Справа № 183/5270/16
№ 1-кп/183/279/17

У Х В А Л А
23 січня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
в присутності обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, -
в с т а н о в и в:.
Обвинуваченому на стадії досудового розслідування запобіжний захід не обирався.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні висловив думку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, посилаючись на те, що кримінальне провадження підсудне Новомосковському місьрайонному суду, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.
Захисник та обвинувачений також вважали за можливе призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши
У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити наступні відомості, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а саме безумовно усіх обставин, передбачених ст. 91 КПК України.
Пунктом 3 (а) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).
Як вбачається з обвинувального акту обвинуваченому ОСОБА_5 інкримінується одержання неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.
При цьому, виходячи із змісту наданого до суду обвинувального акту, вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прокурором не були виконані належним чином, оскільки при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення у формулюванні обвинувачення не зазначені певні обставини, що мають суттєве значення для справедливого судового розгляду, зокрема, обвинувальний акт містить дані про те, що обвинувачений являється головою Очеретуватської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, і у відповідності до п.п. б) п.1) ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а отримував неправомірну вигоду ОСОБА_5 за обіцянку вплинути на рішення депутатів Очеретуватської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, тобто на осіб, уповноважених на виконання функцій держави.
Такий виклад фактичних обставин складають суб`єктивну сторону іншого кримінального правопорушення, якому прокурор та слідчий, не враховуючи вимоги прим.1 ст. 364 КК України, надали правову кваліфікацію за ч.2 ст. 369-2 КК України.
Призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, в даному випадку може призвести до порушення права обвинуваченого на захист, оскільки судовий розгляд, відповідно до вимог ч.1 ст. 337 КПК України проводиться лише в межах висунутого обвинувачення. Відповідно, прокурор під час судового розгляду може змінити обвинувачення чи висунути додаткове обвинувачення, однак суд, в розумінні ч.3 ст. 337 КПК України, позбавлений буде можливості ухвалити справедливе рішення, вийшовши за межі висунутого обвинувачення, оскільки правова кваліфікація висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, може не і покращити становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Зазначені обставини свідчать про порушення органом досудового розслідування вимог, передбачених ст. 91 КПК України, які мають істотне значення для правильної кваліфікації злочину, для правильного вирішення справи що, в свою чергу, зумовило пред`явлення обвинуваченому неконкретного обвинувачення.
Зазначені обставини також розцінюються судом, як порушення права обвинуваченого ОСОБА_5 на захист від конкретного та зрозумілого обвинувачення.
Керуючись ст. 314 КПК України, суд , -
п о с т а н о в и в:
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 діб до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Новомосковський міськрайонний суд.
Суддя ОСОБА_1