Справа № 364/45/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/70/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 06.02.2017

УХВАЛА
Іменем України
« 6 » лютого 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника арештованого майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Володарського районного суду Київської області від 17 січня 2017 року, якою накладено арешт на тимчасово вилучене під час обшуку майно, -

в с т а н о в и л а :

13.01.2017р. т.в.о. ст.слідчого СВ Володарського ВП Сквирського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Володарського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в ході обшуку від 13.01.2017р. за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: блокнот з написом «Україна», в якому містяться рукописні написи, системні блоки у кількості 12 шт., монітори у кількості 12 шт., мишку «Gamebird», грошові кошти в сумі 16 552 грн., рукописні написи на аркушах паперу білого кольору, клавіатури у кількості 11 шт., сейф, два швидкозшивачі з документами, роутери у кількості 4 шт., карти пам`яті у кількості 3 шт., відеореєстратор «Patriot», камери спостереження у кількості 5 шт., вивіски «Лото», «Твоя перемога».

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту в клопотанні зазначено, що у провадженні СВ Володарського ВП Сквирського ВП ГУ НП в Київській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000310 від 2.12.2015р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України та є всі підстави вважати, що вказані речі могли бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ під час кримінального провадження та являються предметами, що були об`єктом протиправних дій, а грошові кошти можливо набуті протиправним шляхом, а тому з метою запобігання можливості переховування, пошкодження, псування, знищення та відчуження зазначеного майна на нього необхідно накласти арешт.

Ухвалою слідчого судді Володарського районного суду від 17 січня 2017 року клопотання слідчого задоволено, накладено арешт на вказане в клопотанні майно, виявлене та вилучене в АДРЕСА_1 ; заборонено використання та розпорядження вказаним майном, визначено його місце зберігання.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя послався на те, що вилучене майно матиме доказове значення у справі і є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст.. 167 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 в інтересах власника арештованого майна ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді від 17.01.2017р. скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна - відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт вказав на незаконність ухвали та її необґрунтованість, оскільки вважає, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам КПК України, винесена без з`ясування всіх обставин, що мають істотне значення для вирішення справи, без обов`язкової участі власника майна або його представника в порушення ч.1 ст. 172 КПК України. Також апелянт вказав, що власником тимчасово вилученого майна є ОСОБА_7 , а суборендарем приміщення за адресою смт. Володарка, вул. Коцюбинського,27, є ТОВ «Спорт-Лото», ні Тютюнник як орендар зазначеного приміщення, ні ТОВ «Спорт-Лото», як його суборендар жодного відношення до діяльності, що здійснюється Карпачовою не мають, ТОВ «Спорт-Лото» здійснює законну господарську діяльність із розповсюдження білетів державних лотерей та вилучене майно жодного відношення до злочину не має.

Крім того, апелянт вважає, що слідчим не було надано переконливих доказів здійснення в нежитловому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 , діяльності, пов`язаної з наданням послуг у сфері грального бізнесу, а також не доведено те, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України та наявність ризиків здійснення власником майна спроб його переховування, пошкодження, псування, знищення чи перетворення, що на думку апелянта свідчить про безпідставність ухвали слідчого судді.

В суд апеляційної інстанції ні власник майна, ні його представник, які належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги, не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді у зв`язку з необґрунтованістю накладення арешту на майно є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст. 171 КПК України слідчий має право звернутися до суду з клопотанням про арешт майна, погодженим з прокурором.

Відповідно до вимог ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

4. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею в цілому дотримані.

З матеріалів провадження вбачається, що Володарським ВП Сквирського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000310 за ч.1 ст.203-2 КК України.

З ухвали слідчого судді слідує, що наведені в клопотанні підстави для накладення арешту на майно, перевірялися судом першої інстанції, при цьому, були з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Так, розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту, слідчий суддя правильно встановив наявність обґрунтованих підстав вважати, що об`єкти на які накладено арешт могли бути використані як засіб кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України та обґрунтовано послався на наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане у клопотанні майно.

Посилання у поданні на те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, є обґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що в матеріалах достатньо підстав вважати, що майно на яке накладений арешт відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме: є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів ( а.с.12-14) постановою слідчого від 13 січня 2017 р. вказане у клопотанні тимчасово вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами.

За таких обставин рішення слідчого судді про накладення арешту на майно є обґрунтованим.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно, колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.

Всі інші підстави, вказані в апеляційній скарзі, підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення норм ч.1 ст.172 КПК України слідчим суддею у зв`язку з розглядом клопотання без участі власника майна є обґрунтованими. Разом з тим, апеляційним судом було поновлено порушене право власника майна на участь у розгляді справи, але незважаючи на повідомлення власника та його представника про розгляд апеляційної скарги, вказані особи не скористалися своїм правом на участь у судовому розгляді.

За таких обставин, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно є такою, що відповідає вимогам ст.ст. 170-173 КПК України, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404,407,422 КПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника арештованого майна ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Володарського районного суду Київської області від 17 січня 2017 року, якою накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку приміщення за адресою АДРЕСА_1 та заборонено використання та розпорядження арештованим майном залишити без зміни.

Судді