Справа № 730/1152/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/412/2017
Категорія - ч.2 ст.309 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000659 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 24 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , не одружений, освіта середня-спеціальна, не працюючий, раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та на нього покладено обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 660 грн. 30 коп.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_7 на початку жовтня 2016 року, перебуваючи біля автостанції, неподалік річки Борзенка, у чагарниках зірвав кілька рослин коноплі, тобто, незаконно, без мети збуту придбав 895,10 г каннабісу, що згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 1152(х) від 21.11.2016 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом.

Після цього, ОСОБА_7 незаконно, без мети збуту, переніс зазначену кількість особливо небезпечного наркотичного засобу до господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , до місця проживання його бабусі - ОСОБА_10 , де незаконно, без мети збуту, шляхом висушування та подрібнення руками, виготовив 895,10 г каннабісу, що є особливо небезпечним наркотичним засобом.

Після цього, ОСОБА_7 незаконно, без мети збуту, зберігав 895,10 г каннабісу, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, у вищевказаному господарстві до 08.11.2016 року, коли їх було вилучено співробітниками поліції.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, просив скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, та призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. В обґрунтування скарги послався на необґрунтоване звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, що є явно несправедливим через м`якість, не буде відповідати вимогам ст.65 КК України та сприяти виправленню обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, котрі просили вирок суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Посилання прокурора на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину і особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, є непереконливими.

Так, відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За змістом ст.75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, він може звільнити вказану особу від відбування заходу примусу з випробуванням, умотивувавши належним чином своє рішення.

Перевіривши матеріали кримінального провадження під час апеляційного розгляду, колегія суддів прийшла до висновку, що місцевий суд наведених вимог закону дотримався, а доводи прокурора про протилежне є неспроможними.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_7 , місцевий суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який не відноситься до категорії тяжких; особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується задовільно; його щире каяття, відношення до скоєного; відсутність обставин, що обтяжують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначити останньому покарання хоча й у виді позбавлення волі, проте із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

На переконання апеляційного суду, всі ці встановлені фактичні дані, а також те, що, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, його поведінка під час кримінального провадження, молодий вік, наявність міцних соціальних зв`язків (проживає разом з матір`ю та батьком, який є інвалідом 3 групи), доводять можливість досягти його виправлення без ізоляції від суспільства.

На думку апеляційного суду, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для перевиховання ОСОБА_7 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Що стосується доводів прокурора про тяжкість вчиненого діяння, то це саме по собі, відповідно до закону, не є перешкодою для застосування ст.75 КК України. Крім того, згідно ст.12 КК України, інкримінований обвинуваченому злочин не відноситься до категорії тяжких.

Відтак, безспірних правових підстав вважати призначений ОСОБА_7 захід примусу явно несправедливим унаслідок м`якості, через неправильне застосування ст.75 КК України, колегія суддів не вбачає. А тому, підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 24 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4