УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №287/59/17-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія : ст. 170 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю : прокурора ОСОБА_6
власників майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання cлідчого Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту майна, вилученого під час огляду місця події 02.03.2017 року, а саме: лісопродукції породи дуб в кількості 37 асортиментів довжиною біля 3,5 м., та автомобіля марки VOLVO FH 12, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що перебував в користуванні ОСОБА_11 .
Згідно ухвали, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з огляду на те, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали на неї апеляційну скаргу в якій просили поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді, оскільки вважали, що вказаний строк вони пропустили з поважних причин, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Зазначають, що слідчий суддя наклав арешт на вказане майно без передбачених законом правових підстав.Посилаються на те, що документи на лісопрродукцію були в наявності під час зупинки автомобіля працівниками полії, а вказана лісопродукція була придбана ОСОБА_8 на законних підставах у ТОВ Древ-Альянс, Київська область, м. Буча.
Заслухавши доповідача, власників майна та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Колегія суддів поновлює строк ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на оскарження ухвали слідчого судді, оскільки вважає, що вказаний строк вони пропустили з поважних причин.
Згідно з вимогами частини 2 статті 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 10.03.2017 р. було постановлено без виклику осіб, які її оскаржують, а про існування такої ухвали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дізналися лише 15.03.2017 року, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, вилученого під час огляду місця події 02.03.2017 року, а саме: лісо продукцію породи дуб в кількості 37 асортиментів довжиною біля 3,5 м. та автомобіль марки VOLVO FH 12 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який перебував в користуванні ОСОБА_11 .
Ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 10 березня 2017 року клопотання слідчого задоволено, накладено арешт на майно, яке вилучене під час огляду місця події 02.03.2017 року.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок
е кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з тих підстав, що воно відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України, а саме визнано речовими доказами по кримінальному провадженні, крім цього автомобіль визнаний знаряддям вчинення злочину. Також, не накладення арешту на дані матеріальні об`єкти з метою їх збереження, може призвести до їх приховування, пошкодження, псування, втрати, знищення власником, що може перешкодити проведенню слідчих дій у кримінальному провадженні.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність права власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з потребами кримінального провадження.
Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з?ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 10.03.2017 року, якою задоволено клопотання слідчого Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на лісопродукцію породи дуб в кількості 37 асортиментів довжиною біля 3,5 м., та автомобіля марки VOLVO FH 12 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що перебував в користуванні ОСОБА_11 , залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: