Справа № 300/998/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2017смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника- ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Воловець кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, заміжньої, працюючої санітаром Центру первинної медико-санітарної допомоги с.Нижні Ворота, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 29.09.2016 року близько 11-20 години, знаходячись на вулиці навпроти житлового будинку АДРЕСА_1 , на грунті тривалих неприязних відносин, в ході сварки, умисно нанесла ОСОБА_6 декілька ударів руками в ділянку обличчя, внаслідок чого спричинила потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя та забійної рани верхньої губи, які згідно висновку судової медичної експертизи №198 від 08.11.2016 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненому не визнала, від дачі пояснень відмовилась.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 просив суд виправдати ОСОБА_5 , так як матеріалами кримінального провадження не підтверджено її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_6 під час розгляду справи зазначив, що 29.09.2016 року був присутній при проведенні виконавчих дій з виселення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з житлового будинку по АДРЕСА_2 , який належить його дружині ОСОБА_10 . В процесі виселення ОСОБА_5 , яка перешкоджала у проведенні зазначених дій державними виконавцями, нанесла йому декілька ударів рукою по обличчю, спричинивши тілесні ушкодження. Цивільний позов просив задоволити.

Твердження обвинуваченої про її невинуватість спростовується матеріалами кримінального провадження та показами свідків.

Так, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ствердили, що 29.09.2016 року вони разом з іншими працівниками Воловецького відділення поліції брали участь в охороні громадського порядку під час виконання державними виконавцями рішення суду про примусове проникнення до будинку та виселення в АДРЕСА_2 . Під час здійснення виконавчих дій між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виникла штовханина, в ході якої вона нанесла декілька ударів рукою по обличчю ОСОБА_6 .

Факт нанесення ОСОБА_5 удару рукою в обличчя потерпілого підтвердив під час розгляду справи також свідок ОСОБА_13 - начальник сектору превенції Воловецького відділення поліції.

Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 пояснили, що 29.09.2016 року близько 11-20 години біля будинку №103 по вул.Верховинській в с.Нижні Ворота між ОСОБА_5 , яка намагалася перешкодити у здійсненні виконавчих дій державними виконавцями, та ОСОБА_6 виникла сварка та штовханина. Проте, чи наносила обвинувачена ударів потерпілому не бачили.

Свідок ОСОБА_10 - дружина потерпілого ОСОБА_6 підтвердила його покази.

Свідок ОСОБА_8 - сестра обвинуваченої ствердила, що не бачила, щоб ОСОБА_5 наносила будь-яких ударів ОСОБА_6 .

Висновком судової медичної експертизи №198 від 08.11.2016 року підтверджено, що тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_6 , а саме: синці обличчя та забійної рани верхньої губи, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров"я чи незначної стійкої втрати працездатності; могли виникнути при обставинах та в строки вказані потерпілим та в постанові про призначення експертизи, не могли виникнути при падінні з висоти власного росту (а.с.43-45).

З дослідженого під час розгляду справи відеозапису зафіксовано, як ОСОБА_5 підходить до ОСОБА_6 та починає його штовхати, після чого завдає удари рукою в область обличчя (а.с.36).

Суд належним чином проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, і її дії правильно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи обвинуваченій міру покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватої: раніше не судима, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінеті у Воловецькій ЦРЛ не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з потерпілим не примирилася.

Відповідно до ст.66 КК України обставин справи, що пом`якшують покарання немає.

Обтяжуючих обставин справи згідно ст.67 КК України немає.

З досудової доповіді Воловецького районного сектору пробації від 15.02.2017 року вбачається, що ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення оцінюється фахівцем органу пробації як середній, виправлення обвинуваченої можливе без призначення покарання у вигляді позбавлення чи обмеження волі.

З врахуванням всіх обставин справи в їх сукупності суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченої можливе за умови призначення покарання в межах санкції статті 125 ч.1 КК України -у вигляді штрафу.

Витрати на проведення експертиз у справі відсутні.

Речовий доказ- диск "DVD-R" із відеофайлом "МОVО13.МОD" розміром 985 Мб, приєднаний до матеріалів кримінального провадження (а.с.36)- слід залишити в матеріалах справи.

Запобіжний захід не обирався.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_21 про відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з ст.128 ч.1 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому- ч.1 ст.129 КПК України.

З фіскальних чеків, доданих до матеріалів справи вбачається, що витрати потерпілого ОСОБА_6 стосуються лікування та протезування зубів.

В той же час з висновку експерта №198 від 08.11.2016 року вбачається, що на час огляду потерпілого тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_6 у вигляді синців обличчя та забійної рани верхньої губи. Інших скарг на ушкодження здоров"я, в тому числі, пошкодження зубів, у потерпілого не було.

Таким чином, суд вважає, що відсутній причинний зв"язок між діями обвинуваченої ОСОБА_5 , що мали місце 29.09.2016 року та наслідками у вигляді пошкодження зубів потерпілого ОСОБА_6 , тому цивільний позов задоволенню не підлягає.

Суд, керуючись ст.ст. 371, 374 КПК України, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадям, що складає 510 (п"ятсот десять) гривень.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням- відмовити.

Речовий доказ- диск "DVD-R" із відеофайлом "МОVО13.МОD" розміром 985 Мб, приєднаний до матеріалів кримінального провадження- залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області в 30-денний термін з часу його проголошення.

Суддя ОСОБА_1