Дата документу Справа № 320/4390/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 320/4390/15-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/1550/16 ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 125 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянула 06 грудня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_6 на вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 19 серпня 2016 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Золота Долина Мелітопольського району Запорізької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Учасники судового провадження:
обвинувачена ОСОБА_7 ,
Встановлені вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 19 серпня 2016 року обставини:
04.08.2014 року приблизно о 9 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 разом з іншими мешканцями с.Вознесенка Мелітопольського району, знаходились в громадському місці, а саме: в центрі с.Вознесенка Мелітопольського району, біля кафе »Катерина» по вул. Кірова 205-б на несанкціонованованому мітингу.
Приблизно о 09 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , рухаючись на автомобілі «СhevroIet Aveo», синього кольору, д/з НОМЕР_1 по вул. Кірова в с. Вознесенка Мелітопольського району, у напрямку свого будинку АДРЕСА_2 , побачила, що мешканці с. Вознесенка Мелітопольського району перекрили дорогу та не давали їй можливості проїхати до свого будинку, з метою об`їхати натовп, ОСОБА_6 на своєму автомобілі виїхала на узбіччя дороги, де її зупинили мешканці с. Вознесенка Мелітопольського району.
Після цього, ОСОБА_7 , маючи умисел на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, відкрила водійські двері автомобілю потерпілої та нанесла приблизно п`ять ударів кулаком в область голови потерпілої, чим спричинила останній тілесні ушкодження, а саме: закриту черепно - мозкову травму (струс головного мозку, садна шкіри, синці, травматичний набряк м`яких тканин голови, крововиливи та травматичний набряк губи), що супроводжувалась вегето-судинним та астенодепресивним синдромом, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний (понад 6, але не більше 21 доби) розлад здоров`я.
Вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 19 серпня 2016 року:
ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і їй призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Частково задоволено цивільний позов. Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 2 984 грн. 13 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 124 грн. 21 коп. в рахунок відшкодування судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 посилається на несправедливість призначеного ОСОБА_7 покарання, внаслідок його м`якості. Висновки суду щодо розміру моральної шкоди, який підлягає стягненню з обвинуваченої вважає необгрунтованими, вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права в цій частині. Зазначає, що судом не було враховано її моральних страждань, пов`язаних з безпорадним станом та постійним фізичним болем, порушенням нормального укладу життя, не було враховано того, що обвинувачена не визнала своєї вини у скоєному, не принесла вибачень з приводу скоєного, а навпаки заперечувала свою причетність до скоєного. Крім того, вказує, що стягнуті судом витрати на оплату правових послуг є явно несправедливими, не відображають реальних витрат на правову допомогу понесених нею. Застосований судом, при розрахунку розміру витрат Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» вважає таким, що не може бути застосованим в кримінальному провадженні. Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 6 місяців арешту, а в частині вирішення цивільного позову змінити вирок, ухвалити новий вирок, яким стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 в якості відшкодування моральної шкоди 300000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу потерпілої в частині стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу у встановленому судом за підрахунком розмірі, вислухавши позицію сторони захисту, за якою обвинувачена та її захисник висловили заперечення доводам та вимогам апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, кваліфікації дій ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оспорюються, тому апеляційним судом не перевіряються.
За встановлених фактичних обставин провадження, що стало наслідком повного дослідження обставин справи, суд кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України як заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

З врахуванням тяжкості злочину, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, даних про особу винної, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, є пенсіонеркою, позитивно характеризується за місцем проживання, за відсутності обставин, що обтяжують покарання колегія суддів не розділяє позицію потерпілої щодо необхідності посилення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання.
Судова колегія вважає, що призначенеобвинуваченій покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є домірним скоєному, а тому, вимоги, викладені в апеляції в цій частині задоволенню не підлягають.
Одночасно, апеляційний суд частково погоджується з міркуванням апелянта про явну несправедливість щодо стягнутої з ОСОБА_7 на користь потерпілої суми моральної шкоди.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у приниженні честі та гідності фізичної особи.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
При визначенні розміру заподіяної потерпілому моральної шкоди, районний суд не в повній мірі врахував характер, тривалість та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань, тривалість часу для відновлення здоров`я потерпілої, які полягали у відчуттях фізичного болю, у переживаннях за стан свого здоров`я, порушеннях звичайного укладу життя у зв`язку із необхідністю проходження лікування, у психологічних хвилюваннях та тривогах, спричиненняОСОБА_6 тілесних ушкоджень сталося на очах односельчан.
Стягнуту суму моральної шкоди апеляційна інстанція вважає необґрунтовано заниженою.
Разом з тим, запропонована потерпілою до стягнення сума моральної шкоди в розмірі 300 000 грн. не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.
За вище наведених обставин, грошовий розмір відшкодування з обвинуваченої на користь потерпілої моральної шкоди має становити 10 000 гривень.
Доводи апелянта про неправильне вирішення судом питання щодо стягнення витрат на правову допомогу колегія суддів знаходить слушними.
Відповідно до ст. 118 КПК України витрати на правову допомогу віднесені до процесуальних витрат.
За змістом ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач.
Згідно ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
На думку колегії суддів, при вирішенні судом питання щодо витрат на правову допомогу, місцевим судом не було дотримано вказаних вимог закону.
За змістом ст. 50 КПК України, п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», зокрема, договір про надання правової допомоги є документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.
В матеріалах кримінального провадження наявні договір, укладений між потерпілою ОСОБА_6 та її представником - адвокатом ОСОБА_10 (т.1 а.с.121-122).

Згідно квитанції потерпіла ОСОБА_6 понесла процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. (т.1 а.с.123).
Отже, процесуальні витрати підлягають обов`язковому стягненню із особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а відшкодування цих витрат є її обов`язком.
Отже, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 408, п. 2 ч. 1 ст. 411 КПК України вирок суду в цій частині підлягає відповідній зміні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 411, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 19 серпня 2016 року відносно ОСОБА_7 , засудженої за ч.2 ст. 125 КК України змінити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 суму моральної шкоди, завданої злочином в розмірі 10 000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4