14. 08. 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Києві, клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна.
Заявник в поданому клопотанні просив слідчого суддю скасувати арешт майна, а саме автомобіля марки «BMW Х5» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 , накладений відповідно до ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року у справі №760/8296/17 (№1-кс/760/7095/17).
Заявник та його представник в судовому засіданні подане клопотання підтримали з підстав зазначених у клопотанні та просили слідчого суддю про його задоволення.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали, якими обґрунтовується подане клопотання, приходить до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 19 травня 2017 року накладено арешт на автомобіль марки «BMW Х5» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 ; предмет схожий на пістолет № НОМЕР_4 та набої в кількості 7 шт., які вилучено відповідно до протоколу огляду місця події від 09.05.2017р. за адресою: м.Київ, пр.Глушкова (КПП).
Заявник в поданому клопотанні зазначав, що автомобіль «BMW Х5» д.н.з. НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_2 є власністю його батька ОСОБА_4 і саме на нього оформлене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , у вказаному свідоцтві також записаний заявник ОСОБА_3 , як особа, яка має право на керування транспортним засобом. Заявник зазначав, що саме ОСОБА_4 19 квітня 2017 року виявив відсутність автомобіля на місці його стоянки, де він був припаркований, і тому звернувся з повідомленням про злочин до оператора «102» Солом`янського управління поліції Головного управління поліції в м.Києві про незаконне заволодіння автомобілем невстановленою особою, яка зникла з автомобілем з місця вчинення кримінального правопорушення, завдавши його власнику матеріальної збитку. 9 травня 2017 року згідно орієнтування було зупинено автомобіль «BMW Х5» д.н.з; НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_6 , на даний час досудове розслідування триває. Заявник вважає, що арешт накладений на транспортний засіб є протиправним, оскільки порушує право власності власника транспортного засобу, в зв`язку з чим просив про задоволення клопотання, на що слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, що передбачено ч. 2 ст. 131 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом положень ст. 3 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зазначені положення Конституції України кореспондуються із ч. 1 ст. 9 КПК України, відповідно до якої, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Вищевказані положення кримінального процесуального Закону кореспондуються із ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 317, 321 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Встановлено, що автомобіль «BMW Х5» д.н.з. НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_2 є власністю батька заявника ОСОБА_4 .
Вбачається, що саме ОСОБА_4 виявив відсутність автомобіля на місці його стоянки, де він був припаркований, і тому звернувся з повідомленням про злочин до оператора «102» Солом`янського управління поліції Головного управління поліції в м. Києві про незаконне заволодіння автомобілем невстановленою особою, яка зникла з автомобілем з місця вчинення кримінального правопорушення, завдавши його власнику матеріальної збитку.
9 травня 2017 року згідно орієнтування було зупинено автомобіль «BMW Х5» д.н.з; НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_6 .
На даний час досудове розслідування триває.
Встановлено, що в даному провадженні ні ОСОБА_4 , який є власником арештованого транспортного засобу, ні заявник ОСОБА_3 не є підозрюваними, обвинуваченими, особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З огляду на викладене вище, зважаючи на обставини справи вбачається, що на даний час відсутні підстави для арешту вищезазначеного майна, а тому подане клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Скасувати арешт накладений на майно, а саме автомобіль марки «BMW Х5» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 , накладений відповідно до ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року у справі №760/8296/17 (№1-кс/760/7095/17).
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1