внесене 25.05.2016 р. до ЄРДР, закрите в зв`язку з відсутністю в діях працівників Комінтернівського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.
Таким чином, надані в судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо застосування до нього під час допитів на досудовому слідстві тиску з метою примушування до визнання своєї вини, суд розцінює як спробу уникнення належної кримінальної відповідальності.
Також суд критично оцінює версію подій 05.09.2015року, висунуту обвинуваченим ОСОБА_6 в судовому засіданні, щодо перебування в квартирі разом з ним та дитиною - ОСОБА_8 з 05.09.2015 року протягом доби, оскільки такі обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Так, свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначила, що в той вечір дитину не бачила, в квартиру не заходила, категорично стверджувала, що дані події відбувались не 05.09.2015 року, оскільки в її матері день народження 04 вересня, й вона пам`ятає, що це було до 04 вересня. При цьому суд враховує, що під час первісного допиту даного свідка, обвинувачений ОСОБА_6 її показання в цій частині не оспорював. Посилання обвинуваченого на показання потерпілої ОСОБА_4 про те, що в телефонній розмові з ОСОБА_6 ввечері 05.09.2015року вона чула голос своєї доньки ОСОБА_8 , суд оцінює критично, оскільки потерпіла в судовому засіданні пояснила, що чула якийсь сторонній голос, на що сам ОСОБА_6 пояснив, що це працює телевізор, при цьому зазначила, що під час телефонної розмови вона їхала в трамваї, й стверджувати, кому належав голос - не може. Зазначила, що в тому числі 05 вересня 2015року, ОСОБА_6 просив її шукати ОСОБА_8 .
Також суд враховує, що згідно пояснень потерпілої ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_20 , при затриманні обвинуваченого ОСОБА_6 , ним висувалась інша версія подій 05.09.2015року, а саме що він шукав ОСОБА_8 на Південному вокзалі, заснув на лавочці, а коли прокинувся, то дитини вже не було, її викрали цигані, які знаходились поряд. Дані пояснення надавались ОСОБА_6 на місці події працівникам міліції - до моменту виявлення трупу дитини.
Крім того, суд враховує, що згідно версією, висунутою обвинуваченим в судовому засіданні, прокинувшись вранці 06.09.2015 року, він вважав, що дитина спить, став її ворушити, але вона не прокидалась, намагався робити їй штучне дихання, тілесних ушкоджень на дитині не було. Ввечері він заснув в залі, а ОСОБА_8 в спальні з дитиною. Проте, згідно висновку судово-медичної експертизи трупу дитини ОСОБА_10 , № 2533- Дм/15, від 08.09.2015 року, встановлено закриту черепно-мозкову травму у вигляді саднів на волосяній частині голові, потиличній ділянці зліва. Крім того, згідно Протоколу огляду місця події від 07.09.2015року (Т2 а.с.6-25), при огляді трупу дитини ОСОБА_10 виявлено в правій потилично- скроновій ділянці в тім`яній ділянці зправа три садна з западаючою бурою поверхнею розміром 0,5х0,7 см до 1х0,7 см. Крім того, згідно висновку експерта № 2430-И/15 від 07.10.2015 року, проведеного експертом ОСОБА_27 , (т. 2 а.с. 47-48) пелюшки, в якій знаходився труп малолітнього ОСОБА_10 2015 року народження, вбачається, що кров від трупа малолітнього ОСОБА_10 належить до групи АВ. На пелюшці, в якій знаходився труп малолітнього ОСОБА_10 , виявлено кров людини групи АВ властивої йому самому. Таким чином, суд критично оцінює версію ОСОБА_6 щодо можливої причетності та обізнаності обставин смерті дитини малолітнього ОСОБА_10 ОСОБА_8 , в тому числі пояснення неповідомлення відповідних державних органів та потерпілої щодо смерті дитини з тих причин, що він перелякався за своє життя, оскільки тілесні ушкодження на голові дитини були візуально видимі, при цьому за версією ОСОБА_6 , ОСОБА_8 з вечора до ранку залишалась на одинці з дитиною. Таким чином, в ОСОБА_6 були відсутні підстави боятися за своє життя та не повідомляти відповідні органи про обставини, які мали місце. Крім того, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо повідомлення працівникам міліції версії щодо причетності ОСОБА_8 до подій 05.09.2015 року та не здійсненні перевірки з цього приводу, також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
Таким чином, в суду не виникає сумніву щодо того, що ОСОБА_6 скоїв завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, як той, хто залишив без допомоги, хоча був зобов`язаний піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, та сам поставивший потерпілого у небезпечний для життя стан, в результаті чого, ці діяння спричинили смерть.
Суд критично ставиться до показань обвинуваченого, даними в судовому засіданні, оскільки його свідчення не знайшли свого підтвердження в ході судового слідства, повністю спростовуються об`єктивною сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не мають протиріч. Таким чином, покази обвинуваченого суд розцінює як спробу уникнути відповідальності за скоєний злочин.
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, про надуманість його доводів щодо його непричетності до скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.135 КК України, а також про доведеність його вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
На підставі викладеного, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні злочину доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати: за ч.3 ст.135 КК України як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, як той, хто залишив без допомоги, хоча був зобов`язаний піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, та сам поставивший потерпілого у небезпечний для життя стан, в результаті чого, ці діяння спричинили смерть.
Крім того, суд вважає, що своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, оскільки така юридична оцінка діям обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим в ході судового розгляду.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, судом не виявлено.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів вчинення злочину щодо малолітнього та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_6 , суд враховує обтяжуючі покарання обставини, а також відсутність пом`якшуючої покарання обставини та бере до уваги, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, зі слів потерпілої та свідка ОСОБА_8 піклувався про дитину, самостійно сумлінно здійснював догляд за нею, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, відносяться до категорії середньої тяжкості злочинів, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 135 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив нові злочини, не відбувши покарання за злочин, за вироком від 08.09.2014 року Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі та штрафу в розмірі 850 гривень, який він сплатив.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливо лише в умовах його ізоляції та поміщення на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
За таких обставин, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_6 покарання відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки він вчинив кримінальне правопорушення до постановлення Комінтернівським районним судом м. Харкова вироку від 08.09.2014 року та з застосуванням ст. 71 КК України, оскільки він вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 135 КК України, після постановлення вироку Комінтернівським районним судом м. Харкова від 08.09.2014 року.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Відповідно до ст. 124 КК України, суд стягує з ОСОБА_6 на користь держави, згідно довідок НДЕКЦ, судові витрати, пов`язані з проведенням експертиз № 305 від 24.09.2015 року в сумі 491 грн. 04 коп. та № 296 від 14.09.2015 року в сумі 491 грн. 04 коп., а всього в сумі 982 гривень 08 коп.
Цивільні позови відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 135 КК України та призначити покарання у виді:
-за ч. 3 ст. 135 КК України 5 років позбавлення волі;
-за ч.2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного поглинання покарання, призначеного вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.09.2014 року у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі, призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарання не відбуте за попереднім вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.09.2014 року, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 09.09.2015 року.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 у строк призначеного покарання час перебування його під вартою у період з 09.09.2015 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертиз експертиз № 305 від 24.09.2015 року в сумі 491 грн. 04 коп. та № 296 від 14.09.2015 року в сумі 491 грн. 04 коп., а всього в сумі 982 гривень 08 коп.
Речові докази: - одна тушка гуся вагою в опатраному виді 2 кг. 120 грамів; відеопрогравач торгової марки «Filips» DVP 3120 з пультом керування, тряпчану кобурою чорного кольору, пневматичний пістолет торгової марки «Байкал» калібру 4.5 мм разом, бензокосарку торгової марки «Карпати» БГ 2400, бензопилу торгової марки «Дніпро-М», електропилу торгової марки «Макіта» US 4030-F, що передані на відповідальне зберігання ОСОБА_11 вважати повернутими потерпілій особі;
-полімерні пакети у кількості двох штук, в яких містяться дитяча пелюшка, змив з тумбочки, дитячий комбінезон, які передані до камери зберігання речових доказів СУ ГУ МВС України в Харківській області знищити;
-мобільний телефон «Nokia» ІМЕІ НОМЕР_1 , що переданий до камери зберігання речових доказів СУ ГУ МВС України в Харківській області повернути ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1