АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2016 року року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

представника власника майна ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08 листопада 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого групи слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти в сумі 110 000 доларів США, які належать ОСОБА_6 .

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що надані слідчим матеріали доводять наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник власника майна просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити. Так, на думку апелянта, відсутні правові підстави для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, з наступних підстав: слідчим пропущено строк звернення з даним клопотанням; стороною обвинувачення не доведено своїх доводів з приводу того, що дане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України та може бути використане як доказ у даному кримінальному провадженні; в матеріалах провадження відсутні дані на підтвердження майнової шкоди, яка нібито була завдана протиправними діями.

Таким чином, на думку апелянта ухвала слідчого судді є незаконною і необґрунтованою, а викладені в ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Також, апелянт порушує питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що власника майна не було повідомлено про розгляд клопотання слідчого про арешт майна.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення його власника, а копія оскаржуваного рішення, як вбачається з матеріалів судового провадження, на адресу останнього не направлялася, колегія суддів погоджується з доводами представника власника майна щодо поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді, у зв`язку з чим, він підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність і необґрунтованість постановленого судом рішення, то колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на майно, вказаних вимог закону дотримався.

Так, Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000248 за фактом зловживання службовим становищем особами ПАТ «Інтеграл-Банк» своїм службовим становищем та зловживання повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми, ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), фіктивного підприємства, порушення порядку ведення бази даних вкладників або порядку формування звітності, доведення банку до неплатоспроможності, скоєних службовими особами ПАТ «Інтеграл-Банк» за ч.ч. 2, 5 ст. 191, ч.ч. 2, 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 205, ч. 4 ст. 220-1, ч. 1 ст. 218-1 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що відповідно до заяви про вчинення злочину т.в.о. голови Правління ПАТ «Інтеграл-Банк» ОСОБА_9 від 14.09.2015 року з відома та за вказівкою колишнього Голови Правління ПАТ «Інтеграл-Банк» ОСОБА_10 , начальник казначейства ОСОБА_11 та його заступник ОСОБА_12 , начальник відділу міжнародного ділину ОСОБА_13 та його заступник ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою, здійснили операції, які завдали значні збитки ПАТ «Інтеграл-Банк».

25.07.2016 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.07.2016 року проведено обшук нежилого приміщення будівлі, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Ігорівська/Набережно-Хрещатицька, 13/5 літера А, яка використовується у своїй діяльності ПАТ «Діві Банк», з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 5 ст. 191, ч.ч. 2, 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 205, ч. 4 ст. 220-1, ч. 1 ст. 218-1 КК України, а також відшукання у вказаному вище приміщені та вилучення речей і документів, що мають значення для розслідування.

В ході проведення обшуку були виявлені і вилучені непідтверджені грошові кошти ОСОБА_6 в сумі 110 000 доларів США.

28.07.2016 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва було накладено арешт на тимчасово вилучені грошові кошти.

03.11.2016 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва арешт вказаних грошових коштів було скасовано.

04.11.2016 року слідчий групи слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти в сумі 110 000 доларів США, які належать ОСОБА_6 з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

08.11.2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва, за результатами розгляду даного клопотання виніс ухвалу, якою його задовольнив та наклав арешт на грошові кошти, мотивуючи прийняте рішення наявністю підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши доводи клопотання про арешт майна та перевіривши надані матеріали, колегія суддів, всупереч твердженням апелянта, вважає такі висновки слідчого судді обґрунтованими.

Так, ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації або спеціальної конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, а також забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, спеціальної конфіскації.

Встановивши зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, що слідчий довів наявність підстав, визначених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно, оскільки доводи клопотання та додані до нього матеріали містять достатньо даних, які дають підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, ст. 98 КПК України.

Також, постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_14 від 26 липня 2016 року грошові кошти в сумі 110 000 доларів США, які були вилучені в ході обшуку нежилого приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами.

Таким чином, посилання апелянта на хибність висновків суду першої інстанції з приводу того, що вилучені грошові кошти мають доказове значення у кримінальному провадженні № 0000248, є безпідставними та спростовуються матеріалами провадження.

На підставі вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, з з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна з пропущеним строком не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Також, є безпідставними і посилання представника з приводу недоведеності майнової шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями.

Що стосується посилань представника власника майна на ті обставини, що вилучені грошові кошти не мають ніякого відношення до кримінального провадження № 0000248, а є особистим зберіганням ОСОБА_6 , то жодних доказів на підтвердження цих доводів, стороною захисту не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 , про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08 листопада 2016 року, задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого групи слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти в сумі 110 000 доларів США, які належать ОСОБА_6 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/4261/2016 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_15
Доповідач ОСОБА_1