У Х В А Л А

Іменем України

27.12.2016 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,
В С Т А Н О В И В:
Слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000132 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч.1 ст.203-2 КК України.

В ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено, що 17.06.2015 до чергової частини УМВС України в Закарпатській області надійшло повідомлення начальника ВВБ в Закарпатській області ДВБ МВС України про ймовірне функціонування гральних закладів та букмекерських контор та території Закарпатської області, діяльність яких є забороненою на території України.

17.06.2015 року СУ УМВС України в Закарпатській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000216, за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України.

В подальшому, 31.07.2015 дане кримінальне провадження об`єднано з кримінальними провадженнями №0000284 від 19.02.2013, №0001099 від 11.12.2014, №0003746 від 12.12.2014, №0000404 від 06.02.2015, №0001445 від 26.08.2013, №0000417 від 23.05.2015 та №0001134 від 29.12.2014. Об`єднаному кримінальному провадженні присвоєно №0000284.

25.08.2016 в окреме провадження з кримінального провадження №0000284 виділено всі матеріали, в яких містяться відомості про організацію невстановленими особами функціонування незаконних гральних закладів на території Закарпатської області, тобто злочину, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України. Виділеним матеріалам присвоєно № 0000132.

В подальшому, досудовим розслідуванням встановлено, що у період з квітня 2016 року по червень 2016 року, у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_2 , не судимий, тимчасово не працює, громадянин України; спільно із гр. ОСОБА_5 , мешканцем АДРЕСА_2 , не судимим, тимчасово не працюючим, громадянином України; протягом квітня червня 2016 року, діючи з прямим умислом та особистою корисливою зацікавленістю, спрямованою на систематичне отримання незаконних прибутків, всупереч вимогам ст.ст.1,2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15.05.2009, організували стійку злочинну організовану групу, до складу якої ввійшли як виконавці: - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_3 , не судима, тимчасово не працює, громадянка України; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканка АДРЕСА_4 , не судима, тимчасово не працює, громадянка України.

05.06.2016 року співробітниками поліції в ході проведення санкціонованого обшуку було викрито факт вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із зайняттям гральним бізнесом в приміщенні будинку АДРЕСА_1 .

05.12.2016 за даним фатом ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та

ОСОБА_7 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 28 , ч.1 ст. 203 2 КК України.

Окрім цього, 05.06.2016 в ході проведення обушку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_5 , виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung», чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , з сім карткою оператора «Київстар» № НОМЕР_2 .

Слідчий у ході судового розгляду заявлене клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку арешту майна з метою забезпечення спеціальної конфіскації, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
У випадку арешту майна з метою забезпечення: збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В ході проведення обушку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_5 , виявлено та вилучено наступні речі та предмети, які являються знаряддям та засобами кримінального правопорушенням, а також речі і документи, що підтверджують незаконну діяльність а саме:

-мобільний телефон марки «Samsung», чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , з сім карткою оператора «Київстар» № НОМЕР_2 .

Суду також надана постанова від 06.06.2016 року слідчого про визнання вилученого телефону речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.
Оцінивши вищенаведене, враховуючи, що зазначене у клопотанні майно є предметом кримінального правопорушення, приймаючи до уваги те, що вказані слідчим речі та документи можуть бути використані як доказ у даному кримінальному провадженні, виходячи з вимог, передбачених в ст. ст. 167, 170 КПК України, беручи до уваги те, що слідчим у судовому засіданні доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на таке, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість внесеного клопотання.
Керуючись ст. ст. 167, 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,
У Х В А Л И В :
Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 05.06.2016 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_5 , а саме:

-мобільний телефон марки «Samsung», чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , з сім карткою оператора «Київстар» № НОМЕР_2 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1