справа № 462/1712/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 травня 2016 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000957 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Львова, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, неодруженої, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої на АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

встановив:
ОСОБА_5 16.03.2016 року близько 13.00 год., перебуваючи в приміщенні магазину №67 на вул.Виговського, 100 у м.Львові, в якому здійснює свою діяльність ТзОВ «Фоззі Фуд», маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, викрала із полиці рибного відділу магазину банку ікри лососевої марки «Шаланда», ємністю 120 г вартістю 162 грн. без ПДВ, відірвавши антикрадіжний датчик, заховала її у внутрішню кишеню своєї куртки і, не оплативши її вартість, пронесла повз касовий контроль та вийшла за межі магазину у невідомому напрямку, чим заподіяла ТзОВ «Фоззі Фуд» матеріальну шкоду в розмірі 162 грн.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому їй злочині, передбаченому ч.1 ст.185 КК України, визнала повністю, не заперечила фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дала суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд її суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) доведена повністю і її дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченій виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; особу винної, яка раніше не судима (матеріали кримінального провадження, арк.49), неодружена, не працює, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває (матеріали кримінального провадження, арк.52, 53), згідно наданої характеристики за місцем проживання характеризується позитивно (матеріали кримінального провадження, арк.51).

Виходячи з наведеного, враховуючи обставини вчинення злочину, беручи до уваги думку представника потерпілого, який просить суворо обвинувачену не карати, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для її виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів, у виді штрафу в мінімальних межах санкції ч.1 ст.185 КК України.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальних витрати відсутні.

Підстав, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченої запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ інформаційний носій (CD-диск), на якому міститься відеозапис з камер відеоспостереження ТОВ «Фоззі Фуд» за 16.03.2016 року (матеріали кримінального провадження, арк.38, 39), залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1