1АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 213/2737/14-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/61/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2017 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000329, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Інгулець Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, працюючого ТОВ «Промремонт», раніше судимого: 07.02.2011 року Інгулецьким районним судом по ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений з місць позбавлення волі 11.06.2013 року на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 04.06.2013 року умовно достроково на 11 місяців 2 дні; зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч.2 ст. 186 КК України.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Інгулець Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України, не одружений, з неповною середньою освітою, працює ТОВ «Промремонт» ремонтне управління № 1 слюсарем, раніше не судимий, проживаючого АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого

ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 121 КК України, апеляційна скарга у відношенні якого не вносилась.
Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_9

потерпілий - ОСОБА_10

обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_7

захисник, адвокат ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції у відношенні ОСОБА_7 скасувати, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 02.05.2014, близько о 11.00 годині, будучи раніше знайомими між собою, знаходячись на території КЗШ №99 по вул. Нєдєліна, 41а в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу домовилися про зустріч. Після чого, з невстановлених причин зазначені особи по мобільному телефону зв`язалися с ОСОБА_11 та призначили йому зустріч на території пляжу ПАТ «Інгулецький гірничозбагачувальний комбінат» по вул. Каткова в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, на яку останній погодився.

Згідно телефонної домовленості, близько о 11.55 годин 02.05.2014 року ОСОБА_8 разом зі співучасником злочину ОСОБА_12 прибули на територію зазначеного пляжу де прослідували на розташовану неподалік безлюдну ділянку лісосмуги, де зустрілися з ОСОБА_11 .

Під час зустрічі та розмови з ОСОБА_11 у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виник конфлікт, в результаті якого у останніх виник умисел на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 знаходячись на ділянці лісосмуги поблизу пляжу ПАТ «Інгулецький гірничозбагачувальний комбінат» по вул. Каткова в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, близько о 12.00 годині 02.05.2014 року повалили ОСОБА_11 на землю, застосовуючи насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, зі значною силою завдали йому кулаками та взутими ногами не менше 15 ударів в ділянки голови та обличчя, 6 ударів в ділянки верхніх кінцівок та по одному удару в ділянки спини і лівого стегна, не переслідуючи за мету спричинити потерпілому смерть.

Подолавши таким чином можливість потерпілого ОСОБА_11 чинити активний опір, у ОСОБА_8 та, повторно, у ОСОБА_7 раптово виник умисел на відкрите заволодіння майном потерпілого, реалізуючи який, близько о 12.05 годин 02.05.2014 року обвинувачені відкрито заволоділи майном, що знаходилося при ще живому потерпілому ОСОБА_11 : мобільним телефоном «Nокіа 1600» вартість 100 гривень з sim-карткою мобільного оператору «Київстар» вартістю 10 гривень, на суму 110 гривень;мобільним телефоном «Samsung GT-85610» вартістю 745 гривень з sim- карткою мобільного оператору «Київстар» вартістю 10 гривень та картою пам`яті ємністю 2 Гб вартістю 49 гривень на суму 804 гривні;грошима у сумі 400 гривень, всього на загальну суму 1314 гривень, Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з викраденим майном з місця злочину зникли, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, а потерпілий ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці побиття.

Таким чином в результаті спільних протиправних дій ОСОБА_8 та співучасника злочину ОСОБА_7 , рідному брату ОСОБА_11 - потерпілому ОСОБА_10 було спричинено матеріальну шкоду на суму 1314 гривень, а потерпілому ОСОБА_11 - тілесні ушкодження у вигляді: чисельних забоїв м`яких тканин, саден, синців та внутрішньо-шкіряних крововиливів обличчя, крововиливу та мілких забійних ранок слизової оболонки губ, синців шиї у проекції гортані, крововиливів у м`які тканини голови в різних анатомічних областях, субарахноїдального крововиливу; синців верхніх і нижніх кінцівок, синця тулубу.

Згідно висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 № 66 від 03.05.2014 року сукупність виявлених у потерпілого ОСОБА_11 тілесних ушкоджень в області обличчя та голови, що призвели до спричинення внутрішньочерепної травми, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_11 , яка настала близько о 12.10 годин 02.05.2014 року на ділянці лісосмуги поблизу пляжу ПАТ «Інгулецький гірничозбагачувальний комбінат» по вул. Каткова в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, в результаті внутрішньочерепної травми, яка супроводжувалася розвитком розповсюдженого виразного субарахноїдального крововиливу, набряку мозку.

Вищезазначені дії обвинуваченого ОСОБА_7 були кваліфіковані у межах досудового розслідування за ч. 2 ст. 121, ч.2 ст. 186 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчиненого групою осіб, що спричинило смерть потерпілого та відкритого викрадання чужого майна( грабіж), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 було визнано винним за ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 186 КК України і призначено покарання:

по ст. 121 ч.2 КК України у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

по ст. 186 ч.2 КК України у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого покарання призначено 8 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання по даному вироку частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 07.02.2011 року у вигляді 1 місяця позбавлення волі і остаточно призначено до відбування 8 років 7 місяців позбавлення волі.

Питання з речовими доказами вирішено.

Запобіжний захід до набранням вироком законної сили ОСОБА_7 залишено попереднім особисте зобов`язання і запобіжний захід змінити на тримання під вартою після набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 слід відраховувати з моменту затримання.

На підставі ст.. 72 ч.5 КПК України, зарахувано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 07.02.2011 року за період з 02.10.2009 року по день 02.06.2010 року.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 зазначає, що
вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 на думку, апелянта, є незаконним і не обґрунтованим, оскільки вина ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, в яких він обвинувачується не доведена, ані на досудовому слідстві, ані під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції. Так, яке зазначає апелянт, ОСОБА_7 провину свою в інкримінованих злочинах не визнав, так як ніяких ударів потерпілому не завдавав і не бачив як це робив ОСОБА_8 , оскільки знаходився на відстані від місця конфлікту між ОСОБА_8 та потерпілим і він не чув і не бачив, що відбувалося між ними. Такі свої пояснення він давав на протязі всього досудового слідства та судового розгляду і підтвердив їх під час слідчого експерименту. Що стосується зміни своїх пояснень ОСОБА_8 , то на думку апелянта, він це зробив під тиском працівників міліції. Крім того, як зазначає захисник в апеляційній скарзі, допитані свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , також не є очевидцями і не підтверджували провину ОСОБА_18 у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Крім того, на думку апелянта, висновки суду першої інстанції щодо пояснень вищезазначених свідків, які суд вважає логічними, послідовними і які не викликають сумнівів в їх достовірності щодо підтвердження провини ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 186 КК України є помилковими і невірними. Крім того, як зазначає захисник, судовий експерт ОСОБА_19 не надала стовідсоткових висновків, що одне із тілесних ушкоджень, виявлене на обличчі потерпілого, виникло саме від взуття, яке належить ОСОБА_7 і дані сумніви повинні трактуватися на користь обвинуваченого ОСОБА_7 .

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 , який діє в його інтересах, просили задовольнити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , а вирок суду першої інстанції скасувати із закриттям кримінального провадження у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 ; прокурор та потерпілий ОСОБА_10 , кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 і вважали вирок суду законним і обґрунтованим та просили його залишити без змін; обвинувачений ОСОБА_8 просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як на думку колегії суддів, при розгляді даного кримінального провадження суд першої інстанції дотримався вимог, закріплених у статті 370 КПК України, щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 94 КПК України суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши докази по кримінальному провадженню, зробив обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 121 КК України, а також навів у вироку докладні мотиви прийнятого рішення, відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 не викликають сумнівів у правильності судового рішення та спростовуються зібраними у провадженні доказами.

Зокрема, судом першої інстанції було обґрунтовано визнано доведеним, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 02 травня 2014 року спричинили потерпілому ОСОБА_11 умисні тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті останнього, оскільки це об`єктивно підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.

Протоколом огляду місця події від 02.05.2014 року та фототаблицею до нього підтверджується, що у лісосмузі біля пляжу ПАТ «ІнГЗК» в положенні лежачі на правому боці було знайдено труп ОСОБА_11 з ознаками насильницької смерті.

Висновками судово-медичної експертизи та додаткової судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 № 66 від 03-05-23.05.2014 року та № 66-додаткова від 04.07.2014 року, виявлено наявність у потерпілого ОСОБА_11 тілесних ушкоджень в області обличчя та голови, що призвели до спричинення внутрішньочерепної травми, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_11 , яка настала близько о 12.10 годин 02.05.2014 року на ділянці лісосмуги поблизу пляжу ПАТ «Інгулецький гірничозбагачувальний комбінат» по вул. Каткова в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, в результаті внутрішньочерепної травми, яка супроводжувалася розвитком розповсюдженого виразного субарахноїдального крововиливу, набряку мозку ( т.1 а.с. 22-25, 129-131, т. 2 а.с.4-6).

Під час проведення досудового розслідування було вилучено мобільні телефони НОКІА( ІМЕІ НОМЕР_1 ), Samsung GT-S5610 (ІМЕІ НОМЕР_2 ), НОКІА (ІМЕІ НОМЕР_3 ), SONY ERICSSON (ІМЕІ НОМЕР_4 ), які оглянуті та долучені до матеріалів кримінального провадження згідно з протоколами огляду від 03.05.2014 року; (т.1 а.к.п. 104-107, 108-116, 117-120, 121-124).

Під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції оглядалися всі речові докази і обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не заперечували, що взуття, яке долучено до матеріалів провадження, а саме кросівки чоловічі та туфлі спортивні чорного кольору, належать саме їм і саме в цьому взутті вони були 02 травня 2014 року.

Висновком медико-криміналістичної експертизи № 71-мк від 18.06.- 27.06.2014 року ( т.1 а.с.178-183) також підтверджується той факт, що тілесні ушкодження в області обличчя могли утворитися від дії частин верха взуття, а на знімках № 2 та № 3 відображенням об`ємних елементів протектору взуття, що могли утворитися від дії взуття як обвинуваченого ОСОБА_8 так і обвинуваченого ОСОБА_7 ;

Крім того дане взуття оглядалося судмедекспертом-криміналістом, і з урахуванням цього взуття проводилася медико-криміналістична експертиза № 71-мк від 18.06.- 27.06.2014 року, яка підтвердила факт нанесення тілесних ушкоджень в область обличчя та голови ОСОБА_20 02.05.2014 року саме цим взуттям, а допитаний в залі судового засідання в суді першої інстанції судмедексперт криміналіст ОСОБА_19 , підтвердила свої висновки експертизи щодо наявності на обличчі потерпілого тілесних ушкоджень які виникли від взуття, яке належить як обвинуваченому ОСОБА_8 так і обвинуваченому ОСОБА_7 .

Під час проведення слідчого експерименту 02.07.2014 року обвинувачений ОСОБА_8 в присутності свого захисника пояснював, що 02 травня 2014 року він зустрівся із ОСОБА_7 . В районі пляжу ОСОБА_7 зустрівся з потерпілим, суть розмови він, ОСОБА_8 не знає, так як був на відстані 10 метрів він них. Потім потерпілий почав сваритися та замахуватися руками на ОСОБА_7 , після чого вони впали на землю та почали боротися. Він, підійшов до них і почав їх рознімати, але не зміг і почав разом із ОСОБА_7 наносити удари потерпілому ногами в область обличчя та шиї. Кількість ударів він не пам`ятає. Після того як вони сіли у таксі, ОСОБА_7 який сидів позаду передав йому, ОСОБА_8 , мобільні телефони щоб він запропонував продати їх водію. Раніше давав неправдиві пояснення, так як про це його просив ОСОБА_7 , оскільки вже мав судимість і не відбуте покарання.

Ці пояснення обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив і під час одночасного допиту з обвинуваченим ОСОБА_7 і під час розгляду справи судом першої інстанції і такі ж самі пояснення він давав колегії суддів Апеляційного суду.

Свідок ОСОБА_17 , допитаний судом першої інстанції пояснював, що він працює водієм таксі і 02 травня 2014 року підвозив ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в район ПГЗК. Із розмови між ними він зрозумів, що сталася бійка і вони наносили удари ногами. Під час розмови ОСОБА_7 сказав, що стрибав ногами по голові потерпілого. ОСОБА_8 сидів на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_7 позаду і саме він передав ОСОБА_21 два мобільні телефони, щоб той запропонував їх продати ОСОБА_17 .

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_17 є логічними, послідовними і не викликають сумнівів у їх достовірності щодо підтвердження вини ОСОБА_7 у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, узгоджуються з висновком судово-медичного експерта криміналіста ОСОБА_19 , з висновками судово-медичної експертизи та інших доказів , які були досліджені судом першої інстанції, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в частині непричетності ОСОБА_18 до нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому колегія суддів вважає необґрунтованими.

Окрім цього, надуманими колегія суддів також вважає доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , щодо тиску на обвинуваченого ОСОБА_8 з боку працівників міліції, що стало підставою для зміни його пояснень стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки сам обвинувачений ОСОБА_8 під час розгляду провадження в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції не заявляв, а пояснив колегії суддів Апеляційного суду, що раніше відносно ОСОБА_7 він давав інші пояснення, при цьому вигороджуючи його, оскільки він знав, що у ОСОБА_7 є невідбуте покарання за попереднім вироком.

Суд першої інстанції при оцінці дій ОСОБА_7 в повній мірі врахував спосіб заподіяння ушкоджень, їх кількість і локалізацію.

Таким чином, в ході досудового розслідування та судового розгляду були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало значення для правильного вирішення провадження, тобто характеризуючі об`єктивну та суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, допитані всі особи, показання яких мають значення для провадження, а тому висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджуються сукупністю достатніх, допустимих та належних доказів, зібраних у встановленому законом порядку і з достатньою повнотою досліджених судом.

При цьому, на думку колегії суддів, під час досудового розслідування та судового розгляду істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на вирішення питання про винуватість ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 121 КК України, не допущено.

За встановлених судом фактичних обставин провадження, дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121, ч.2 ст. 186 КК України кваліфіковані правильно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд достатньою мірою взяв до уваги обставини, що підлягають врахуванню відповідно до ст. 65 КК України, а саме те, що останнім було вчинено кримінальне правопорушення - злочин, що згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином; характеристику особи обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем роботи, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 та наявність обставини, що обтяжує покарання, а саме рецидив злочину та на думку колегії суддів, призначив покарання необхідне та достатнє для виправлення ОСОБА_7 у виді позбавлення волі з його відбуванням у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

За викладених обставин колегія суддів не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 а тому вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000329 відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 121 КК України, ОСОБА_8 вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 121 КК України - залишити без змін.

Рекомендувати суду першої інстанції, в порядку ст. 379 КПК України усунути описку у вступній частині вироку в частині року народження обвинуваченого ОСОБА_8 .

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення копії судового рішення.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3