Справа № 196/49/17
№ провадження 1-кп/196/22/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2017 року Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 17 січня 2017 року, укладену в кримінальному провадженні №0000666 від 12.11.2016 р., яке надійшло до суду з Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпро, громадянина України, не працюючого, маючого середню освіту, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 22.11.2011р. вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за ч.4 ст.296 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 18.02.2016р. по відбуттю покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2016р. відносно ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд строком на два роки з моменту його звільнення з місць позбавлення волі та встановлено наступні обмеження: не залишати місце свого проживання з 22 години 00 хвилин по 05 годину 00 хвилин; не відвідувати місця продажу і розпивання спиртних напоїв. Крім того, згідно ЗУ "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі" до піднаглядних встановлені обмеження: заборона виходу з будинку (квартири) у визначений час, який не може перевищувати 8 годин на добу; заборона перебування у визначених місцях району (міста); заборона виїзду чи обмеження часу виїзду в особистих справах за межі району (міста); реєстрація в міліції від одного до чотирьох разів на місяць.

Однак, ОСОБА_4 , знаходячись під адміністративним наглядом та маючи умисел на порушення правил адміністративного нагляду, та будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ст.395 КК України, самовільно, без поважних причин і без повідомлення працівників поліції та без одержання відповідного дозволу уповноважених осіб, які здійснюють адміністративний нагляд, 04.11.2016р. залишив своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та поїхав у м. Дніпро, де 05.11.2016р. близько 01 год.00 хв. відносно ОСОБА_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.178 КУпАП про те, що ОСОБА_4 перебував в п`яному вигляді з явними ознаками алкогольного сп`яніння за адресою вул. Бердянська, 2 м. Дніпро.
Крім того, ОСОБА_4 07.11.2016р. знову самовільно, без одержання відповідного дозволу уповноважених працівників Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, які здійснювали адміністративний нагляд, залишив своє місце проживання та поїхав до м. Дніпро, звідки через деякий час повернувся та 14.11.2016р. знову поїхав до м. Дніпро, звідки повернувся 14.11.2016р.

Також 23.11.2016р. ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, без одержання відповідного дозволу уповноважених працівників Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, які здійснювали адміністративний нагляд, залишив своє місце проживання та поїхав у м. Дніпро, звідки повернувся 28.11.2016р.
Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.395 КК України, а саме: порушення правил адміністративного нагляду, тобто самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Під час досудового розслідування 17.01.2017 року, підозрюваний ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 та прокурор Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості на тих умовах, що підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ст. 395 КК України у виді 1 (одного) місяця арешту.
На момент підписання угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 були зрозумілі наслідки укладення такої угоди, викладені у ст.473 КПК України і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (п.1 ч.4 ст.394 КПК України) та касаційному порядку (п.1 ч.3 ст.424 КПК України). Крім того, підозрюваним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1,4 пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Просив затвердити зазначену угоду та призначити узгоджену в ній міру покарання.
Прокурор та захисник обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні, просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, посилаючись на те, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України.

Крім того, судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. ст. 468-470, 472 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ст. 395 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто відповідно до ч.6 ст. 474 КПК України, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.
При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, та наслідки не виконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, аніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6,7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.
Суд переконався, що в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, учасники підготовчого судового засідання не заперечують проти затвердження даної угоди.
Вид та міра покарання, які узгоджені сторонами, виходячи із вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, а також ураховуючи особу обвинуваченого, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання, згідно характеристики Михайлівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, компрометуючих матеріалів до сільської ради не надходило, відповідає загальним засадам призначення покарання.
При призначені покарання враховано тяжкість злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Отже, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 395 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
На підставі вищевикладеного та керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.ст. 315, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 472, 474, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 17 січня 2017 року між прокурором Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України та призначити йому за цією статтею узгоджену сторонами міру покарання у виді одного місяця арешту.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подано апеляцію протягом 30 днів з дня його проголошення у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 цього Кодексу.

Суддя ОСОБА_1