Справа № 165/874/16-к Провадження №11-кп/773/21/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.190 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 січня 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора Волинської області ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 06 вересня 2016 року, яким -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народився та проживає в АДРЕСА_1 , неодружений, з середньою спеціальною освітою, не працює, судимий вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 травня 2016 року за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин, -

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, визначено вважати ОСОБА_11 засудженим за цим вироком до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень та до покарання призначеного вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 травня 2016 року у виді громадських робіт на строк 120 годин, які, згідно ч.3 ст.72 КК України, належить виконувати самостійно.
Вироком вирішено питання про речові докази.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду, ОСОБА_11 визнаний винним в тому, що він 22 березня 2016 року, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , шляхом обману та зловживання довірою неповнолітнього ОСОБА_12 , під приводом купівлі електрошокера, повторно заволодів даним пристроєм вартістю 300грн., заподіявши потерпілому майнову шкоду у цьому розмірі.

Крім того, в період 30-31 березня 2016 року в м. Нововолинську ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, під приводом здійснення ремонту, повторно, шляхом обману та зловживання довірою неповнолітнього ОСОБА_13 , заволодів належними йому двома мобільними телефонами марки «Нокіа 105» та «Самсунг» вартістю по 300грн. кожен, які в подальшому продав, а грошові кошти використав на власні потреби, заподіявши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 600 грн.

Крім того, в середині березня 2016 року ОСОБА_11 , перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , під приводом терміново зателефонувати, попросивши у неповнолітнього ОСОБА_12 , належний йому мобільний телефон марки «Нокіа 2330», шляхом обману та зловживання довірою останнього, повторно, заволодів даним телефоном, вартістю 300грн., заподіявши потерпілому майнову шкоду на вказану суму.
Крім цього, в кінці березня 2016 року ОСОБА_11 , перебуваючи біля приміщення комп`ютерного клубу «Міленіум», що по бульварі Шевченка, 1, в м.Нововолинську, повторно, шляхом обману та зловживання довірою неповнолітнього ОСОБА_14 , під приводом ремонту належних йому бувших у вжитку, несправних двох мобільних телефонів марки «Самсунг» та «Нокіа», незаконно заволодів цими мобільними телефонами, заподіявши потерпілому ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 500 грн.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, який брав участь в суді першої інстанції, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що суд при зазначенні того, що даний вирок необхідно виконувати окремо від вироку суду від 17.05.2016р., послався на вимоги ч.4 ст.70 КК України, оскільки остання регламентує особливості призначення покарання за сукупністю злочинів, при цьому не врахував в повній мірі вимоги ч.3 ст.72 КК України. Просить вирок суду першої інстанції змінити, призначити обвинуваченому покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

У поданій апеляційній скарзі заступник прокурора області, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що суд при зазначенні того, що даний вирок необхідно виконувати окремо від вироку суду від 17.05.2016р., послався на вимоги ч.4 ст.70 КК України, оскільки остання регламентує особливості призначення покарання за сукупністю злочинів, при цьому не врахував в повній мірі вимоги ч.3 ст.72 КК України та не вказав, який саме принцип складання чи поглинення застосований. Просить вирок суду першої інстанції змінити, призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі 850 гривень та остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування прокурора та захисника, які підтримали апеляційні скарги з викладених у ній підстав, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_11 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, що по суті в апеляційних скаргах не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_11 ч.2 ст.190 КК України є правильною і також не оскаржується.

Що стосується доводів скарги заступника прокурора області про повторне призначення покарання ОСОБА_11 в тому виді і розмірі, який був призначено судом першої інстанції, то вони не заслуговують на увагу, оскільки призначене вказане покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_11 вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 травня 2016 року засуджений за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин.
Разом з тим, призначаючи остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70, ч.3 ст.72 КК України за вироком від 06 вересня 2016 року суд прийшов до висновку про необхідність виконувати даний вирок і вирок від 17.05.2016р. окремо.
В ч.4 ст.70 КК України зазначено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

При цьому ч.3 ст.72 КК України передбачається, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Як вбачається з вироку суду, прийшовши до висновку про необхідність виконання вироків окремо, суд першої інстанції безпідставно послався на положення ч.4 ст.70 КК України, не врахувавши положення ч.3 ст.72 КК України, яка дозволяє застосовувати ч.4 ст.70 КК України лише у випадку застосування принципу поглинення покарань, а тому твердження прокурорів в апеляційних скаргах заслуговують на увагу.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з доводами скарг, у зв`язку з чим, змінює в цій частині вирок суду першої інстанції та призначає остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, як про це просять прокурори в своїх апеляційних скаргах.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та заступника прокурора Волинської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 вересня 2016 року щодо ОСОБА_11 в частині призначеного остаточного покарання змінити.

Залишити призначене ОСОБА_11 покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком від 06.09.2016р. більш суворим за вироком від 17.05.2016р., остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді