Справа №636/2487/16-к
Провадження №1-кп/636/36/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.02.2017 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

секретаря ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001543 від 24.02.2015 року за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв, Харківської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з повною середньою освітою, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Чугуївського місцевого суду Харківської області знаходиться вказане кримінальне провадження.

06.02.2017 року захисником обвинуваченого ОСОБА_5 заявлене клопотання про призначення по справі додаткової комісійної судово-медичної експертизи для встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_3 , на вирішення якої поставити питання:

1. Які тілесні ушкодження є у ОСОБА_3 .?

2. Чи мала ОСОБА_3 захворювання які б негативно сприяли відновленню функцій плеча, травмованого 28.10.14 року та сприяли встановленню тяжкого тілесного ушкодження у потерпілої?

З. Чи було дотримано всіх медичних рекомендацій при лікуванні ОСОБА_3 після 28.10.2014 року?

4. Якщо не було дотримано всіх медичних рекомендацій при лікуванні ОСОБА_3 , чи могло це сприяти отриманню більш тяжких тілесних ушкоджень?

5. Чи обґрунтовано при проведенні судово-медичного дослідження було застосовано «Інструкцію Мінфіну СРСР від 08.01.1986 року за №2 «О порядке организации и проведення врачебно-страховой зкспертизы». При цьому захисник просив при проведенні вказаної експертизи залучити фахівців в галузі травматології. Проведення експертизи доручити експертам Державної установи «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України» В обгрунтування необхідності проведення додаткової комісійної експертизи захисник посилався на те, що з висновку судово-медичної експертизи за №88-4/15 від 14.04.15 року неможливо зробити достовірний висновок про причинно-наслідковий зв`язок між тілесними ушкодженнями, отриманими потерпілою 28.10.2014 року та, нібито втратою функцій м`язів плеча зліва. У висновку експерта є посилання на п. 2.1.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Так абзац 2 п. 2.1.6. вказує: «Під розладом здоров`я належить розуміти безпосередньо пов`язаний з ушкодженням послідовно розвинутий хворобливий процес. Розміри стійкої (постійної) втрати загальної працездатності при ушкодженнях встановлюються після наслідку ушкодження, що визначився, на підставі об`єктивних даних». Крім того, як зазначає захисник, експерт посилається на нормативні акти Радянського Союзу, а СРСР не існує вже чверть століття і це викликає сумнів в обґрунтованості посилання на нормативи неіснуючої держави. Зокрема з часу затвердження радянських нормативів пройшло близько 30 років. Звертає увагу на те, що судово-медичний висновок наданий через 5 місяців з моменту отримання тілесних ушкоджень (28.10.2015 року), тому, на його думку, можливо лікування потерпілої проводилось без дотримання необхідних медичних рекомендацій та процедур, потерпіла могла перенести інші захворювання, які б сприяли розвитку негативних процесів у м`язах плеча та могли сприяти відсутності відновлення функцій м`язів плеча потерпілої. ОСОБА_5 зауважив, що експерту для дослідження були надані медичні документи, які не є медичною документацією стаціонарного хворого. Лікар спостерігав за потерпілою в обмежений проміжок часу і не так ретельно, як при стаціонарному лікуванні, не досліджувалася амбулаторна картка потерпілої, яка повинна містити інформацію про її захворювання. Захисник вважає, що висновок про встановлення у потерпілої тяжких тілесних ушкоджень є передчасним.

Обвинувачений ОСОБА_4 заявлене захисником клопотання підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Прокурор та потерпіла проти нього категорично заперечували, посилаючись на те, що жодних підстав, передбачених законодавством для проведення в даному випадку додаткової комісійної експертизи не має.

Відповідно до ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Згідно ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

У відповідності до вимог Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.01.1998 року за №53/5 (в редакції наказу від 26.12.2012 року за №1950/5), під. 1.2.10 п.1.2 ст. 1 передбачено, що додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріали, які не були надані експерту під час проведення первинної експертизи.

Зі змісту ППВСУ «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» за №8 від 30.05.1997 року з відповідними змінами, п. 10 слідує, що первинною є експертиза, при проведенні якої об`єкт досліджується вперше. Додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо. При цьому висновок експерта вважається неповним тоді, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений неконкретний характер.

Судом встановлено, що згідно висновку експерта за № 88-Ч/15 від 14.04.2015 року, у потерпілої мала місце колото-різана рана в ділянці лівого плеча по задній поверхні (рановий канал в товщі дельтоподібного м`язу) з травматичним пошкодженням лівого плечового сплетіння проксимально вираженим порізом лівої поверхневої кінцівки, яка виникла 28.10.2014 року. На 26-27 березня 2015 року, тобто після 5 місяців після травми, під час спеціального обстеження, в неї встановлені після травматичні порушення в лівій верхній кінцівці «Післятравматична лівостороння плечова плексопатія з вираженим порізом лівої верхньої кінцівки, аміотрофічним синдромом»; «переважно проксимальна плечова плексопатія ліворуч з переважним залученням зовнішнього і заднього пучків плечового сплетіння ліворуч». Вказане пошкодження плечового сплетіння за критерієм стійкості втрати процентів загальної працездатності (більше 33%) кваліфікується як тяжке тілесне пошкодження п.2.1.6. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних пошкоджень, затверджених Наказом МОЗУ за №6 від 17.01.1995 року (а.к.п.118-119).

У висновку додаткової судово-медичної експертизи за №156-Ч/15 від 27.05.2015 року зазначено, що утворені тілесні пошкодження на тілі потерпілої, встановлені під час проведення експертиз, а саме: численні колото-ріжучі рани, могли утвориться в результаті впливу наданого ножа чи іншого ножа зі схожими розмірними характеристиками. На це вказують розміри ран, які вказані в медичній документації, а саме: глибина ранових каналів не перевищує 130 см (довжина клинка наданого ножа) і довжина колючо-різаних ран знаходиться в діапазоні 2,5-4,0 см, що не виключає можливість їх спричинення клинком з максимальною шириною 2,6 см (в 5см від вістря 2,0 см) (а.к.п.122-123).
Згідно вимог ст. 356 КПК України, допитаний судом експерт ОСОБА_7 пояснив, що при наданні вище приведених експертних висновків використовувалася вся наявна та надана експерту медична документація потерпілої, якої для надання висновків було достатньо. Інших захворювань, які б могли привести до такого тяжкого тілесного ушкодження у потерпілої не виявлено, всю наявну медичну документацію, необхідну для проведення експертиз, потерпіла надавала під час проведення досудового розслідування. Інструкції, які використані експертом під час проведення експертиз на теперішній час не втратили чинність.

На підставі наведеного, керуючись вище приведеними нормами законодавства, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні клопотання захисника тому, що досліджені судом висновки експерта на думку суду є повними та ясними, тобто випадків неповноти дослідження або неповноти відповідей на поставлені питання чи нечіткості, невизначеності й неконкретності викладу ходу дослідження та висновків основних експертиз судом не встановлено, обставин,

-2-

які б зумовили необхідність розширення експертного дослідження не виявлено, а відтак суд не вбачає підстав для призначення додаткової комісійної судово-медичної експертизи.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 242, 332, 350 КПК України,-

У Х В А Л И В :
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 щодо призначення по вказаному кримінальному провадженню додаткової комісійної судово-медичної експертизи залишити без задоволення як необґрунтоване.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: