Справа № 405/1710/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2017 року cлідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулися з вказаною вище скаргою до Ленінського районного суду м. Кіровограда, в обґрунтування якої зазначили, що 12.02.2017 року вони письмово зверталися до слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області з заявою про залучення їх потерпілими по кримінальному провадження № 0001539. Разом з тим, заявники вказали, що по зазначеному кримінальному провадженню вони у якості потерпілих не залучені, а тому не допитані і як наслідок не можуть ознайомитися з матеріалами кримінального провадження.

По заяві від 12.02.2017 року заявники просили суд зобов`язати прокуратуру Кіровоградської області винести процесуальне рішення та надати для ознайомлення, а також допитати їх. Заявники у судове засідання з`явилися, кожен окремо надали пояснення, відповідно до яких скаргу підтримали та просили задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні надав пояснення, згідно з якими скаргу не визнав, в задоволенні скарги просив відмовити.

Заслухавши заявників та прокурора, вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як визнав під час розгляду скарги прокурор, клопотання заявників дійсно надходило до прокуратури Кіровоградської області, проте підстав для залучення заявників в якості потерпілих у вказаному кримінальному провадженні знайдено не було.

Під час розгляду скарги заявники пояснили, що заподіяна їм шкода полягає у стражданнях за минулі роки, пов`язаних з фактом порушення кримінального провадження та як наслідок отриманням заявницею ОСОБА_4 захворювання інфаркту, подальшим погіршення стану здоров`я, отриманням ОСОБА_4 інвалідності 1 групи. Крім того, заявники вказали, що ними понесено значні матеріальні витрати пов`язані з поїздками до м. Києва, придбанням канцелярських належностей, а також зазначили, що шкода полягає й у невиконанні прокуратурою на протязі тривалого часу судових рішень та приховуванні злочину, яке полягає у не направленні справи до суду.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч.2 ст. 55 КПК України).
Водночас, згідно з ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Таким чином, оскільки заявники не довели причинного зв`язку між отриманими захворюваннями та процесуальними діями і бездіяльністю прокуратури, не надали будь яких доказів щодо отримання майнової та моральної шкоди, у тому числі й пов`язаної з не направленням кримінального провадження до суду, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги.

Разом з тим, відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, але даною статтею не передбачено зобов`язання прокурора або слідчого вчинити певні дії. Тобто, як вбачається зі скарги та пояснень заявників, заявниками не оскаржується бездіяльність прокурора або слідчого та не оскаржується їх рішення, а лише викладено прохання щодо зобов`язання вчинити певні дії, що не передбачено главою 26 КПК України.
За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу (ч. 1 ст. 307 КПК України).

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги може бути зокрема про відмову у задоволенні скарги (п.4 ч. 2 ст. 307 КПК України).

Виходячи з викладеного, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги заявника.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення слідчого відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1