Справа № 438/209/17
Номер провадження 1-кп/438/61/2017
В И Р О К
Іменем України
06 липня 2017 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориславі кримінальне провадження, внесеного в єдиний реєстр досудових розслідувань №0000038 від 19 січня 2017 року,

відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області, проживає за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта відсутня, не працює, не одруженого, в порядку ст.89 КК України, вважається особою що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

та відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Борислава Львівської області, проживає за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працює, не одруженого, в порядку ст.89 КК України, вважається особою що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участі сторін судового провадження прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_3 , 18 січня 2017 року, близько 16 год. 00 хв., за попередньою змовою групою осіб з гр. ОСОБА_4 та двома невстановленими слідством особами, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, проникли у господарське приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , звідки таємно, шляхом злому вхідних дверей господарського приміщення, викрали належне ОСОБА_8 майно, а саме металеву буржуйку, металеве ліжко, віконну решітку та чоловічу куртку, загальною вартістю 1150 гривень, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 , 18 січня 2017 року, близько 16 год. 00 хв., за попередньою змовою групою осіб з гр. ОСОБА_3 та двома невстановленими слідством особами, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, проникли у господарське приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , звідки таємно, шляхом злому вхідних дверей господарського приміщення, викрали належне ОСОБА_8 майно, а саме металеву буржуйку, металеве ліжко, віконну решітку та чоловічу куртку, загальною вартістю 1150 гривень, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоду на вказану суму.
Всудовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та надав суду показання, що відповідають фабулі обвинувачення. В судовому засіданні показав, що 18 січня 2017 року, після обіду, можливо близько 16 години, він разом з ОСОБА_4 та ще двома невідомими, з якими заздалегідь домовився про вчинення крадіжки, зламавши вхідні двері проникли в сарай, що знаходиться неподалік будинку АДРЕСА_3 та звідки викрали металевий брухт: металеву буржуйку, металеве ліжко, віконну решітку та чоловічу куртку. Просить суд суворо не карати.
Всудовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та надав суду показання, що відповідають фабулі обвинувачення. В судовому засіданні надав покази аналогічні показанням обвинуваченого ОСОБА_3 .

Заслухавши показання обвинувачених, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, їх винуватість у вчиненому підтверджується також зібраними та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами, зокрема:

Показами у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 про те, що 18 січня 2017 року останньому стало відомо про крадіжку належного йому майна із сараю, що знаходиться неподалік будинку АДРЕСА_3 . Було викрадено металеву буржуйку, металеве ліжко, віконну решітку та чоловічу куртку. Претензій до обвинувачених потерпілий не має, оскільки викрадені речі йому було повернуто. Пробачає обвинувачених. Просить суд суворо не карати обвинувачених.

Даними протоколу огляду місця події від 18 січня 2017 року із фототаблицею, відповідно якого виявлено та вилучено неподалік будинку АДРЕСА_3 металеву батарею (радіатор) чорного кольору, бильця металеві в кількості 2 штук та пружиний панцир в кількості 1 штуки, металеву решітку для вікна та чоловічу куртку чорного кольору, які у подальшому були оглянуті, відповідно до протоколу огляду предмету від 19 січня 2017 року , визнані речовими доказами відповідно до постанови від 19 січня 2017 року та передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 .

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведеною повністю і вважає, що його дії, вірно кваліфіковані за ч. 3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкість вчинених злочинів, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України є важким злочином.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує особу винного, який є особою молодого віку, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, в порядку ст.89 КК України, вважається особою що не має судимості, думку потерпілого щодо обрання не суворого покарання, думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з випробуванням, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, в межах санкції статі інкримінованого кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, що є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведеною повністю і вважає, що його дії, вірно кваліфіковані за ч. 3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкість вчинених злочинів, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України є важким злочином.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує особу винного, який є особою молодого віку, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, в порядку ст.89 КК України, вважається особою що не має судимості, думку потерпілого щодо обрання не суворого покарання, думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з випробуванням, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, в межах санкції статі інкримінованого кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, що є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Разом з тим, Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Суд при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 враховує обставину, яка пом`якшує покарання, як щире каяття, оскільки обвинувачені визнали винуватість у інкримінованих їм кримінальному правопорушенні, надали показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність, а також відсутність настання тяжких наслідків, вчиненим кримінальним правопорушенням.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засуджених та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Кримінальне правопорушення являється суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності особи. Однак, мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зіст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд прийшов до переконання, що виправлення обвинувачених можливе в умовах без ізоляції від суспільства та відбування призначеного покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

Цивільний позов у справ не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Майно, на яке накладено арешт, відсутнє.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинувачених не застосовувалися.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 370, 371, 373-376,377 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Борислава Львівської області винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази: металеву батарею (радіатор) чорного кольору, бильця металеві в кількості 2 штук та пружиний панцир в кількості 1 штуки, металеву решітку для вікна та чоловічу куртку чорного кольору, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 - повернути останььому.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: суддя ОСОБА_1