У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.03.2017 року слідчий суддя Городоцького районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_3 , та потерпілої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_3 , на постанову старшого слідчого про закриття кримінального провадження від 17.08.2016р., -

встановила:

06.03.2017р. представник потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_3 , звернувся до суду із скаргою на постанову старшого слідчого Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000620 від 08.08.2016р., покликаючись на те, що така є незаконною та необгрунтованою, оскільки прийнята без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, а викладені у ній висновки не відповідають фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення. У порушення вимог ч.5 ст. 284 КПК України копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження не була надіслана потерпілій ОСОБА_4 , таку вона отримала лише 27.02.2017р. на численні звернення, а тому строк на її оскарження минув. Вищевказана постанова слідчого є фактично копією раніше прийнятих ним постанов про закриття кримінальних проваджень від 27.07.2016р. та 17.08.2016р.. Той факт, що слідчий в один і той же день приймає два рішення про закриття кримінальних проваджень за різними заявами ОСОБА_4 , що стосуються подій, які мали місце в різний час, свідчить лише про одне небажання належним чином розслідувати кримінальне провадження, а в будь-який спосіб закрити його. У своїй постанові слідчий зсилається на те, що в ході досудового розслідування встановити свідків та очевидців спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 не представилося можливим. Слідчий повністю проігнорував докази на підтвердження вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, відносно своєї матері ОСОБА_4 , а саме заяви потерпілої від 07.08.2016р. про те, що ОСОБА_6 вчепив її за волосся, тягав її в кухні, вдарив її до кута стола та мітлою вдарив її по голові, висновок експерта № 1566 від 17.08.2016р., згідно якого у ОСОБА_4 було виявлено рану на волосяній частині голови, яка утворилась від дії тупого предмета з обмеженою поверхнею, могла виникнути 07.08.2016р. та відноситься до легкого тілесного ушкодження. Вказаний висновок експерта слідчим безпідставно проігноровано і йому не надано належної правової оцінки та не вмотивовано чому його не взято до уваги, хоча згідно вимог ч.10 ст.101 КПК України орган, який здійснює провадження, у випадку незгоди з висновком експертизи, повинен мотивувати таку незгоду у відповідній постанові, ухвалі, вироку. На факт поверхового, однобічного і необєктивного розслідування свідчить і та обставина, що в один день слідчий закриває два кримінальні провадження за заявами потерпілої по подіях спричинення їй тілесних ушкоджень, які мали місце в різних періодах часу. Зсилання слідчого у постанові на те, що не вдалося встановити свідків та очевидців вчинення ОСОБА_6 злочинів, не може слугувати підставою для закриття кримінального провадження та уникнення винною особою відповідальності за вчинені злочини, оскільки і без свідків вина ОСОБА_6 доводиться показаннями потерпілої, її заявою та висновком експерта. Разом з тим слідчий у постанові зазначає, що в діях відсутній склад злочину, тоді як не конкретизує, в чиїх саме діях відсутній склад такого, тобто не встановивши особи, слідчий приймає рішення про відсутність у діях такої складу злочину, що є грубим порушенням вимог кримінально-процесуального закону, зокрема положень ст.284 КПК України, так як незрозуміло в кого чи в діях якої особи не має складу злочину.

Просив суд скасувати постанову слідчого Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 17.08.2016р. про закриття кримінального провадження № 0000620 від 08.08.2016р. за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та направити матеріали для продовження досудового розслідування.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вимоги скарги підтримали. ОСОБА_3 додатково пояснив, що оспорювана постанова слідчого ОСОБА_5 від 17.08.2016р. аналогічна за змістом іншим постановам від 17.08.2016р. та 27.07.2016р., що додатково підтверджує однобічність та неповноту досудового розслідування. Відсутність свідків та очевидців спричинення тілесних ушкоджень потерпілій не може бути підставою для висновку про відсутність в особи складу кримінального правопорушення, оскільки факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілій підтверджується іншими доказами, а саме її показаннями та висновком експерта. Слідчим не проведено жодних слідчих дій у кримінальному провадженні для усунення розбіжностей у показаннях потерпілої та ОСОБА_6 , зокрема, їх одночасний допит, слідчий експеримент за їх участю, додаткову експертизу тощо. ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що одразу ж після спричинення їй тілесних ушкоджень звернулася за допомогою до лікаря, який наклав їй шви і до якого вона ще 10 днів ходила на перев`язки, що підтверджується медичною довідкою. Проте слідчим не були допитані ні цей лікар, ні медична сестра, яка також була присутня при цьому. Твердження сина про те, що вона сама спричинила собі тілесні ушкодження, дійсності не відповідають, оскільки такого роду ушкодження самому собі спричинити неможливо.

Слідчий Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Згідно вимог ст.306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши думку особи, яка подала скаргу, потерпілої та перевіривши матеріали кримінального провадження, вважаю, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

З аналізу матеріалів досудового розслідування вбачається неповнота такого, яка полягає зокрема у тому, що слідчим покладено в основу висновку про відсутність у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення виключно той факт, що не вдалося за результатами проведених слідчий дій встановити складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_6 . При цьому такий висновок слідчого суперечить двом доказам у справі, а саме показанням потерпілої та висновку судово-медичної експертизи, які жодним чином у постанові не спростовані. Окрім призначення експертизи, допиту потерпілої та свідка ОСОБА_6 , який безпосередньо зацікавлений у результатах розслідування, оскільки потерпіла прямо вказувала на нього як на особу, яка спричинила їй тілесні ушкодження, слідчим не проведено жодних інших слідчих дій, а відтак в основу його висновку покладені лише показання особи, на яку безпосередньо вказала потерпіла як на особу, яка спричинила їй тілесні ушкодження, що є неприпустимим, оскільки слідчий повинен був критично віднестися до таких показань, або довести їх достовірність іншими належними та допустимими доказами.

Висновок судово-медичної експертизи № 1566 від 08.08.2016р. також стверджує, що судово-медичних даних про утворення тілесного ушкодження при паданні на площину немає, а відтак показання свідка ОСОБА_6 в тій частині, що його мати сама спричиняє собі тілесні ушкодження, дійсності не відповідають. Слідчим не вжито жодних заходів для перевірки достовірності показань ОСОБА_6 , не опитувалися свідки сусіди, які могли чути крики чи до яких могла звертатися за допомогою потерпіла після спричинення тілесних ушкоджень, лікаря, який надавав медичну допомогу потерпілій одразу після спричинення їй тілесних ушкоджень тощо.

В продовження, незрозумілим також є висновок слідчого в тій частині, що беручи до уваги пояснення свідка ОСОБА_6 , який заперечує взагалі нанесення ним будь-яких тілесних ушкоджень матері, слідчий робить висновок про відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а не відсутності події кримінального правопорушення.

Таким чином слідчий, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, зробив висновки щодо обставин, що обумовлюють закриття провадження, без всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин, а відтак постанова від 17.08.2016р. про закриття кримінального провадження № 0000620 від 08.08.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, підлягає скасуванню з направленням матеріалів кримінального провадження для проведення досудового розслідування.

При цьому звертаю увагу слідчого на те, що всупереч вимогам ч.6 ст.284 КПК України в матеріалах кримінального провадження відсутні докази належного скерування копії постанови про закриття кримінального провадження потерпілій ОСОБА_4 , в матеріалах провадження міститься лише повідомлення про закриття кримінального провадження від 27.08.2016р., яке, однак, не підтверджує факту його дійсного направлення потерпілій, чим суттєво порушуються її права, визначені п.13 ч.1 ст.56 КПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307 КПК України, слідчий суддя

постановила:
Скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_3 , на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 17.08.2016р. задовольнити.
Постанову про закриття кримінального провадження № 0000620 від 17.08.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, винесену слідчим Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 17.08.2016р., - скасувати.
Матеріали кримінального провадження № 0000620 від 08.08.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, скерувати до Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області для відновлення досудового розслідування.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого судового засідання в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1