Провадження № 1-кс/331/2584/2017
17 липня 2017року місто Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Скользнєва Н.Г., при секретарі Постарнак М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на бездіяльність компетентних працівників СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
У липні 2017 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» надійшла скарга на бездіяльність компетентних працівників СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В обґрунтування вимоги, викладеній в скарзі, зазначено, що 01 березня 2017 р. ПАТ «УкрСиббанк», шляхом направлення засобами поштового зв”язку, було подано до Олександрівського ВП Дніпроського ВП ГУНП в Запорізькій області заяву № 23-4/8-197 про вчинення дій, що містять ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України.
Зазначена заява про вчинення дій, що містять ознаки злочину, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України від 01.03.2017р., була отримана відповідальним працівником Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.
Після цього жодних дій, спрямованих на внесення наданих відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та здійснення досудового слідства даним органом досудового слідства не вчинялося.
Вважає, що посадовими особами Олександрівського ВП Ленінського ВП ГУНП у Запорізькій області не виконані вимоги, передбачені ч.1 ст. 214 КПК України.
На підставі викладеного, просить слідчого суддю зобов’язати компетентних працівників Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області відповідно до вимог ст. 214 КПК України, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення на підставі заяви ПАТ «УкрСиббанк» № 23-4/8-197 від 01 березня 2017 року про вчинення дій, що містять ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України.
Представник заявника в судове засідання не з”явився, але надіслав на адресу суду заяву з проханням розглядати скаргу за його відсутності.
Представник Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області та прокурор, кожен в окремості, в судове засідання не з’явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Частиною ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв'язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
З матеріалів справи вбачається, що заявник та представник Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області належним чином повідомлялися про розгляд скарги, про що свідчать матеріали справи.
Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України « Про статус суддів»: - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об»єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності представника Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.
Слідчий суддя, взявши до уваги заяву заявника, вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Матеріалами справи встановлено, що 01 березня 2017 р. ПАТ «УкрСиббанк», шляхом направлення засобами поштового зв”язку, було подано до Олександрівського ВП Дніпроського ВП ГУНП в Запорізькій області заяву № 23-4/8-197 про вчинення дій, що містять ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України.
Згідно ч.1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Відповідно до Листа № 1640/0/4-12 від 09.11.2012 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а саме п. 2 зазначено, що у ст. 303 КПК визначено порядок оскарження бездіяльності, яка може полягати в наступному: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Слід мати на увазі, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Кожен, чиї права та свободи викладені у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, що діяли як офіційні особи (Рекомендація Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Державам-членам СЕ, прийнята Комітетом Міністрів 12.05.2004 року).
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права, що визначено у рішенні ЄСПЛ «Chahal v. the UK», n. 145.
Крім того, у рішенні ЄСПЛ 13.12.2012 року «Souza Ribeiro v. France» визначено, що особлива увага має приділятися забезпеченню оперативності вирішення питань, порушених при зверненні до засобу юридичного захисту, оскільки не виключено те, що надмірна тривалість такої процедури може позначитися на адекватності такого засобу.
Заява про вчинення дій, що містять ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України № 23-4/8-197 від 01.03.2017р. була отримана відповідальним працівником Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.
Після цього жодних дій, спрямованих на внесення наданих відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та здійснення досудового слідства даним органом досудового слідства не вчинялося.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 КПК, з урахуванням положень Глави 26.
Відповідно до ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов'язання припинити дію; зобов'язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ПАТ «УкрСиббанк» підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 303-307,309 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на бездіяльність компетентних працівників СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, задовольнити.
Зобов’язати компетентних працівників СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області відповідно до вимог ст. 214 КПК України, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення на підставі заяви ПАТ «УкрСиббанк» про вчинення дій, що містять ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України № 23-4/8-197 від 01.03.2017р..
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: Н.Г.Скользнєва