Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 11 квітня 2017 року касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 1 червня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000675.

Вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 16 лютого 2016 року

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Жданів Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого 1 жовтня 2014 року Калинінським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 310 КК України у виді штрафу в розмірі 2550 грн.,
засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Вирішено питання про відшкодування процесуальних витрат та речові докази.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 1 червня 2016 року вирок місцевого суду скасовано, а кримінальне провадження закрито через не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості в суді та вичерпання можливостей їх отримання.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вказує, що в порушення вимог статей 370, 419, 404 КПК України апеляційний суд на доводи апеляційної скарги прокурора вичерпної відповіді не дав, належним чином своє рішення про закриття кримінального провадження не вмотивував, переоцінив докази безпосередньо їх не дослідивши.
У запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_5 просить залишити останню без задоволення, як безпідставну.

За вироком суду, ОСОБА_5 визнано винним в тому, що 10 грудня 2014 року під час огляду домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 та у якому тимчасово проживав ОСОБА_5 , в приміщенні кухні було виявлено та вилучено 2 згортки із вмістом речовини рослинного походження, яка відноситься до особливо небезпечного наркотичного засобі обіг якого заборонено канабісу, загальною масою у перерахунку на суху речовину - 43,82 г та обрізану пластику пляшку із нашаруванням коричневого кольору на горловині, які містять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено екстракт канабісу, загальною масою у перерахунку на суху речовину 0,535 г, які ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора, який підтримав касаційну скаргу, думку захисника, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.

Доводи прокурора щодо істотного порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про скасування вироку місцевого суду в частині засудження ОСОБА_5 за ч.2 ст. 309 КК і закриття провадження є необґрунтованими.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового розгляду суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на вирок суду подано апеляційні скарги прокурором та захисником.

Зокрема, захисник обвинуваченого у своїй скарзі посилався на незаконність вироку місцевого суду у зв`язку з тим, що висновки суду про винуватість ОСОБА_5 обґрунтовано недопустимими доказами, отриманими з порушенням кримінального процесуального закону.

Прокурор в апеляційній скарзі ставив питання про зміну вироку щодо ОСОБА_5 у зв`язку із неправильним застосування судом Закону про кримінальну відповідальність та виключення такої кваліфікуючої ознаки як вчинення злочину особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених ст.ст. 307, 308, 317 КК України.
Перевіряючи вирок за апеляцією захисника засудженого та прокурора, апеляційний суд із дотриманням вимог кримінального процесуального закону розглянув справу, дав належну оцінку доказам з точки зору достатності й допустимості та дійшов обґрунтованого висновку про їх недостатність для доведеності вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК.

Так, як убачається з матеріалів провадження, 10 грудня 2014 року у зв`язку із розслідуванням кримінального провадження про розбійний напад в с. Жигалівка, Калинівського району Вінницької області за участю ОСОБА_10 , який в ході нападу загинув. ОСОБА_5 по даному провадженні проходив в якості свідка, було проведено огляд домогосподарства за адресою АДРЕСА_2 під час якого і було виявлено та вилучено наркотичний засіб.
Згідно вимог ст. 237 КПК мета огляду виявлення та фіксація відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється за правилами цього кодексу, передбаченими для обшуку житла.

В порушення вимог КПК у протоколі огляду відсутні дані щодо підстав та мети проведення огляду будинку АДРЕСА_2 .

Обшук будинку АДРЕСА_2 проведено за відсутності ухвали слідчого судді.

Крім того, як убачається з матеріалів кримінального провадження, в обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_5 , у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту суд першої інстанції послався на як показання обвинуваченого ОСОБА_5 , які він давав на досудовому слідстві і де визнавав, що виявлений під час огляду домогосподарства за адресою АДРЕСА_2 наркотичний засіб належить йому; показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які показали в судовому засіданні, що проживаючи разом із ОСОБА_5 бачили, як останній вживав періодично наркотичний засіб ( в той час як обвинувачувався ОСОБА_5 у тому, що незаконно придбав та зберігав наркотичний засіб без мети збуту), а також дані які містяться у протоколі огляду від 10 грудня 2014 року.

Апеляційний суд, провівши часткове судове слідство, обґрунтовано відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК визнав недопустимим доказом протокол огляду від 10 грудня 2014 року, скасував вирок місцевого суду та закрив кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК.

Висновок апеляційного суду мотивований й ґрунтуються на даних, які були належним чином перевірені в судовому засіданні та змістовно наведені в ухвалі та відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування чи зміни ухвали апеляційного суду, не встановлено.

За таких обставин касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року, колегія суддів

постановила:
Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 1 червня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,