Справа 350/1486/16-к
Номер провадження 1-кп/350/114/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2016 року смт.Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Рожнятів в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження № 0000329, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань 06.11.2016 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременець Тернопільської області,

зареєстрований АДРЕСА_1 ,не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, судимого вироком Заліщицького районного суду Тернопільської області від 04.08.2014 року за ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком п"ять років, ухвалою Долинського районного суду від 22.07.2016 року звільнений умовно-достроково від відбування покарання на термін 8 місяців 9 днів, громадянина України, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,суд-

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_6 незаконно, повторно заволодів транспортним засобом.

Злочин вчинено за таких обставин.

05 листопада 2016 приблизно о 21 год., обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на території, що по АДРЕСА_2 , яка належить потерпілому ОСОБА_8 , маючи умисел на заволодіння транспортним засобом, проник в незачинений на ключ салон автомобіля марки Мерседес моделі 207, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 38 364 гривень, який знаходився на вказаній території та належить потерпілому, запустивши двигун внутрішнього згорання заволодів цим транспортним засобом.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочину , передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України визнав повністю, дав показання про те, що дійсно 05 листопада 2016 приблизно о 21 год. заволодів транспортним засобом за вищезазначених обставин.

Наполягає на розгляді провадження у порядку, передбаченому ст.349 КПК України, оскільки повністю погоджується з висновками досудового розслідування, а також просить суворо його не карати. У вчиненому щиросердечно розкаюється, обіцяє, що більше не буде вчиняти злочинів.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд провадження за його відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає, просить не призначати ОСОБА_6 сувору міру покарання.

За таких обставин, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.2 ст.289 КК України, оскільки він незаконно, повторно заволодів транспортним засобом.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння .

При цьому з обвинувачення слід виключити обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів, оскільки в даному випадку рецидив злочинів утворює одночасно їх повторність, яка передбачена ч.2 ст. 289 КК України як ознака злочину, та врахована при його кваліфікації, а тому за змістом ч.4 ст. 67 КК України суд не може враховувати рецидив злочинів ще раз при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Помякшуючими покарання обставинами для обвинуваченого є повне визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому та сприяння розкриттю злочину, думка потерпілого щодо призначення покарання.

За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у межах санкції ст. 289 ч.2 КК України, однак враховуючи вищеперелічені пом"якшуючі покарання обставини, які на переконання суду істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне застосувати до призначеного йому покарання ст.69 КК України, тобто призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст.289 ч.2 КК України,без конфіскації майна, оскільки на думку суду, призначення такого покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Одночасно суд враховує, що вироком Заліщицького районного суду Тернопільської області від 04.08.2014 року ОСОБА_5 засуджено за ст. 289 ч.2 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком п"ять років .

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 04.03.2016 року ОСОБА_5 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м"яке у виді 1 року 2 місяці 3 дні обмеження волі.

Ухвалою Долинського районнного суду Івано-Франківської області від 22.07.2016 року ОСОБА_5 умовно-достроково звільнено від відбування покарання на невідбутий строк 8 місяців 9 днів.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, до повного відбуття покарання, призначеного йому вироком Заліщицького районного суду Тернопільської області від 04.08.2014 року.

У такому разі, згідно ч.4 ст. 81 КК України при вчиненні особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

ч.1 ст.71 КК України, вказує, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до положення п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24.10.2003 року з наступними змінами - при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і визначити їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком слід вважати частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково.

Судом встановлено, що ухвалою Долинського районного суду від 22.07.2016 року ОСОБА_5 звільнений умовно - достроково від відбування покарання і невідбута частина покарання становить 8 місяців 9 днів обмеження волі .

Беручи до уваги вище викладене, суд прийшов до висновку про доцільність призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст.71 КК України, тобто до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заліщицького районного суду Тернопільської області від 04.08.2014 року.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.366-369, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком чотири роки, без конфіскації майна.

Відповідно до ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, за вироком Заліщицького районного суду Тернопільської області від 04.08.2014 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ст. 289 ч.2 КК України, та умовно-достроково звільнено ухвалою Долинського районнного суду Івано-Франківської області від 22.07.2016 року від відбування покарання на невідбутий строк 8 місяців 9 днів, і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки двадцять днів,без конфіскації майна.

Запобіжний захід обраний щодо ОСОБА_5 у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін, а строк відбування покарання обчислювати з 15 год. 06.11.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_5 в доход держави 1583 гривень 28 копійок.

Речовий доказ - автомобіль марки "Мерседес" моделі 207, державний номерний знак НОМЕР_1 ,повернути потерпілому ОСОБА_8 ;два ДВД диски з записами з камер відеоспостереження залишити при матеріалах кримінального провадження; два сліди підошви взуття , окурок та навісний замок знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: