Справа № 464/8108/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/256/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Басівка, Пустомитівського району, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст. 186 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 19 грудня 2016 року,
в с т а н о в и л а :
вироком Сихівського районного суду м. Львова від 19 грудня 2016 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання один рік позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку один рік.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 13 жовтня 2016 року, приблизно о 18 год., маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поруч з кафе „ ІНФОРМАЦІЯ_2 , що на вул. Гашека, 20 у м. Львові, підійшов до малолітнього ОСОБА_8 , який в цей час сидів на підвіконні вищевказаного кафе, та відкрито викрав мобільний телефон „Айфон 5-s, ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 7 300 грн., в чохлі марки „БМВ, вартістю 500 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку „Київстар, вартістю 10 грн., на рахунку якої було 20 грн. На неодноразові прохання малолітнього потерпілого ОСОБА_8 повернути мобільний телефон ОСОБА_6 не реагував та з місця злочину зник, спричинивши своїми діями потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 7830 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок Сихівського районного суду м. Львова від 19 грудня 2016 року змінити в частині призначеного йому покарання та призначити йому покарання у вигляді штрафу.

Вважає, що призначене йому покарання не відповідає принципу справедливості та розумності, фактичним обставинам справи, тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає про порушення його права на захист.

Крім того, наголошує на тому, що в оскаржуваному вироку суд поверхнево дав оцінку обставинам, що пом`якшують покарання. Зазначає, що після скоєння злочину він не переховувався, повернувся до місця вчинення злочину, повернув предмет злочину та вибачився перед потерпілим, що свідчить про те, що він покаявся та визнав себе винним. Вважає, що зазначені обставини суд першої інстанції повинен був врахувати при призначенні йому покарання.

Вважає призначене йому судом першої інстанції покарання суворим, таким, що не відповідає вимогам справедливості, розумності та не конкретним обставинам справи та особі обвинуваченого. На його думку, суд першої інстанції не пояснив, чому він вважає, що менш суворий вид покарання не є достатнім для виправлення особи.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи і є обгрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 186 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, колегія суддів не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Що стосується призначеного покарання, то таке було призначено ОСОБА_6 без дотримання вимог ст. 65 КК України.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання обвинуваченому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який навчається, не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, не працює, а також обставину, яка пом`якшує покарання його щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди та обставини, що обтяжують покарання, вчинення злочину щодо малолітнього та у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи ці обставини, суд визнав необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 186 КК України у виді одного року позбавлення волі.

Одночасно суд дійшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і на підставі ст. 75 КК України звільнив його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 186 КК України, районний суд не мотивував у вироку чому саме, з врахуванням даних про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, позитивно характеризується по місцю проживання та навчання, до кримінальної відповідальності притягається вперше, свою вину у скоєному визнав повністю і у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочину, відшкодував шкоду, відсутність притензій з боку потерпілого, за наявності у справі двох обтяжуючих обставини і при наявності у санкції статті інших альтернативних видів покарання (штрафу, громадських та виправних робіт, арешту), він прийшов до переконання, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів йому слід призначити найбільш суворе з них у вигляді одного року позбавлення волі.

Зважаючи на обставини справи і дані про особу обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що призначене районним судом ОСОБА_6 за ч.1 ст. 186 КК України покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і за своїм видом є явно несправедливим через суворість. Натомість колегія суддів вважає, що за таких умов необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів громадян.

Відповідно до ст. 409 КПК України, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є підставою для зміни вироку суду першої інстанції при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити і вирок районного суду в частині покарання, призначеного йому за ч.1 ст. 186 КК України змінити, пом`якшивши його.

Оскільки при призначенні покарання у виді штрафу звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладення обов`язків відповідно до ст. 76 КК України не застосовується.

Разом з тим, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги обвинуваченого, щодо порушення його права на захист, адже з матеріалів справи вбачається, що 7 грудня 2016 року в судовому засіданні в суді першої інстанції обвинуваченому було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені КПК України, та він розписався про отримання ним пам`ятки про права та обов`язки обвинуваченого (а.с. 24-26).

За таких обставин, вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання підлягає зміні, у зв`язку з пом`якшенням покарання за ч.1 ст. 186 КК України.

У решті вирок слід залишити без зміни.

Керуючись ст. 405, ст. 407, ст. 409, ст. 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 19 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання та звільнення від відбування покарання з випробовуванням, покладенням на нього обов`язків змінити.

Пом`якшити ОСОБА_6 покарання, призначене за ч.1 ст. 186 КК України, до штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 10 200 грн.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4