Справа № 135/1530/16-к
Провадження №11-кп/772/492/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянула 14 лютого 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження № 0000130 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та самого обвинуваченого на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жеребкове Ананьївського району Одеської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком колегії суддів Апеляційного суду Одеської області від 14.11.2008 року за ч.1 ст.152, ч.2 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі, звільненому з місць позбавлення волі 21.03.2016 року умовно-достроково строком на 1 рік 6 місяців 14 днів

засуджено за ч.2 ст.152 КК України до 7 років позбавлення волі.

За ч.2 ст.15 ч.2 ст.152 КК України до 5 років позбавлення волі.

За пп.9, 10, 13 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_6 призначено довічне позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим приєднано невідбуту частину покарання один рік шість місяців чотирнадцяти днів позбавлення волі, призначену вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області від 14.11.2008 року і остаточне покарання призначено довічне позбавлення волі.

Вирішено питання з судовими витратами.

За участю прокурора: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :
В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просив скасувати вирок суду і закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за відсутністю достатніх підстав для підтвердження його винуватості в скоєнні кримінальних правопорушень, за які він засуджений.

Апеляційна скарга обвинуваченого містить прохання про призначення йому справедливого покарання, виходячи із його пояснень щодо скоєних злочинів.

Згідно вироку суду ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за те, що 15.04.2016 року близько 21год 30хв. на вул. Хлібозаводській в м. Ладижині Вінницької області, поблизу дачних земельних ділянок з метою зґвалтування напав на ОСОБА_9 .. Застосовуючи фізичну силу повалив останню на землю обличчям донизу та почав знімати одяг. Після того як ОСОБА_9 стала чинити опір, ОСОБА_6 став наносити їй тілесні ушкодження та подолавши опір зґвалтував.

Потім з метою приховати вчинений злочин, діючи з умислом на заподіяння смерті накинув ОСОБА_9 на шию мотузку та із застосуванням сили затягнув її, а також здавлював шию пальцями рук. Також одночасно руками та ногами здавлював потерпілій груди та живіт. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 померла на місці події.

За висновком судово-медичної експертизи №50 від 17.05.2016 року ОСОБА_9 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя під час скоєння. Смерть ОСОБА_9 настала від механічної асфіксії внаслідок стискання шиї петлею і пальцями рук, закупоркою зовнішніх дихальних шляхів вологим ґрунтом в досить короткий проміжок часу хвилин, з врахуванням характеру ушкоджень та додаткових факторів, які сприяли її прискоренню, а саме: можливе одночасне стискання грудей і живота, що спричинило пошкодження внутрішніх органів, поглиблювало кисневу недостатність.

16.04.2016 року біля 00год 30 хв. на вул. Польовій в м. Ладижині Вінницької області біля Ладижинської міської лікарні з метою зґвалтування напав на свою знайому ОСОБА_10 . Наніс ОСОБА_10 удар кулаком правої руки в обличчя, від якого остання впала на землю. Почав знімати одяг, роздягнувши догола. З метою подолання опору ОСОБА_10 заподіяв тілесні ушкодження. ОСОБА_6 було виконано всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочинного умислу на зґвалтування до кінця, проте злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

Доводячи свій умисел на позбавлення життя ОСОБА_10 , відірвав фрагмент металевого прута з металевої огорожі земельної ділянки, наніс біля трьох ударів вказаним металевим прутом в голову, заподіявши несумісні з життям тілесні ушкодження.

За висновком судово-медичної експертизи №49 від 17.05.2016 року смерть ОСОБА_10 настала від механічної асфіксії, внаслідок множинних здавлень шиї пальцями рук із застосуванням фізичної сили, що спричинило значні травмування, пошкодження м`яких тканин, кісток і хрящів шийного органокомплексу, гострої кисневої недостатності. Додаткові фактори стискання грудей і живота прискорювали настання смерті, сприяли незворотності патологічних змін в організмі, поглиблюючи кисневу недостатність, спричинили больовий шок. Окрім цього, у загиблої ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження. Травматичні зміни шийного органокомплексу з вираженими ознаками асфіксії, важка закрита травма грудей як кожна окремо, так і в сукупності є тяжкими тілесними ушкодженнями як небезпечні для життя під час заподіяння. Важка відкрита черепно-мозкова травма є тяжкими тілесними ушкодженнями несумісними із життям.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення обвинуваченого і його захисника, підтримавших доводи поданих ними апеляційних скарг; заперечення прокурора, проти їх задоволення; виступи їх в судових дебатах в підтримання висловлених позицій, а обвинуваченого ще і в останньому слові; дослідивши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення.

Потерпілі на апеляційний розгляд не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце апеляційного розгляду та не повідомляли про поважні причини свого неприбуття, що не перешкоджало його проведенню.

Суд обґрунтував свій вирок сукупністю зібраних і наданих стороною обвинувачення доказів, належність, допустимість і достовірність яких в місцевому суді і в апеляційних скаргах не піддавалась сумніву обвинуваченим і його захисником.

Твердження в апеляції, що частина доказів, зокрема, особисті документи ОСОБА_6 , які були виявлені при огляді трупів жінок, були використані з метою імітації скоєння злочинів обвинуваченим, являються безпідставними.

Обвинувачений ніколи не пояснював, що зазначені речі він мав при собі при затримані або їх хтось відібрав при скоєнні злочинів і підкинув до виявлених трупів.

Проте, оголені тіла вбитих жінок були виявлені до затримання ОСОБА_6 . При огляді місця події проводилось фотографування, вилучення підозрілих предметів, які мали доказову базу. В той час і були виявлені особисті речі та документи обвинуваченого. Всі процесуальні дії робились при понятих, спеціалістах, належним чином оформлялись. Ніхто ніяких претензій до процесуальних документів не пред`являв.

Тому доводи апеляційної скарги щодо імітації злочинів не приймаються судом.

Суд обґрунтовано не взяв до уваги покази ОСОБА_6 , в яких він заперечував свою вину, посилаючись на участь інших осіб у злочині, які при проведені досудового слідства ніяким чином не підтвердилася.

За висновками експертів по результатах біологічних досліджень крові ОСОБА_6 і трупів потерпілих на предмет ДНК була встановлена наявність крові ОСОБА_9 і ОСОБА_10 на його одязі, руці. У вмісті епітелію, що вилучалась із піхви потерпілої ОСОБА_9 також виявлені клітини ДНК, належні ОСОБА_6 і потерпілої ОСОБА_9 .

За поясненнями експертів в суді ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ДНК це код, персональна ознака кожної людини, яка визначається шляхом біологічних досліджень крові та клітин тіла, що передаються на дослідження.

Тому суд, не маючи ніяких сумнівів у достовірності до зроблених висновків обґрунтовано взяв їх до уваги як докази, що вказували на причетність ОСОБА_6 до скоєних злочинів.

При огляді місць події на рихлому ґрунті та біля виявленого трупа ОСОБА_9 були зафіксовані сліди від взуття чоловіка. При досліджені гіпсового зліпку, зробленого від сліду взуття біля трупа, експерти судово-трасологічної експертизи зробили висновок, що зазначений слід залишений лівою кросівкою обвинуваченого, в яку він був взутий в ту ніч.

Сліди на рихлому ґрунті виключали перебування разом із ОСОБА_6 інших осіб, на що він вказував.

Виявлені садна і подряпини на обличчі, грудях, животі обвинуваченого при його обстежені після затримання вказували на характерні ознаки опору жінок, який вони чинили при насильницьких діях обвинуваченого. Час їх утворення співпадає із часом скоєння вбивств.

Суд не міг не взяти до уваги поведінку ОСОБА_6 , описану в акті стаціонарної судово-психіатричної експертизи, де він щиро переживав за скоєне ним та був у розпачі за своє майбутнє, яке його чекало після судового процесу.

ОСОБА_6 при дачі пояснень в апеляційному суді, з одного боку, не заперечував вину і просив не залишати довічний термін ув`язнення, з іншого боку стверджував, що він не вбивав жінок, визнаючи лише зґвалтування ОСОБА_9 .

Проте, достатні і беззаперечні докази, якими обґрунтований вирок суду, не дають підстав вірити обвинуваченому та закривати кримінальне провадження за недоведеністю чи відсутністю складу злочину в його діях.

Щодо призначеного покарання, суд виходить із наступного.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 більше 8 років відбував покарання за аналогічний особливо тяжкий злочин в установах відбування покарань, де під наглядом мав показники в роботі, без зауважень поводився, в зв`язку з чим, був умовно-достроково звільнений.

На волі пробув лише 25 днів. За цей час знайшов собі роботу, мав одружитися, підтримував стосунки із родиною.

Проте, нічого не зупинило його перед скоєнням жорстоких і най тяжчих злочинів вбивств де, однією із двох жертв стала його майбутня дружина.

Не дивлячись на молодий вік, обвинуваченому було лише 25 років, він за аналогічних обставин в процесі подолання опору при зґвалтуванні, позбавив життя трьох молодих жінок. Тому суд обґрунтовано визнав, що перебування ОСОБА_6 на волі несе загрозу для суспільства, а тому єдино правильним, законним і справедливим покаранням йому обрано довічне позбавлення долі, із врахуванням невідбутого покарання за попереднім вироком суду.

Ніяких аргументів, які би давали підстави до зміни такого покарання в апеляційній скарзі не наведено і зі справи їх не вбачається.

Тому підстав до задоволення обох апеляційних скарг колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 414, 420 КПК України апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та самого обвинуваченого залишити без задоволення.

Вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 грудня 2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3 місяців із дня її оголошення, а обвинуваченим із дня вручення йому копії ухвали

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

З оригіналом згідно: