Справа № 128/1668/17
ВИРОК
Іменем України
28 серпня 2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000098 від 01 червня 2017 року, відносно
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вінниця, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, маючого середню освіту, непрацюючого, проживаючого в цивільному шлюбі, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
25.02.2016 року ОСОБА_4 призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 .
16 листопада 2016 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 248 ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини на посаду механіка групи регламенту та ремонту радіоелектронного обладнання технічно-експлуатаційної частини авіаційної техніки військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ). З цього часу справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою у військовому званні «солдат».
17 березня 2014 року Указом в.о. Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» та території України оголошено часткову мобілізацію та, після затвердження 17 березня 2014 року Верховною Радою України, цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст.1 Закону України « Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час.
Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
09.12.2016 року о 09 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 , без поважних причин та дозволу командирів, умисно, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та повернувся до військової частини 12.12.2016 року близько 10 год. 00 хв.. У період часу з 09.12.2016 року по 12.12.2016 року ОСОБА_4 проводив час на власний розсуд за місцем свого тимчасового проживання (у своєї сестри) по АДРЕСА_4 .
15.05.2017 року о 09 год. 00 хв солдат ОСОБА_4 , без поважних причин та дозволу командирів, умисно, повторно протягом року, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та повернувся до військової частини 19.05.2017 року близько 10 год. 00 хв.. У період часу з 15.05.2017 року по 19.05.2017 року ОСОБА_4 проводив час на власний розсуд за місцем свого тимчасового проживання (у своєї сестри) по АДРЕСА_4 .
Таким чином солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , під час дії особливого періоду, в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в період з 09.12.2016 року по 12.12.2016 року та в період з 15.05.2017 року по 19.05.2017 року, без поважних причин та дозволу командирів, умисно, на військову службу до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) не з`явився та проводив час на власний розсуд, за місцем свого тимчасового проживання (у своєї сестри) по АДРЕСА_4 .
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфікуються за ч.4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, військовослужбовцем служби за контрактом в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини, пояснивши суду, що він в період з грудня 2016 року по кінець травня 2017 року був зареєстрований в АДРЕСА_1 , в/ч, а фактично проживав у своєї сестри у АДРЕСА_4 . Так, дійсно в період з 09 грудня 2016 року по 12 грудня 2016 року та в період з 15 травня 2017 року по 19 травня 2017 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин, будучи військовослужбовцем строкової служби, оскільки мав харчове отруєння та самостійно прийняв рішення не з?являтись на службу та не повідомляти керівництво. Також пояснив, що звільнений з військової служби та в подальшому не бажає проходити військову службу. Просив суд суворо не карати, застосувати норми ст. 69 КК України та призначити покарання у виді штрафу.
Покази обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За згодою сторін згідно ст. 349 ч. 3 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює тароз`яснено обвинуваченому, що він буде позбавлений можливості оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Тому суд вважає можливим обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого:
- довідки Комунального закладу Вінницького обласного наркологічного диспансеру «Соціотерапія» № 1480 від 13.06.2017 року, згідно якої ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку не перебуває (а.с. 33);
- довідки Немирівської центральної районної лікарні № 01-11-628 від 22.06.2017 року, згідно якої ОСОБА_4 протягом 2017 року на стаціонарному «амбулаторному» лікуванні не перебував (а.с. 34);
- довідки комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І. Ющенка № 20/2538 від 21.06.2017 року, згідно якої за даними архіву та картотеки диспансерного відділення станом на 14.06.2017 року ОСОБА_4 не значиться (а.с.35);
- картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_4 , з якої вбачається обстеження та результати медичного огляду ОСОБА_4 (а.с. 36);
- довідки військово-лікарської комісії № 561 від 22.02.2016 року, з якої вбачається обстеження та результати медичного огляду ОСОБА_4 (а.с. 37);
- медичної характеристики ОСОБА_4 від 22.05.2017 року з якої вбачається обстеження та результати медичного огляду ОСОБА_4 (а.с. 38);
- довідки Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області №6027-03.1-33 від 30.06.2017 року, з якої вбачається інформація щодо актового запису про шлюб ОСОБА_4 (а.с. 39);
- службової характеристики від 22.05.2017 року, з якої вбачається, що ОСОБА_4 за період проходження служби на посаді механіка групи виявив задовільні моральні та ділові якості, проявляє дещо низьку ініціативу та мотивацію. За період роботи на посаді стрільця роти охорони має три нескасовані суворі догани, складений протокол про адміністративне правопорушення, а саме перебування в стані алкогольного сп`яніння в громадському місці. За період роботи на посаді механіка групи регламенту та ремонту радіоелектронного обладнання має три нескасовані догани. До своїх службових обовязків відноситься задовільно, поставлені завдання виконує, в роботі потребує додаткового контролю (а.с. 40);
- ОДК УОІ ГУНП у Вінницькій області № 8/2751 від 07.06.2017 року про відсутність судимості ОСОБА_4 (а.с. 42);
- копії паспорту ОСОБА_4 , з якої вбачається місце реєстрації обвинуваченого (а.с. 43-44);
- витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) АДРЕСА_5 від 16.11.2016 року, згідно якого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду механіка групи регламенту та ремонту радіоелектронного обладнання технічно-експлуатаційної частини авіаційної техніки (а.с. 45);
- витягу із протоколу засідання атестаційної комісії № 3 від 22.05.2017 року військової частини НОМЕР_1 , згідно якого солдат ОСОБА_4 займаній посаді не відповідає, було накладено дисциплінарне стягнення «звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю» (а.с. 46).
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, військовослужбовцем строкової служби ОСОБА_4 в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, а саме: раніше не судимий, визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину.
Зокрема судом враховано, що ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та визнання вини.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 ,судом не встановлено.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
З урахуванням викладеного, а саме наявності помякшуючих покарання обставин, які знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, перебування на утриманні неповнолітньої дитини, визнання вини та щиро сердешного розкаяння, суд вважає за можливе застосувати вимоги ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, а тому вважає що саме покарання у виді штрафу призначене ОСОБА_4 буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари останнього за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, ст.ст. 65, 69 КК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя ОСОБА_1