справа № 732/1616/16-к
провадження № 1-кп/732/8/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2017 року м. Городня
Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня кримінальне провадження по обвинуваченню :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мартук Актюбінської області Республіки Казахстан, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, розлученого, не працюючого, раніше не судимого в силу ст.ст. 89, 108 КК України, зареєстрованого проживаючим за адресою : АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
12 вересня 2016 року, близько 01 години 45 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на вулиці Незалежності у м. Городня, біля мосту через річку Чибриж, діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, відкрито, шляхом виривання з рук ОСОБА_5 , викрав його майно, а саме барсетку марки «GORANGD», розміром 21х17 см., вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1307 від 03.11.2016 року становить 177,50 гривень, мобільний телефон марки «SAMSUNG», моделі «GT-S5610», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1307 від 03.11.2016 року становить 490,00 гривень, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартість якої згідно довідки магазину побутової техніки «Континент» ФОП ОСОБА_6 становила 25,00 грн., грошові кошти у сумі 700 гривень, іконку паперову, розміром 8,5х6 см., заламіновану, з кольоровим зображенням святого Георгія та текстом молитви, вартість якої згідно довідки виданої Городнянським районним заготівельно-виробничим об`єднанням ( райкоопзаготпромом ) районної спілки споживчих товариств становить 5 гривень та стрічку з синтетичної тканини, довжиною 123 см., шириною 4,5 см. з нанесеними на неї текстами молитов, вартість якої згідно довідки виданої Городнянським районним заготівельно-виробничим об`єднанням ( райкоопзаготпромом ) районної спілки споживчих товариств становить 20 гривень, чим завдав потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 1417,50 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України визнав повністю, у скоєному щиро кається. Вказав, що він повністю визнає та не оспорює фактичних обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, та все викладене в обвинувальному акті відповідає дійсності. Показав, що причиною вчинення даного кримінального правопорушення являлось те, що він перебував у депресії, оскільки втратив роботу та його депортували з Республіки Білорусь. 12.09.2016 року, близько 1 години 45 хвилин, він сам повертався з нічного клубу. Попереду нього йшов ОСОБА_5 разом з іншим чоловіком, яких він обігнав та вирішив відкрито заволодіти майном потерпілого, а саме його барсеткою. З цією метою він вирвав з рук ОСОБА_5 барсетку і почав тікати. Відбігши трохи, він пішов додому. Він не дивився чи наздоганяли його потерпілий разом з іншим чоловіком, лише чув як вони кричали йому навздогін. Прийшовши додому, він перевірив вміст викраденої барсетки і виявив там грошові кошти в сумі 700 грн., мобільний телефон та інші речі в переліку, який наведено в обвинувальному акті та з яким він згоден. Десь через півгодини до нього додому приїхали працівники поліції і він їм зізнався у відкритому викраденні барсетки з коштами та речами потерпілого та повернув все викрадене. Пізніше він телефонував потерпілому і вони зустрічались та він попросив у потерпілого вибачення.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого, самим обвинуваченим також не оспорюється доведеність його вини, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, а також те, що у випадку застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, з`ясувавши правильне розуміння учасниками судового провадження змісту фактичних обставин справи та переконавшись у добровільності їх позиції, суд, виходячи з положень ч. 3 ст. 349 КПК України визнає за недоцільне дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та в ході судового розгляду даного кримінального провадження вважає за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних щодо особи обвинуваченого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна ( грабіж ), вчинене повторно. До такого висновку органи досудового розслідування прийшли виходячи з того, що обвинувачений був раніше судимим за вчинення злочинів проти власності та порушення правил адміністративного нагляду, судимість за вчинення яких не знята та не погашена у встановленому законом порядку.

З досліджених в судовому засіданні вимоги про судимості обвинуваченого ОСОБА_4 , складеної ГУНП України в Чернігівській області 23.09.2016 року ( а.к.п. 38 ), та вироків судів щодо обвинуваченого ОСОБА_4 ( а.к.п. 40-52 ), які долучені судом за клопотанням прокурора до матеріалів кримінального провадження в якості характеризуючих даних щодо особи обвинуваченого, вбачається, що останній був раніше судимий, а саме : 09.03.2005 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ст. 185 ч. 3, ст.ст. 75, 76, 104 КК України до 3 років позбавлення волі умовно з іспитовим строком 1 рік; 24.01.2007 року Городнянським районним судом Чернігівської області за ст. 185 ч. 3, ст. 309 ч. 1, ст.ст. 70, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; 29.10.2009 року Городнянським районним судом Чернігівської області за ст. 395 КК України до 2 місяців арешту, вироком Апеляційного суду Чернігівської області вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 29.10.2009 року в частині призначеного покарання скасовано та призначено покарання за ст. 395, ст. 71 КК України у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі; 01 червня 2010 року Городнянським районним судом Чернігівської області за ст. 185 ч. 2, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Статтями 89-90 КПК України визначено строки погашення судимості та обчислення строків погашення судимості.

Пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 16 «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості» звертає увагу суддів на те, що Кримінальний кодекс України ( в редакції 2001 року ) містить як загальні норми про зняття та погашення судимості ( статті 88-91 КК України ), так і положення про особливості застосування цього інституту до осіб, які вчинили злочини до

досягнення ними вісімнадцятирічного віку ( ст. 108 КК України ). У зв`язку з цим судам необхідно в кожному конкретному випадку з`ясовувати, в якому віці особою було вчинено попередній злочин. Якщо особа раніше засуджувалася за злочин, вчинений у віці до 18 років, до неї мають застосовуватися положення не тільки статей 88-91 КК України, а й статті 108 КК України.

Відповідно до вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09.03.2005 року та вироку Городнянського районного суду Чернігівської області від 24.01.2007 року встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочини за які його було засуджено за даними вироками до досягнення ним вісімнадцятирічного віку.

Відповідно до положень ст. 108 КК України такими, що не мають судимості визнаються неповнолітні засуджені до позбавлення волі за злочин середньої тяжкості ( ст. 309 ч. 1 КК України ), якщо вони протягом одного року з дня відбуття покарання не вчинять нового злочину, а також неповнолітні засуджені до позбавлення волі за тяжкий злочин ( ст. 185 ч. 3 КК України ), якщо вони протягом трьох років з дня відбуття покарання не вчинять нового злочину.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з положень ст.ст. 89-90, 108 КК України, з огляду на те, що відповідно до довідки про звільнення серії ХАР № 00685 ( а.к.п. 53 ) ОСОБА_4 звільнився з місць позбавлення волі 05.06.2013 року після відбуття строку покарання, судимості обвинуваченого ОСОБА_4 за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09.03.2005 року та вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 24.01.2007 року на момент вчинення ним 12.09.2016 року інкримінованого йому злочину були погашені.

Також відповідно до положень ст.ст. 89-90 КК України на момент вчинення ОСОБА_4 12.09.2016 року інкримінованого йому злочину була погашена і його судимість за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 29.10.2009 року за ст. 395 КК України, який вироком Апеляційного суду Чернігівської області в частині призначеного покарання було скасовано та призначено ОСОБА_4 покарання за ст. 395, ст. 71 КК України у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі, оскільки після звільнення 05.06.2013 року з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання сплив передбачений п. 6 ч. 1 ст. 89 КК України строк погашення судимості щодо осіб, засуджених за злочин невеликої тяжкості ( ст. 395 КК України ) до позбавлення волі.
Крім того, відповідно до положень ст.ст. 89-90 КК України на момент вчинення ОСОБА_4 12.09.2016 року інкримінованого йому злочину була погашена і його судимість за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 01.06.2010 року за ст. 185 ч. 2 КК України, оскільки після звільнення 05.06.2013 року з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання сплив передбачений п. 7 ч. 1 ст. 89 КК України строк погашення судимості щодо осіб, засуджених до позбавлення волі за злочин середньої тяжкості ( ст. 185 ч. 2 КК України ).
Таким чином, на момент вчинення ОСОБА_4 12.09.2016 року інкримінованого йому злочину судимості останнього за попередні злочини були погашені і він вважався таким, що не має судимості в силу ст.ст. 89,108 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне змінити правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України, виключивши кваліфікуючу ознаку грабежу як повторність, яка не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду даного кримінального провадження, та дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна ( грабіж ).

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального

правопорушення, конкретні обставини справи, спосіб викрадення, кількість та вартість викраденого, наслідки, що настали від кримінального правопорушення, повернення всього викраденого майна потерпілому, відсутність цивільного позову та претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого з боку потерпілого ОСОБА_5 , думку потерпілого по справі ОСОБА_5 , яка зафіксована в телефонограмі від 13.01.2017 року, який щодо призначення покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду, особу винного - його вік, сімейний стан, освіту, стан здоров`я, формально позитивну характеристику за місцем проживання, відсутність даних щодо притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, а також те, що обвинувачений раніше не судимий в силу ст.ст. 89, 108 КК України.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні надав змістовні, повні та правдиві свідчення про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, які повністю викривають його у вчиненому кримінальному правопорушенні, добровільно, своєю активною поведінкою сприяв розкриттю кримінального правопорушення та з`ясуванню обставин вчинення кримінального правопорушення, у скоєному щиро розкаявся, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність, внаслідок вчиненого кримінального правопорушення тяжких наслідків не настало, все викрадене майно повернуто потерпілому, потерпілий по справі ОСОБА_5 претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має та цивільний позов не пред`являв, враховуючи обставини справи, а також особу обвинуваченого, стан його здоров`я, той факт, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого кримінального правопорушення, повернення викраденого майна потерпілому, відсутність цивільного позову та претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого з боку потерпілого та критичне ставлення обвинуваченого до своєї діяльності.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не виявлено. Суд не приймає обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_4 на момент вчинення інкримінованого йому злочину не мав не знятих або не погашених судимостей за раніше вчинені умисні злочини.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції статті, якою передбачена відповідальність за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, яке є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`явлено.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні в розмірі 703, 68 грн., пов`язані з проведенням в ході досудового розслідування судової експертизи, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Речові докази, а саме грошову купюру номіналом у 500 грн., пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , чоловічу сумку-барсетку, іконку паперову з зображенням святого Георгія, синтетичну стрічку фіолетового кольору з нанесеними на неї текстами молитов, мобільний телефон марки «SAMSUNG», моделі «GT-S5610» залишити потерпілому ОСОБА_5 ( а.к.п. 61-63 ).

Запобіжний захід ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, слід залишити без змін особисте зобов`язання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370-371, 374, 376 КПК України, суд,
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 ( сто п`ятдесят ) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, слід залишити без змін особисте зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в кримінальному провадженні в сумі 703, 68 грн., пов`язані з проведенням в ході досудового розслідування судової експертизи.

Речові докази, а саме грошову купюру номіналом у 500 грн., пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , чоловічу сумку-барсетку, іконку паперову з зображенням святого Георгія, синтетичну стрічку фіолетового кольору з нанесеними на неї текстами молитов, мобільний телефон марки «SAMSUNG», моделі «GT-S5610» залишити потерпілому ОСОБА_5 ( а.к.п. 61-63 ).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області через Городнянський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1