Справа № 474/44/17
Провадження № 1-кп/474/10/17
УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою
12.07.17 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_13

обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисника ОСОБА_15

обвинуваченого ОСОБА_16 та його захисника ОСОБА_17

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 в рамках кримінального провадження № 0000189, -

встановив:
16.01.2017р. до Врадіївського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000189 від 24.08.2016р., по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 365 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 на 60 діб.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 365 КК України, за обставин вказаних в обвинувальному акті.

Також у клопотанні стверджується, що на даний час продовжують існувати ризики визначені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, а саме, що обвинувачений ОСОБА_9 може:

- переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні декількох злочинів, один з яких є особливо тяжким, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років;

- безперешкодно перетнути Державний кордон України та виїхати до Росії та окупованої Автономної Республіки Крим;

- незаконно впливати на свідків, які підлягають допиту в ході судового розгляду;

- незаконно впливати на потерпілих та їх близьких родичів загиблого ОСОБА_18 з метою сформувати хибну уяву про нібито законність його дій та інших обвинувачених під час подій 24.08.2016р., тим самим спонукаючи останніх до зміни свідчень, під час судових засідань;

- перешкоджати судовому розгляду іншим чином, а саме у разі зміни іншим обвинуваченим запобіжних заходів на більш м`які запобіжні заходи, обговорити та штучно виробити єдину позицію, яку зможуть використати на свою користь під час розгляду обвинувального акту в суді, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Можливість втечі та переховування від суду також обумовлена тяжкістю вчинених кримінальних правопорушень, обізнаності у сфері права, а також негативне ставлення мешканців смт. Криве Озеро до обвинуваченого, які уже намагалися здійснити самосуд.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливо, оскільки така міра запобіжного заходу не виключатиме ризик незаконного впливу обвинуваченим на інших осіб.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримала клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заперечили проти задоволення клопотання вказуючи на безпідставність, необґрунтованість, недоведеність клопотання та невідповідність останнього приписам ст.ст. 178, 184, 194 КПК України, зокрема щодо існування ризиків визначених ст. 177 КПК України, та просять застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. При цьому вказують про необхідність врахування наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, перебування на утриманні дружини, двох малолітніх дітей, матері та бабусі, стан здоров`я цих осіб, а також стан здоров`я самого обвинуваченого, а також те, що після подій в ніч з 23 на 24 серпня 2016 року обвинувачений, до затримання в порядку ст. 208 КПК України, протягом доби перебував на волі та не вживав жодних заходів спрямованих на залишення території України. Крім того, зазначають на відсутність у обвинуваченого закордонного паспорта.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх представник ОСОБА_8 підтримали клопотання прокурора, захисник ОСОБА_13 заперечив проти задоволення клопотання.

Заслухавши доводи прокурора про необхідність задоволення клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, думку обвинуваченого та його захисників, потерпілих та їх представників, інших учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 184 та 199 КПК України, та вручено обвинуваченому ОСОБА_9 12.07.2017р. з дотриманням вимог ч. 2 ст. 184 КПК України, що підтверджується останнім та його захисниками.

Так, враховуючи приписи ст.ст. 176-179, 183, 184, 194, 197 КПК України, з матеріалів клопотання слідує, що 20.12.2016р. ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а 26.12.2016р. вручено обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Згідно обвинуваченого акту ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115 КК України - вбивстві, тобто умисному протиправному заподіяні смерті іншій людині та ч. 3 ст. 365 КК України - перевищенні влади та службових повноважень, тобто в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалися насильством та застосуванням спеціальних засобів і спричинили тяжкі наслідки, за обставин вказаних у обвинувальному акті.

Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 365 КК України, за обставин вказаних у обвинувальному акті підтверджується вагомістю доводів зазначених у клопотанні та доказів, на які посилається прокурор.

Обвинуваченому ОСОБА_9 25.08.2016р. ухвалою слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.10.2016р., строк якого в подальшому продовжувався ухвалами слідчого судді від 20.10.2016р. до 18.12.2016р. та 14.12.2016р. до 12.02.2017р., включно.

Ухвалами суду від 30.01.2017р., 24.03.2017р. та 17.05.2017р. строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 продовжено до 30.03.2017р., 23.05.2017р. та 16.07.2017р. включно.

Суд вважає, що прокурором доведено продовження існування ризиків, які стали підставою для обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження його строку.

Стосовно доводів обвинуваченого та його захисників суд зазначає, що стороною захисту на попередньому судовому засіданні доведено наявність захворювань у обвинуваченого та членів його сім`ї, однак з наданих медичних документів не вбачається, що у зв`язку із наявним у обвинуваченого захворюванням він по медичним показанням не може триматися у місцях попереднього ув`язнення. З медичних документів дитини та обвинуваченого вбачається, що у них є захворювання, однак з них не слідує, що останні потребують постійного медичного догляду чи постійного догляду інших осіб.

Стосовно тверджень про перебування на утриманні обвинуваченого матері та бабусі слід зазначити, що згідно документів наданих стороною обвинувачення на попередньому судовому засіданні вказані особи є пенсіонерами, а відтак мають власний дохід у вигляді пенсії, що, в свою чергу, також не позбавляє їх права продовжувати трудову діяльність. Матеріальний стан дітей та дружини обвинуваченого не підтверджено.

Враховуючи інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення сама лише позитивна характеристика, наявність постійного житла та малолітніх дітей на утриманні не є достатніми підставами для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд зазначає, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України є тяжким та особливо тяжким злочинами, відповідальність за вчинення яких передбачена у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років та на строк від семи до п`ятнадцяти років, відповідно, що, в свою чергу, може спонукати ОСОБА_9 до неналежного виконання своїх процесуальних обов`язків обвинуваченого та намагання ухилитися від суду.

Крім того, обвинувачення ОСОБА_9 в умисному вбивстві під час виконання своїх службових обов`язків поліцейського викликало великий суспільний резонанс вказаної справи і зацікавленість суспільства у всебічному, об`єктивному та швидкому судовому розгляді даного кримінального провадження, а тому обраний запобіжний захід має гарантувати пересічним громадянам та суспільству в цілому впевненість у невідворотності покарання ОСОБА_9 , у разі визнання судом його винним.

Відповідно до п. С ч. 1, ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод (Рим, 1950), КПК України для обрання або для зміни запобіжного заходу - тримання під вартою необхідна наявність підстав вважати, що дана особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, буде намагатися, або ухилятися від слідства, суду та від виконання процесуальних рішень або перешкоджати встановленню істини в справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому враховується тяжкість вчинених злочинів, вік підозрюваного, його стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інше.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, серйозність пред`явленого обвинувачення та ризик втечі може бути аргументом лише при обранні запобіжного заходу і відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованості підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості (Рішення Європейського Суду Харченко проти України від 10.02.2011р.).

Таким чином, судом не встановлено достатніх підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід може в достатній мірі гарантувати виконання ОСОБА_9 процесуальних обов`язків обвинуваченого та запобігти ризикам визначеним ст. 177 КПК України, наявність яких встановлено судом.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, з однієї сторони враховує, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, одружений та має на утриманні двох малолітніх дітей, має постійне місце проживання, а також відсутність у обвинуваченого попередніх судимостей, однак з другої сторони суд враховує тяжкість інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень та міру покарання, яка передбачена кримінальним законом за їх вчинення, вік та стан здоров`я обвинуваченого, які дозволяють останньому перебувати в місцях попереднього ув`язнення, а також наявність конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

В сукупності вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить обвинуваченому належної процесуальної поведінки.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 315, 371, 372, 395 КПК України, суд, -

ухвалив:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб до 15 год. 10 хв. 10 вересня 2017 року, включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту її вручення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3