АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

18 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів власника майна ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року,

за участю прокурора ОСОБА_7
представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000567 від 01.03.2017 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ст. 219 КК України, було частково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , про арешт майна та накладено арешт на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та заборонено здійснювати відчуження вказаного майна.

Згідно ухвали суду, слідчий суддя враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що діями ОСОБА_6 заподіяно збитки ПАТ "Миколаївський суднобудівний завод "Океан" в сумі 1 500 000 660,00 грн., з метою недопущення його подальшого відчуження та забезпечення відшкодування завданих збитків дійшов висновку, що є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту, з урахуванням викладеного, клопотання слідчого задовольнив частково, відповідно до ст. ст. 60, 65 Сімейного Кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції адвокат ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів власника майна ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт зазначає про те, що розглядаючи клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя не звернув уваги на те, що ОСОБА_6 не був повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ст. 219 КК України у спосіб, встановлений главою 11 КПК України.

Зазначає, що суд не дослідив обставини відсутності реальних збитків, заподіяних ПАТ "Миколаївський суднобудівний завод "Океан" діями ОСОБА_6 .

Одночасно автор апеляційної скарги просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року, оскільки розгляд клопотання слідчого було здійснено за відсутності власника майна, при цьому копію ухвали ОСОБА_6 , який є власником арештованого майна, отримано 23.03.2017 року.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу представника власника майна такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, при цьому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000567 від 01.03.2017 року за підозрою ОСОБА_10 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 219, ч. 5 ст. 191 КК України та за підозрою ОСОБА_11 і ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

14.02.2017 р. за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ст. 219 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, та доведенні до банкрутства, тобто умисному, з корисливих мотивів в інтересах третіх осіб вчинені службовою особою суб`єкта господарської діяльності дій, що призвели до стійкої фінансової неспроможності суб`єкта господарської діяльності, та завдали великої матеріальної шкоди кредитору.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді Президента ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» та являючись службовою особою, з метою обернення майна ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» на користь третіх осіб, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи за попередньою змовою групою осіб, вчинив заволодіння майном ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» в особливо великих розмірах.

Отже, ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Органами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 є власником житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. З метою виконання завдань кримінального провадження та відшкодування завданих збитків наявні підстави для арешту зазначеного майна.

10.03.2017 р. старший слідчий в особливо важливих справах другого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13.03.2017 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання слідчого було задоволено частково та накладено арешт на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та заборонено здійснювати відчуження вказаного майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно підозрюваного перевірялись судом першої інстанції. При цьому було вислухано доводи прокурора, досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, враховано достатність доказів, що вказують на підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ст. 219 КК України, наявність даних про належність майна саме підозрюваному, розумність та співрозмірність обмеження права власності останнього, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
З урахуванням викладеного слідчий суддя, всупереч доводам представника власника майна, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1, п. 3 ч. 2 та ч. 5 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

В свою чергу, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, якими є запобігання можливості його передачі або відчуження.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Доводи захисника про відсутність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту, з огляду на необґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих злочинів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

З викладеного вбачається, що арешт майна не забезпечує обов`язкову конфіскацію майна підозрюваного в подальшому при постановленні вироку, а слугує лише заходом забезпечення в майбутньому можливої конфіскації майна, як покарання, яке можливо буде призначене особі в разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та постановленні вироку.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про арешт майна порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі представника власника майна обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна без задоволення.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити адвокату ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів власника майна ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000567 від 01.03.2017 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ст. 219 КК України, якою було частково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , про арешт майна та накладено арешт на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та заборонено здійснювати відчуження вказаного майна, залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів власника майна ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 с і к