Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/491/17 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 122 КК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.08.2017 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого

адвоката ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2017 року.

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Добровеличківка Кіровоградської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, працюючого склади « Спецмедкомплект» вантажником, інваліда 3 групи маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим, засуджено та призначено покарання за ч. 1 ст. 122 КК України на 1 рік обмеження волі.
На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
На підставі статті 76 КК України зобов`язано ОСОБА_9 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави в особі Добровеличківської центральної районної лікарні (р/р 8433 в ГУДКС України в Кіровоградській області, МФО 823016, ) витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_10 від злочину в сумі 4423 грн. 68 коп.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
ВСТАНОВИВ:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за вчинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечними для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Так, ОСОБА_9 03.08.2016 року близько 09 год. 40 хв., знаходячись біля домоволодіння, що розташованого в АДРЕСА_2 , зустрів ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, під час сварки з останнім, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, з метою заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілого, умисно штовхнув ОСОБА_10 від себе, внаслідок чого останній зачепився штаниною за металевий паркан, який знаходився позаду нього та впав через зазначену вище огорожу правою стороною на землю, опираючись при цьому зовнішньою стороною кисті правої руки та пошкодив її. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_9 , сів на тулуб потерпілого та наніс ОСОБА_10 близько 2-3 ударів кулаками рук в ділянку голови. Після того, як потерпілий в ході боротьби повернувся животом до землі, обвинувачений, піднявши із землі дерев`яну палицю, діаметром близько 10 сантиметрів, довжиною 50 сантиметрів, наніс нею ОСОБА_10 2-3 удари в тім`яну ділянку голови. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_9 потерпілому було заподіяне тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому дистального епіфізу правої променевої кістки без зміщення відламків, яке відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, так як викликає тривалий розлад здоров`я на термін більше трьох тижнів. Крім того, внаслідок протиправних дій обвинуваченого, ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ : рани тім`яної ділянки голови зліва, субконьюктивального крововиливу лівого ока, струсу головного мозку, які відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я на термін більше шести діб.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просив скасувати вирок суду першої інстанції та закрити провадження у справі. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, а саме те, що за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито. Вказав, що оцінивши надані стороною обвинувачення докази, слід дійти висновку, що вони жодним чином не вказують на вчинення ним, ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, його винуватість у скоєнні указаного кримінального правопорушення стороною обвинувачення належними та допустимими доказами не доведена. По справі безперечно встановлено, що у ОСОБА_10 дійсно були виявлені рана тім`яної ділянки голови зліва, субконьюктивальний крововилив лівого ока, струс головного мозку, які відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я на термін більше 6-ти діб. Також виявлено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому дистального епіфізу правої променевої кістки без зміщення відламків, яке відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, так як викликає тривалий розлад здоров`я на термін більше 3 тижнів.

За ствердженням потерпілого ОСОБА_10 тілесні ушкодження виникли в результаті того, що, він, ОСОБА_9 , схопив ОСОБА_10 руками за шию та за футболку у зв`язку з чим остання порвалася. ОСОБА_10 відштовхнув його від себе, а він, ОСОБА_9 , у відповідь, штовхнув ОСОБА_10 назад, а саме на паркан із металевої сітки висотою близько 1 метра. Від поштовху ОСОБА_10 впав через паркан на землю на праву сторону, зачепившись штаниною за сітку. При цьому, з метою пом`якшити удар об землю, ОСОБА_10 виставив праву руку та при падінні відчув як пошкодив її. Після цього ОСОБА_9 сів йому на тулуб та почав душити. В той час, коли ОСОБА_10 перевертався на живіт, обвинувачений наніс кілька ударів кулаками рук в ділянку голови. З метою самозахисту, ОСОБА_10 знаходячись в положенні лежачи на землі наніс рукою кілька ударів назад, влучивши при цьому в ОСОБА_9 . Вказані дії розлютили останнього, а тому він наніс ОСОБА_10 2-3 удари палицею у тім`яну ділянку голови, яку знайшов на місці конфлікту.

Він же, ОСОБА_9 , заперечуючи цю обставину, вказує на те, що, 03.08.2016 року близько 09 год. 20 хв., на власному автомобілі, разом з ОСОБА_11 , прибули до домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_2 , з метою забрати у ОСОБА_12 запасні частини. Оскільки останнього там не виявилося, вони поїхали до місця його проживання. Виявивши його відсутність і там, повернулися до домоволодіння АДРЕСА_2 . В цей час він, ОСОБА_9 , помітив, що біля вказаного домоволодіння, паралельно до огорожі, на відстані близько 2-3 метрів від паркану стояв автомобіль ОСОБА_10 . Він, ОСОБА_9 , зупинив свій транспортний засіб попереду автомобіля ОСОБА_10 , а сам вийшов з салону та став біля правого колеса свого автомобіля. В цей час із подвір`я вийшов ОСОБА_10 та висловлюючи своє незадоволення на адресу нього, ОСОБА_9 , протягнув йому руку. Він, ОСОБА_9 , відмовився вітатися та підняв свої руки вгору. Тоді ОСОБА_10 пішов до власного автомобіля, нагнувся в салон та на думку його, ОСОБА_9 , взяв якийсь предмет у руки. Після цього ОСОБА_10 підійшов до нього тримаючи при цьому руки позаду і штовхнув його, ОСОБА_9 , у живіт власним животом. Відразу після цього, ОСОБА_10 наніс йому, ОСОБА_13 , два удари, а саме один удар лівою рукою, в якій на його думку знаходився невідомий йому предмет, в ділянку правого вуха та один удар кулаком правої руки у верхню ліву лобну ділянку голови. Від останнього удару в нього, ОСОБА_9 , запаморочилася голова, а тому він присів. В цей час ОСОБА_10 схопив його руками за передпліччя і потягнув на себе, зробивши кілька кроків назад. В зв`язку з тим, що позад ОСОБА_10 , на відстані близько трьох метрів, знаходився паркан з металевої сітки, висотою близько 0,5 метра, вони, зробивши кілька кроків, разом впали через вказану огорожу таким чином, що ОСОБА_10 упав на спину, а він, ОСОБА_9 , упав власним животом на живіт ОСОБА_10 . В цей час ОСОБА_10 наніс йому ще один удар кулаком лівої руки по правому вуху. З метою заблокувати дії ОСОБА_10 , він, ОСОБА_9 , своєю правою рукою схопив ліву руку ОСОБА_10 . Після цього вони піднялися, і він, ОСОБА_9 , відійшов до власного автомобіля, а ОСОБА_10 сів до власного транспортного засобу та поїхав у напрямку смт. Добровеличківка. Всі допитані у судовому засіданні свідки обвинувачення окрім свідка ОСОБА_11 не були безпосередніми очевидцями конфлікту сторін, їх пояснення є малоінформативними з приводу події, що мала місце 03.08.2016 року, а відома їм інформація викладена зі слів потерпілого ОСОБА_10 , що в свою чергу, викликає сумніви в їх правдивості. Свідки не змогли пояснити за яких обставин відбувався конфлікт сторін. Даючи оцінку показанням ОСОБА_11 з його пояснень дійсно вбачається, що він був очевидцем конфлікту та бійки. Пояснення ж самого ОСОБА_10 не можуть бути прийнятті як прямий доказ його вини, так як ОСОБА_10 є зацікавленою особою і виступає ініціатором притягнення до кримінальної відповідальності його, ОСОБА_9 , та зацікавлений в результатах провадження за своєю заявою. Наявність тілесних ушкоджень, не можна визнати достатньою для того, щоб зробити безспірний і єдино правильний висновок про нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень у вигляді закритого перелому дистального епіфізу правої променевої кістки саме ним, ОСОБА_9 . Вважає, що не може бути прийнятий як допустимий доказ - протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 від 20.08.2016 року, оскільки цей процесуальний документ отриманий та складений з процесуальними порушеннями. Так, до участі у проведенні слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_10 не був залучений він, ОСОБА_9 , що позбавило сторону захисту самостійно відстоювати свою правову позицію, права, свободи і законні інтереси засобами, передбаченими КПК України. Оскільки ОСОБА_10 звернувся в поліцію із заявою про завдання йому тілесних ушкоджень конкретною особою, то проведення слідчого експерименту у відсутності цієї особи до пред`явлення підозри, порушує право останнього на ефективні способи захисту та перехресного допиту.

Відповідно, як наслідок, не може бути прийнято до уваги висновок експерта №110 від 21.09.2016 року за яким показання потерпілого ОСОБА_10 , надані ним в ході проведення слідчого експерименту не суперечать об`єктивним судово-медичним даним.

Таким чином, виявлення у потерпілого ОСОБА_10 судовим експертом тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, без сукупності інших доказів, не може слугувати доказом винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, оскільки не доводить їх заподіяння саме обвинуваченим.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_8 які просили задовольнити його апеляційну скаргу, прокурора та представника потерпілого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні та правильність кваліфікації у колегії суддів сумнівів не викликає.

Так, обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні суду першої інстанції винним себе не визнав та показав, що 03.08.2016 року, близько 09 год. 20 хв., на власному автомобілі, разом з ОСОБА_11 , прибули до домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_2 , з метою забрати у ОСОБА_12 запасні частини. Оскільки останнього там не виявилося, поїхали до місця його проживання. Виявивши його відсутність і там, повернулися до домоволодіння АДРЕСА_2 . В цей час він, ОСОБА_9 , помітив, що біля вказаного домоволодіння, паралельно до огорожі, на відстані близько 2-3 метрів від паркану стояв автомобіль ОСОБА_10 . Він, ОСОБА_9 , зупинив свій транспортний засіб попереду автомобіля ОСОБА_10 , а сам вийшов з салону та став біля правого колеса свого автомобіля. В цей час із подвір`я вийшов ОСОБА_10 та висловлюючи своє незадоволення на його адресу, протягнув йому руку. Він, ОСОБА_9 , відмовився вітатися та підняв свої руки вгору. Тоді ОСОБА_10 пішов до власного автомобіля, нагнувся в салон та на його думку взяв якийсь предмет у руки. Після цього ОСОБА_10 підійшов до нього, ОСОБА_9 , тримаючи при цьому руки позаду і штовхнув його у живіт власним животом. Відразу після цього, ОСОБА_10 наніс йому два удари, а саме один удар лівою рукою, в якій на його думку знаходився невідомий йому предмет, в ділянку правого вуха та один удар кулаком правої руки у верхню ліву лобну ділянку голови. Від останнього удару в нього, ОСОБА_9 , запаморочилася голова, а тому він присів. В цей час ОСОБА_10 , схопив його руками за передпліччя і потягнув на себе, зробивши кілька кроків назад. В зв`язку з тим, що позад ОСОБА_10 , на відстані близько трьох метрів, знаходився паркан з металевої сітки, висотою близько 0,5 метра, вони, зробивши кілька кроків, разом впали через вказану огорожу таким чином, що ОСОБА_10 впав спину, а він, ОСОБА_9 , впав власним животом на живіт ОСОБА_10 . В цей час ОСОБА_10 наніс йому ще один удар кулаком лівої руки по правому вуху. З метою заблокувати дії ОСОБА_10 , він, ОСОБА_9 , своєю правою рукою схопив ліву руку останнього. Після цього вони піднялися, він, ОСОБА_9 , відійшов до власного автомобіля, а ОСОБА_10 сів до власного транспортного засобу та поїхав у напрямку смт. Добровеличківка. Вся подія тривала близько 1,5 - 2 хвилини. Внаслідок конфлікту у нього, ОСОБА_9 , було пошкоджене праве вухо (з нього текла кров), а також були синці в лобній ділянці голови на передпліччях та подряпані ноги. Далі ОСОБА_11 , який весь цей час знаходився у салоні автомобіля його, ОСОБА_9 , на прохання останнього пішов по вулиці шукати свідків події, а ОСОБА_9 поїхав до сільської ради. Однак по дорозі він зустрів ОСОБА_12 , а тому повернувся з ним до домоволодіння АДРЕСА_2 , забрав запасні частини та ОСОБА_11 і поїхав в смт. Добровеличківку. Переодягнувшись, він, ОСОБА_9 , разом з ОСОБА_11 провернулися в село Юр`ївка, а після цього поїхали до лікарні. Він, ОСОБА_9 , стверджував, що того дня йшов дощ, а тому, внаслідок бійки у нього був брудний одяг. Свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ні під час події, ні після неї не було. ОСОБА_9 наполягав на тому, що неприязних відносин між ним та ОСОБА_10 не існувало, наміру спричинити ОСОБА_10 тілесні ушкодження у нього не було.
Незважаючи на не визнання вини ОСОБА_9 , його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і на це правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, повністю доведена наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, які зібрані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та належно оціненими судом першої інстанції і, зокрема:

-показаннями потерпілого ОСОБА_10 наданими в судовому засіданні суду першої інстанції який показав, що 03 серпня 2016 року близько 09 год., він на власному автомобілі під`їхав до домоволодіння, належного ОСОБА_16 , розташованого в АДРЕСА_2 . В цей час до вказаного домоволодіння, на власному автомобілі під`їхав ОСОБА_9 та зупинився на відстані близько 0,5 метра від його транспортного засобу. Вийшовши з транспортного засобу ОСОБА_9 із вживанням нецензурних слів, сказав: "Скільки я буду сюди їздити та хто буде за це платити". На що , він ОСОБА_17 , відповів: "Я ніяких коштів тобі не винен". Вказана відповідь сильно розлютила ОСОБА_9 і він схопив його, ОСОБА_10 , руками за шию та за футболку, в зв`язку з чим остання порвалася. Він , ОСОБА_10 , відштовхнув ОСОБА_9 від себе, а останній, у відповідь, штовхнув його, ОСОБА_10 , назад, а саме на паркан із металевої сітки висотою близько одного метра. Від поштовху він, ОСОБА_10 , впав через паркан на землю на праву сторону, зачепившись штаниною за сітку. При цьому, з метою пом`якшити удар об землю, виставив праву руку та при падінні відчув як пошкодив її. Після цього ОСОБА_9 сів йому на тулуб та почав душити. В той час, коли він, ОСОБА_10 , перевертався на живіт, ОСОБА_9 наніс кілька ударів кулаками рук в ділянку голови. З метою самозахисту, він ОСОБА_10 , знаходячись в положенні лежачи на землі наніс рукою кілька ударів назад, влучивши при цьому в ОСОБА_9 . Вказані дії розлютили останнього, а тому ОСОБА_9 наніс йому, ОСОБА_10 , 2-3 удари палицею у тім`яну ділянку голови, яку знайшов на місці конфлікту. Після того, як з рани на голові у нього, ОСОБА_10 , стала текти кров, ОСОБА_9 піднявся сів до власного транспортного засобу та поїхав. Він, ОСОБА_10 , також сів до власного автомобіля та розпочав рух. Через кілька метрів він, ОСОБА_10 , зустрів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Внаслідок протиправних дій ОСОБА_9 він, ОСОБА_10 , отримав тілесне ушкодження у вигляді перелому правої руки вище кисті та інші тілесні ушкодження. Під час досудового слідства за його участю проводився слідчий експеримент, під час якого він, ОСОБА_10 , на місці події детально розповів та відтворив обставини нападу на нього. Додав, що неприязні відносини між ним та ОСОБА_9 виникли задовго до конфлікту, у зв`язку з виконанням ним, ОСОБА_10 , своїх професійних обов`язків (підприємство, де він працює, пошкодило посіви на земельній ділянці ОСОБА_9 ).
-показаннями свідка ОСОБА_15 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, яка показала, що працює завідувачем дошкільного закладу, розташованого в селі Юр`ївка Добровеличківського району Кіровоградської області. 03 серпня 2016 року близько 09 год., вони разом із сільським головою ОСОБА_14 , на автомобілі, під керуванням останнього рухалися по вулиці Шкільна, що в селі Юр`ївка. На повороті із вулиці Шкільна на вулицю Адмірала Басистого зустріли ОСОБА_10 , який рухався на власному автомобілі. Коли останній опустив скло, помітила, що у ОСОБА_10 , була розбита голова з лівої сторони, з рани текла кров. Зі слів останнього дізналася, що вказані пошкодження йому наніс ОСОБА_9 . На одяг ОСОБА_10 вона не звернула увагу. Інших пошкоджень на обличчі останнього не бачила, оскільки все обличчя було у нього в крові. ОСОБА_10 був у автомобілі сам. Проїхавши далі, близько 300 метрів, помітила перед собою автомобіль білого кольору. Розвернувшись, вказаний автомобіль проїхав повз них і бачила, що інших пасажирів, окрім водія в салоні вказаного транспортного засобу не було. Вказаного дня була ясна погода і опадів не було.
-показаннями свідка ОСОБА_14 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції який показав, що працює сільським головою Юр`ївської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області. 03 серпня 2016 року близько 09 год., разом із завідувачем дошкільним закладом ОСОБА_15 , під час руху автомобілем, на вулиці Амірала Басистого зустрів ОСОБА_10 , який рухався на власному автомобілі. Під час спілкування побачив на обличчі останнього кров. Підійшовши ближче, помітив, що у ОСОБА_10 розірвані штани. Зі слів останнього дізнався, що його побив ОСОБА_9 . ОСОБА_14 порадив звернутися до поліції. Інших осіб на вулиці Адмірала Басистого не було. Проїхавши далі, близько 400 метрів, бачив як автомобіль ОСОБА_9 здійснював маневр розвороту біля будинку ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Потім він, ОСОБА_14 , під`їхав до сільської ради та заховав свій автомобіль щоб його не побив ОСОБА_9 та відпустив працівників додому, оскільки останній дуже емоційна людина. В подальшому ОСОБА_14 бачив як ОСОБА_9 проїхав неподалік сільської ради. На той момент інших осіб в салоні автомобіля ОСОБА_9 не було. Вказаного дня була ясна погода і опадів не було. В рамках даного кримінального провадження він, ОСОБА_14 , приймав участь в слідчому експерименті в якості понятого. Між ним та ОСОБА_9 не існує неприязних відносин.
-показаннями свідка ОСОБА_12 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, який показав, що 03.08.2016 року, починаючи з 06 год. ранку він знаходився на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, де працював на полі. В село ОСОБА_20 повернувся після 11 год. 30 хв. Рухаючись по вулиці вказаного населеного пункту, не доїжджаючи орієнтовно 1,5 кілометра до домоволодіння АДРЕСА_2 , зустрів на власному автомобілі ОСОБА_9 . Вони разом поїхали до вказаного вище домоволодіння, де він, ОСОБА_12 , віддав ОСОБА_9 запасні частини до автомобіля. В той час до автомобіля останнього підійшов невідомий чоловік і вони разом поїхали в напрямку смт. Добровеличківка. Через деякий час ОСОБА_9 вдруге приїздив до нього , ОСОБА_12 , по справах. Того дня він, ОСОБА_12 , не бачив на тілі ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. У що останній був одягнений не пам`ятає. Про подію, що трапилася ОСОБА_9 йому не розповідав. ОСОБА_10 того дня не бачив взагалі. Через деякий проміжок час, від односельців, він , ОСОБА_12 , дізнався про бійку між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Зі слів своєї матері, яка проживає по АДРЕСА_2 , дізнався, що остання чула, як біля їх домоволодіння сталася сварка, однак самих подій не бачила, оскільки має слабий зір. Безпосереднім свідком конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не був. Вранці, коли їхав на роботу, в селі Юр`ївка опадів не було. Коли повернувся, близько 11 год. 30 хв., опадів також не було, проте на дорожньому покритті був прибитий пил. При цьому калюж чи болота на ґрунтовому покритті не було. Під час досудового розслідування з участю потерпілого ОСОБА_10 проводився слідчий експеримент. Він, ОСОБА_12 , приймав участь у вказаній слідчій дії в якості статиста.
-показаннями судового експерта ОСОБА_21 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, який показав, що працює експертом Новоархангельського відділення Кіровоградського обласного бюро судово-медичної експертизи. Ним проводилася судово-медична експертиза по визначенню ступеня тяжкості тілесних ушкоджень заподіяних потерпілому ОСОБА_10 про, що ним складено висновок № 108. Проводилася вказана експертиза на підставі постанови прокурора Добровеличківського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури від 11.08.2016 року, на підставі даних медичної документації. В ході її проведення, експерт, за власною ініціативою, з метою повного з`ясування всіх обставин, що мають значення по справі ініціював направлення потерпілого ОСОБА_10 на комісію лікарів рентгенологів та проведення контрольної рентгенографії променевозап`ясного суглобу, яку проводили лікарі Кіровоградської обласної лікарні. Саме за результатами вказаних висновків ним було складено висновок судово-медичної експертизи. Також експертом складався висновок судово-медичної експертиза №110. На його думку складені ним висновки є категоричними. Днем початку проведення експертизи є день надходження постанови слідчого про призначення експертизи. Не виключає, що отримав дві постанови про призначення експертизи 31.08.2016 року. Одну експертизу закінчив 02 вересня, а другу 21 вересня.
Крім того, вина обвинуваченого, і на це також правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду судом першої інстанції доказами по справі і, зокрема:

-заявою потерпілого ОСОБА_10 від 03.08.2016 року в якій останній просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 , який 03.08.2016 року близько 09 год. 40 хв., перебуваючи в селі Юр`ївка по вулиці Адмірала Басистого, спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді саден на голові ( а. с. 121).
-висновком судово-медичної експертизи № 108 від 02.08.2016 року, з якого вбачається, що згідно даних медичної картки стаціонарного хворого № 3016 хірургічного відділення Добровеличківської ЦРЛ виявлено тілесне ушкодження у вигляді ЗЧМТ: рана тім`яної ділянки голови зліва, субконьюктивальний крововилив лівого ока, струсу головного мозку, які відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я на термін більше 6-ти діб. Також у ОСОБА_10 виявлено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому дистального епіфізу правої променевої кістки без зміщення відламків, яке відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, так як викликає тривалий розлад здоров`я на термін більше 3 тижнів. Вказані тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ рани тім`яної ділянки голови зліва, субконьюктивального крововиливу лівого ока, струсу головного мозку, утворилися від локальної дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею в тому числі й могли утворитись від кулака людини (тілесне ушкодження у вигляді субконьюктивального крововиливу) та дерев`яної палиці (тілесне ушкодження у вигляді рани тім`яної ділянки голови зліва). Характерні індивідуальні ознаки предмету яким були заподіяні ушкодження на тілі потерпілого не відобразились. Тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому дистального епіфізу правої променевої кістки, враховуючи його морфологічний характер та локалізацію ,могло утворитись при падінні на витягнуту праву руку на тверду плоску поверхню з висоти власного зросту. Усі вищевказані ушкодження могли утворитись у термін вказаний у постанові, на що вказують дані медичних документів. Судово-медичних даних за силу удару, його напрямок та про взаєморозташування потерпілого та нападника у момент нанесення ушкодження немає, воно могло бути різним (а.п.122-124).
-протоколом проведення слідчого експерименту від 20.08.2016 року та додатків до нього, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 добровільно розповів та відтворив обставини нанесення йому ОСОБА_9 ударів, що мало місце 03.08.2016 року, близько 09 год. 40 хв., біля домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_2 (а. с. 128- 132).
-висновком судово-медичної експертизи № 110 від 21.09.2016 року, з якої вбачається, що ознайомившись з протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 , висновком експерта № 108 від 02.09.2016 року та стенограмою до протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 судово-медичний експерт дійшов висновку, що виявлені тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_10 , могли утворитися за обставин на які вказав останній під час проведення даного слідчого експерименту (а. с.133).
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції, дотримався вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, вину у вчиненому злочині не визнає. Врахував пом`якшуючі обставини - стан здоров`я обвинуваченого, вчинення кримінального правопорушення особою, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася та відсутність обтяжуючих обставин та правильно призначив покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі, із застосуванням ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком, яке на переконання колегії суддів повністю відповідає тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є обґрунтованим, і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним самим, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеної у ст. 50 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 викладені в апеляційній скарзі з приводу того, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального та кримінального закону і, зокрема, суд допустив неповноту судового розгляду та надав неправильну оцінку доказам у справі та за наявності підстав для закриття провадження судом не було закрито є безпідставними та необґрунтованими. На переконання колегії суддів суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження дотримався вимог кримінального процесуального та кримінального закону, повно, об`єктивно та неупереджено розглянув матеріали кримінального провадження. Допитав обвинуваченого, потерпілого та свідків у справі та дослідив усі наявні докази у справі, та надав їм належну правову оцінку та дійшов правильного висновку щодо наявності вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки його вина повністю підтверджується вищевказаними зібраними у кримінальному проваджені доказами, покладеними в основу вироку, які на переконання колегії суддів є належними та допустимим та повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції обставинам кримінального провадження.

Також, на переконання колегії суддів, безпідставними є доводи апеляційної скарги обвинуваченого стосовно того, що суд незаконно врахував в якості доказів по кримінальному провадженню висновок судово-медичного експерта №110 від 21.09.2016 року, згідно якого виявлені тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_10 могли утворитися за обставин на які вказав останній під час проведення слідчого експерименту, та слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_10 проведений без участі його як обвинуваченого.

Оскільки, як вбачається з аудіо запису та журналу судового засідання суду першої інстанції заперечень та клопотань про визнання недопустимим доказом протоколу слідчого експерименту від 20.08.2016 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_10 ні обвинуваченим ні його захисником не заявлялося. Проведення слідчої дії - слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 та без обвинуваченого згідно вимог кримінального процесуального закону не є істотним порушенням вимог закону та підставою для визнання вказаного доказу неналежними та недопустимим. Порушень кримінального процесуального закону при проведенні слідчого експерименту які стали б підставою для визнання проведеної слідчої дії - слідчого експерименту не допущено.

Крім того, на переконання колегії суддів суд першої інстанції дійшов правильного висновку та врахував як належний та допустимий доказ у кримінальному провадженні висновок судового медичного експерта №110 від 21.09.2017 року. При цьому колегія бере до уваги, що вказану експертизу було проведено на підставі постанови Т.в.о. Добровеличківського ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_22 від 21.08.2016 року судово-медичним експертом ОСОБА_21 , лікарем вищої кваліфікаційної категорії, що має стаж роботи за фахом 15 років. З правами та обов`язками, передбаченими ст.69 КПК України ознайомлений. За відмову або ухилення від дачі висновку експерта або за дачу свідомо неправдивого висновку експерта та розголошення даних досудового слідства або дізнання за ст.ст. 384, 385, 387 КК України попереджений. Згідно висновку експерта предметом дослідження експерта були копія протоколу проведення слідчого експерименту від 20.08.2016 року за участі потерпілого ОСОБА_10 , висновок експерта №108 від 2.09.2016 року, носій інформації лазерний диск DVD-R на якому мається відеозапис слідчого експерименту та стенограму до протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого Васька від 02.09.2016 року.

А тому, на переконання колегії суддів вказані докази є належними та допустимими, отримані у порядку встановленим кримінальним процесуальним законом, а тому законні підстави для визнання вказаних доказів неналежними та недопустимими відсутні.

Доводи обвинуваченого з приводу того, що показання допитаних свідків обвинувачення покладених в основу обвинувального вироку, окрім свідка ОСОБА_11 , не можуть бути належними доказами у справі, оскільки вказані свідки не були безпосередніми очевидцями конфлікту сторін, а їх пояснення є малоінформативними з приводу події, що мала місце 03.08.2016 року, а відома їм інформація викладена зі слів потерпілого ОСОБА_10 , що викликає сумніви у їх правдивості є необґрунтованими та безпідставними.

На переконання колегії суддів показання допитаних у судовому засіданні свідків обвинувачення ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 отримані у законний спосіб, є послідовними, належними і допустимими, повністю узгоджуються із іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами та у сукупності із ними підтверджують вину ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального провадження. Сумніви щодо їх правдивості у колегії суддів відсутні.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно не визнання допустимим доказом показання свідка ОСОБА_11 , оскільки останній перебуває в дружніх відносинах з обвинуваченим, а тому є зацікавленим у результатах розгляду справи, тим паче, що його показання спростовуються сукупністю інших досліджених в судовому засіданні суду першої інстанції доказів, які повністю узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 в цій частині є безпідставними.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та мотивованим, підстави для закриття кримінального провадження відсутні. Істотних порушень кримінального процесуального та кримінального закону які б стали підставою для скасування по суті парильного прийнятого рішення судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження не допущено.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів доходить висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та скасування вироку суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2017 року стосовно ОСОБА_9 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4