Справа № 682/1812/17
Провадження № 1-кп/682/104/2017
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Славута кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Легниця, республіка Польща, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, без постійного місця реєстрації, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи засудженим Славутським міськрайонним судом від 11.10.2016 року за ч.1 ст.185, ч. 1 ст. 357, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді громадських робіт терміном 200 годин, 28 листопада 2016 року поставлений на облік Славутського МРВ КВІ УДПтС України у Хмельницькій області. Порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт засудженому ОСОБА_4 були роз`яснені 08.12.2016, про що свідчить підписана ним підписка. Окрім цього, ОСОБА_4 було доведено, що на підставі ч. 1 ст. 56 КК України, ч. 1 ст. 36, ст.40 КВК України громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначаються органами місцевого самоврядування, а також наслідки ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт. Для виконання призначеного покарання ОСОБА_4 направлено до Комунального підприємства «Славутське ЖКО», де він повинен був приступити до відпрацювань громадських робіт з 13.12.2016. Засуджений ОСОБА_4 прибув до КП «Славутське ЖКО» 22.12.2016, де його було ознайомлено з наказом №142-к від 09.12.2016 року та графіком виходу на роботу.

ОСОБА_4 , будучи обізнаним про необхідність виходу на відпрацювання до КП «Славутське ЖКО», достовірно знаючи про покладені на нього обов`язки, умисно без поважних причини не з`явився на відпрацювання 27.12, 28.12, 29.12, 30.12. 2016 року. Загалом у грудні 2016 року з визначеним графіком 28годин громадських робіт, ОСОБА_4 відпрацював лише 12години.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, будучи обізнаним про необхідність виходу на відпрацювання до КП «Славутське ЖКО» ОСОБА_4 не з`явився на відпрацювання громадських робіт у січні 2017 року без поважних причин. А саме: 03.01, 05.01, 06.01,10.01, 11.01, 12.01, 13.01, 16.01, 17.01, 18.01, 19.01, 20.01, 23.01, 24.01, 25.01, 26.01, 27.01, 30.01, 31.01. Всього в січні 2017 року ОСОБА_4 відпрацював лише 4 години із 80 годин визначеним графіком виходу на работу, вийшовши на відпрацювання 04 січня 2017 року.

В подальшому, діючи умисно, з метою умисного ухилення від відбування покарання, ОСОБА_4 , без поважних причин не з`явився на відпрацювання 01.02, 02.02, 03.02, 06.02, 07.02, 08.02, 09.02, 10.02, 13.02, 14.02, 15.02, 16.02, 17.02, 20.02, 21.02, 22.02, 23.02, 24.02, 25.02, 26.02. 2017 року. Загалом у лютому 2017 року з визначеним графіком 80 годин громадських робіт, засуджений ОСОБА_4 не відпрацював жодної години.

В березні 2017 року ОСОБА_4 , ухиляючись від виконання громадських робіт, не з`явився на відпрацювання без поважних причин 07.03, 09.03, 10.03, 13.03, 14.03, 15.03, 16.03, 17.03, 20.03, 21.03, 22.03, 23.03, 24.03 відпрацювавши 36 годин із 88 годин визначених графіком.

Протягом квітня 2017 року ОСОБА_4 без поважних на те причин не з`явився на відпрацювання призначених суспільно-корисних робіт 03.04, 07.04, 11.04, 12.04 відпрацювавши 60 годин із 76 годин, передбачених графіком.

В травні 2017 року ОСОБА_4 12.05 та 17.05 самовільно залишив визначене місце роботи для відпрацювання призначених судом громадських робіт, відпрацювавши в ці дні лише по одній годині, а 18.05 та 19.05 не з`явився взагалі, вкотре порушивши при цьому взяті на себе зобов`язання по відбуванню покарання. Загалом у травні 2017 року, ОСОБА_6 відпрацював 38 годин з 52 годин призначених графіком.

За всі факти порушення порядку та умов відбування покарання, ОСОБА_4 виносились чергові застереження у виді письмових попереджень, факт отримання та ознайомлення з якими затверджені його особистим підписом. Загалом ОСОБА_4 було винесено чотири письмових попередження

З 22.12.2016 до 19.06.2017 включно ОСОБА_4 відпрацював 150 годин громадських робіт, з призначених йому Славутським міськрайонним судом 200 годин громадських робіт, та через систематичні прогули без поважних причин, залишились не відпрацьованими 50 годин громадських робіт.

Такі дії ОСОБА_4 набули тривалого характеру та являють собою невиконання обов`язку (бездіяльність) щодо відбування покарання, та у відповідності до ст. 40 КВК України, є ухиленням, оскільки більше двох прогулів без поважних причин протягом місяця є ухиленням від відбування покарання.

Отже, за увесь час перебування на обліку Славутського міськрайонного відділу з питань пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, ОСОБА_4 без поважних причин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення, будучи письмово та неодноразово попередженим інспектором з питань пробації про наслідки не відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт, систематично не виходив на відпрацювання громадських робіт та допустив прогули.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України.

13.07.2017 між прокурором Шепетівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , укладено та підписано угоду про визнання винуватості, у якій викладено формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 389 КК України, що ніким не оспорюється, зазначено істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно угоди ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні цього кримінального правопорушення та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони погодили, що підозрюваний за ч. 2 ст. 389 КК України понесе покарання у вигляді одного місяця арешту. На підставі ст.ст.71,72 КК України частково слід приєднати невідбуту частину покарання за вироком Славутського міськрайонного суду від 11.10.2016 та остаточно призначити покарання у виді одного місяця п`ять днів арешту. До набрання вироком законної сили обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладанням таких обов`язків, як не відлучатися з м. Славута, Хмельницької області без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та роботи.

В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, наслідки невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у вчиненому щиро кається. Також пояснив суду, що розуміє права, надані йому законом, угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження угоди йому зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Захисник обвинуваченого підтримує укладену угоду та просить її затвердити.

Прокурор вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просить її затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 468 ч. 2, ст. 469 ч. 4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам .

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості за своїм змістом і порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470 КПК України, відповідає Закону про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, що передбачена санкцією ч. 2 ст. 389 КК України. Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення згідно ст. 12 КК України відноситься до правопорушень середньої тяжкості.

Суд переконався в тому, що угода укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання, суворішого за узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди та призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі і він не заперечує проти затвердження угоди.

Підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ст. 474 ч. 7 КПК України, відсутні.

Міра покарання, узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам закону та загальним засадам призначення покарання. При його призначенні враховано обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність обвинуваченого, його особу.

Обставинами, що пом`якшують його відповідальність є щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність по справі не встановлено.

Отже, за наслідками розгляду угоди у судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження та призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Керуючись ст.ст. 368 - 374, 395, 468 - 470,472, 474, 475 КПК України, ч. 2 ст. 389 КК України, суд

ухвалив:

затвердити угоду від 13 липня 2017 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Шепетівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000373.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у вигляді одного місяця арешту.

На підставі ст.ст.71,72 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Славутського міськрайонного суду від 11.10.2016 та остаточно призначити покарання у виді одного місяця п`ять днів арешту

До набрання вироком законної сили обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладанням таких обов`язків: як не відлучатися з м. Славута, Хмельницької області без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та роботи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1