Єдиний унікальний номер 233/4128/16-к
Номер провадження 11-кп/775/585/2017

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року м. Бахмут

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000761 за апеляційною скаргою захисника на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21.04.2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Токмазея Григоріопольського району, Молдова, громадянин України, не судимий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним та засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, 27 червня 2016 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, точного часу не встановлено, обвинувачений ОСОБА_7 із дружиною ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_9 із ОСОБА_10 знаходились на ділянці місцевості поблизу Костянтинівського трамвайного управління, розташованого за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул. Будівельна, 50, де між вказаними особами виник словесний конфлікт, який спровокувала ОСОБА_10 . В ході сварки обвинувачений ОСОБА_7 наніс ногою один удар в область живота ОСОБА_10 внаслідок чого остання впала на землю, а потерпілий ОСОБА_9 підійшов до обвинуваченого та з метою вступитися за ОСОБА_10 став штовхати його руками в плечі, після чого у ОСОБА_7 виник злочинний намір, спрямований на завдання ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи злочинний намір, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_7 27 червня 2016 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, точного часу не встановлено, знаходячись поблизу Костянтинівського трамвайного управління, розташованого за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Будівельна, 50, діючи умисно, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , завдав останньому один удар не встановленим колото-ріжучим предметом в область грудної клітини зліва, чим заподіяв колото-різане поранення грудної клітини зліва з пошкодженням лівої легені, лівобічний гемопневмоторакс, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги, мотивує тим, що вирок суду не відповідає вказаним вимогам, оскільки він ухвалений з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, а в основу обвинувачення покладені докази які є недопустимими.

Зауважував на тому, що суд першої інстанції не врахував суперечливості доказів про час та місце скоєння злочину, а саме: постанову про призначення судово-медичної експертизи та протокол огляду місця події. Не дав належної оцінки суд і наявності виправлень у картці виклику швидкої медичної допомоги та протоколі слідчого експерименту.

Також, суд першої інстанції не дав належної оцінки таким слідчим діям, як впізнання по фотознімкам, які проведено з істотним порушенням норм КПК.

Без належної правової оцінки залишились і показання свідка ОСОБА_11 , яка показала, що потерпілий виходив з території трампарку вже з пораненням.

Безпідставно суд взяв до уваги і речові докази, які не відповідають ознакам речових доказів зазначених у законі.

Крім того, на досудовому слідстві істотно порушено право обвинуваченого на захист, оскільки після призначення захисника, слідчі дії проводились без його присутності.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу захисника, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши апеляційні доводи, колегія суддів прийшла до висновку, що вирок суду підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення з наступних підстав.

На підставі ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність висновків суду, що ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України за обставин, наведених у вироку, підтвердилась під час апеляційного розгляду. Всі обставини злочину доведені доказами, які безпосередньо досліджені судом першої інстанції та оцінені з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

Апеляційні доводи захисника не ґрунтуються на законі та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, довод про недоведеність дати, часу та місця вчинення злочину спростовується: витягом з кримінального провадження №0000761; протоколом огляду місця події від 27.06.2016; копією карти виїзду швидкої медичної допомоги №11631 від 27.06.2016; протоколами пред`явлення осіб для впізнання від 28.06.2016; протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 28.06.2016; протоколами слідчих експериментів від 06.08.2016 з потерпілим та свідком, показаннями потерпілого та свідків в судовому засіданні. Суд першої інстанції правильно оцінив зазначені докази, оскільки вони у сукупності підтверджують дату, час та місце вчинення злочину зазначені у вироку.

При цьому, зазначення у протоколі огляду місця події від 27.06.2016 року (а.п.44-47), що місцем події є ділянка місцевості по вул.Волховській не суперечить іншим доказам, оскільки містить посилання на її розташування поруч з Костянтинівським трамвайним управлінням. В зазначеному місці фактично перетинаються вулиці Волховського та Будівельна.

Посилання захисника на постанову слідчого про призначення експертизи, у якій слідчий помилково зазначив дату вчинення злочину «20.06.2016» не вказує на необґрунтованість висновків суду першої інстанції, оскільки сама постанова не є доказом згідно ст.84 КПК України. Крім того, експерт, огляду відеозапису слідчого експерименту за участю потерпілого, у висновку зазначив, що тілесні ушкодження у потерпілого могли утворитись за обставин зазначених ОСОБА_9 в ході проведення слідчого експерименту з ним (арк. пров. 118-119).

При цьому, під час слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_9 , останній чітко зазначив, що злочин було вчинено 27.06.2016 року у період з 7 до 8 години (без указівки на пору доби) на перетині вулиць Волховській та Будівельної у місті Костянтинівка біля трамвайного управління, яке розташоване за адресою: м.Костянтинівка, вул.Будівельна, 50.

Ці ж обставини підтвердив і свідок ОСОБА_12 , який був очевидцем злочину. Під час слідчого експерименту ОСОБА_12 чітко зазначив, що подія злочину мала місце о 8 годині вечора 27.06.2016 року. На місцевості він вказав на ділянку місцевості, на яку вказував і потерпілий.

Зазначені слідчі експерименти проводились з застосуванням відео фіксації. Диск міститься в матеріалах кримінального провадження та є додатком до вищевказаних протоколів (а.с.116)

Враховуючи наявність відеозапису, у суду першої інстанції обґрунтовано не виникло сумнівів щодо дати, часу та місця вчинення злочину, а тому указівки захисника на виправлення в протоколі не є слушними.

Не заслуговує на увагу й указівка апелянта на виправлення часу прийому виклику у карті виїзду швидкої медичної допомоги. Так згідно копії карти виїзду ШМД №11631 від 27.06.2016, прийом виклику відбувся о 20 годині 06 хвилин. На зазначеній копії слідів виправлення не вбачається. Час прийому виклику ШМД узгоджується з іншими доказами у кримінальному провадженні і в суді першої інстанції сумнівів у учасників судового розгляду не викликав. (а.п.177)

Не заслуговують на увагу колегії суддів й доводи захисника щодо порушення порядку проведення пред`явлення потерпілому особи для впізнання за фотознімками. Як вбачається з протоколів зазначених слідчих дій, впізнання проведено з дотриманням вимог ст.228 КПК України оскільки фотознімок обвинуваченого ОСОБА_7 пред`явлений потерпілому разом з трьома фотознімками інших осіб тієї ж статі, кожен з короткою зачіскою, вусами, приблизно одного віку і не мають різких відмінностей. Твердження захисника, що на інших фотознімках зображені особи значнго молодші від ОСОБА_7 не відповідають дійсності. Також не знайшов свого підтвердження довод захисника, що потерпілого попереджено про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань, оскільки це спростовується самим протоколом.(а.п. 67-68).

Крім того, колегія суддів вважає безпідставним довод про суттєву відмінність ОСОБА_8 , яка на фотознімку зображена в окулярах. Так, під час пред`явлення свідку ОСОБА_12 особи для впізнання за фотознімками від 03.08.2016 р., він впізнав ОСОБА_8 за прикметами: риси обличчя, вік 50-55 років, коротка стрижка. При цьому на окуляри він не вказував. (а.п.104-105)

Не знайшли свого підтвердження також й доводи захисника, що свідку ОСОБА_13 перед впізнанням показували фотознімок обвинуваченого. Так в суді ОСОБА_12 не давав показань, що фотознімок обвинуваченого, який міститься в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімком, він бачив раніше. Він лише зазначив, що коли працівники поліції проводили розшукові заходи і показували йому фотознімки в телефоні, він впізнав ОСОБА_7 .

Зауваження захисника, що суд прийняв до уваги речові докази які не відповідають вимогам ст. 84 КПК України є безпідставними та спростовуються постановою слідчого від 28.06.2016 р., якою чоловіча сорочка синього кольору, носимий одяг ОСОБА_7 рубашка, шорти, шльопанці визнані речовими доказами та залучені до кримінального провадження № 0000761 (а.п. 97).

Доводи захисника про порушення право на захист не ґрунтуються на вимогах діючого кримінально процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 52 КПК України, участь захисника у вказаному кримінальному провадженні не є обов`язковою. Обвинуваченому, перед затриманням було роз`яснено його право мати захиника, однак клопотання про надання йому захисника він не заявляв, із скаргами щодо порушення його права на захист ні обвинувачений, ні його захисники, ні в ході досудового слідства, ні в судових засіданнях не звертались. Захисник був призначений ОСОБА_7 одразу після затримання центром вторинної допомоги у зв`язку із затриманням, що не покладає на слідчого обв`язки проводити слідчі дії за участю захисника.

Зауваження апелянта про залишення поза увагою показання свідка ОСОБА_11 не заслуговує на увагу колегії суддів, оскільки зазначені показання спростовуються іншими доказами, зазначеними судом першої інтанції. Суд обґрунтовано критично віднісся та не взяв до уваги ці свідчення, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які зазначили що потерпілий від кровотечі впав біля воріт трампарку, та на території трампарку цього дня не заходив.

Враховуючи викладені обставини та наведені норми законодавства, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21.04.2017 року у відношенні ОСОБА_7 , засудженого за ч. 1 ст. 121 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: