Справа № 442/115/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/444/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2017 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 лютого 2017 року відносно ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.02.2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 3400 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Частково задоволено цивільний позов ОСОБА_10 та стягнуто в його користь із ОСОБА_6 464,54 грн. витрат на стаціонарне лікування та моральну шкоду в сумі 4000 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_6 в користь держави 8037,30 грн. за проведення експертиз у кримінальному провадженні.
Вирішено речові докази у кримінальному провадженні.
Згідно з вироком суду, 08.08.2016 року приблизно о 17 год. 15 хв. на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг головної по вул.Трускавецької та другорядної по вул.Шашкевича у м.Дрогобичі водій автомобіля «ЗАЗ 110307» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , рухаючись вулицею Шашкевича в напрямку вулиці Трускавецької, під час повороту праворуч, при виїзді з другорядної дороги на головну, порушуючи вимоги чинних Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, а саме: п.1.5 ПДР України, згідно якого - "дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків"; п.2.3 ПДР України, згідно якого - "для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі"; п.8.1 ПДР України, згідно якого - "регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками"; п.16.11 ПДР України згідно якого - "на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобом, що наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху"; дорожнього знаку 2.2 ПДР України згідно якого - "проїзд без зупинки заборонено"; виїхав на перехрестя, де зіткнувся з велосипедистом ОСОБА_10 , який рухався вулицею Трускавецькою у м.Дрогобич в напрямку м.Трускавець.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у велосипедиста ОСОБА_10 , згідно висновку експерта №483 від 12.08.2016 року виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого поперечного перелому основи п`ятої п`ясткової кістки з незначним зміщенням, забою м`яких тканин верхньої третини правої гомілки, що підтверджені об`єктивними показниками, забійної рани на чолі справа, ближче до хвостовика правої брови, рани в правій скроневій ділянці в кількості двох, десяти, саден в ділянці правої виличної дуги, ближче до вказаної рани на скроневій ділянці справа, на зовнішньо-боковій поверхні правої гомілки в верхній та нижній третині, на правому коліні по передній його поверхні. Вказані тілесні ушкодження виникли під час дорожньо-транспортної пригоди та відносяться до середнього ступеня тілесних ушкоджень, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи вину та кваліфікацію дій, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити більш м`якше покарання із застосування ст.69 КК України. Скасувати вирок суду в частині задоволення цивільного позову, а також змінити вирок суду в частині призначення стягнення сум з ОСОБА_6 вартість проведення експертизи в сумі 8037,30 грн. в користь держави, зменшивши її відповідно до встановленого ступеня вини в порушенні ПДР учасниками даного кримінального провадження.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог ОСОБА_6 покликаються на те, що суд першої інстанції, при призначенні покарання повністю не враховані обставини, що пом`якшують покарання, а саме те, що ОСОБА_6 хворіє гіпертонічним захворюванням, є учасником бойових дій та здійснює опіку за сестрою похилого віку інвалідом І групи. Крім цього, у кримінальному провадженні не долучено як співвідповідача страхову компанію, в якій було застраховано цивільну відповідальність обвинуваченого, як власника наземного транспортного засобу. Також обвинувачений зазначає, що органом досудового розслідування обвинуваченому не було роз`яснено його право на захист, також судом не було взято до уваги висновок експерта транспортно-трасологічної експертизи та не досліджено вини кожного з учасників ДТП.

Представник потерпілого ОСОБА_8 подав заперечення на подану апеляційну скаргу, в яких просить вирок суду залишити без змін, оскільки такий є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстави для його скасування відсутні.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник та обвинувачений підтримали подану апеляційну скаргу з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Представник потерпілого частково заперечив апеляційну скаргу в частині скасування вироку суду щодо цивільного позову, в решті щодо задоволення апеляційних вимог не заперечив.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим в частині призначеного покарання, вирішення цивільного позову та стягнення судових витрат.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, обвинуваченого, його захисника та представника потерпілого, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Згідно з ч.1 та ч.2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
При апеляційному розгляді обвинувачений пояснив, що під час розгляду справи у суді першої інстанції йому суд не роз`яснив його права, зокрема право на захист, а також йому не була вручена пам`ятка про його права та обов`язки.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції під час проведення судового розгляду не роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_6 його права і обов`язки, зокрема його конституційне право на захист. При цьому в матеріалах справи відсутня розписка обвинуваченого ОСОБА_6 про отримання відповідної пам`ятки про права і обов`язки.
Крім цього, підготовче судове засідання та судовий розгляд по суті судом першої інстанції було здійснено одним днем, а саме 14.02.2017 року (а.с.26-31), тим самим суд першої інстанції порушив право обвинуваченого ОСОБА_6 на захист від обвинувачення, а саме позбавив його можливості підготуватись до судового розгляду, подавати клопотання чи докази у кримінальному провадженні та скористатись послугами захисника.
Крім цього, допущене порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_6 потягло за собою прийняття незаконного та необґрунтованого рішення суду, та істотно вплинуло на висновки суду першої інстанції щодо вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Таким чином, колегія суддів вважає, що вирок у цьому кримінальному провадженні підлягає скасуванню, при цьому необхідно призначити новий судовий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 в суді першої інстанції, оскільки допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону не можуть бути усунені судом апеляційної інстанції.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до переконання про те, що вирок в цьому кримінальному провадженні підлягає безумовному скасуванню через виявлені істотні порушення вимог процесуального закону, та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, який повинен бути проведений у відповідності до вимог КПК України і за наслідками чого постановлене законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення суду.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 лютого 2017 року відносно ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 у суді першої інстанції.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Головуючий:
Судді: