УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2016 року Жовтневий районний суд

міста Дніпропетровська

у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі скаргу ОСОБА_3 про зобов`язання старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 повернути вилучене майно, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду з відповідною скаргу, в якій оскаржує бездіяльність старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні вилученого майна. В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що 30 листопада 2016 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим було вилучено належне йому майно, яке не має відношення до кримінального провадження. Оскільки ухвалою слідчого судді арешт на зазначене майно не накладався, а останнє являється тимчасово вилученим майном, скаржник просить зобов`язати слідчого повернути тимчасово вилучене майно.

Заявник надав суду заяву, в якій просив клопотання задовольнити та розглянути останнє за його відсутності, що з урахуванням ч. 6 ст. 9 КПК України, дозволяє суду застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути клопотання без участі заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Прокурор ОСОБА_5 просив скаргу розглянути за його відсутності та відмовити у її задоволенні.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна гідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасового вилученого майна.

Статтею 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені під час огляду речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном, яке, на підставі ст. 169 КПК України, повертається особі у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Положеннями абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України закріплено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

В ході розгляду даної скарги судом було встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 0003815 від 07 вересня 2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2016 був проведений обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено визначене в протоколі обшуку майно, що підтверджується матеріалами, долученими до скарги.

Заявником долучено до матеріалів справи договір оренди та акт приймання-передачі майна, за яким майно передавалося саме заявнику.

Крім того, як встановлено з матеріалів скарги, арешт на зазначене майно не накладався, останнє є тимчасово вилученим майном, а отже, будь-які інші підстави щодо позбавлення власника права користуватися та розпоряджатися вилученим майном, на даний час відсутні.

Частиною 2 ст. 307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, дослідивши обставини даної справи, суд приходить до висновку, що вимоги поданої скарги підлягають задоволенню, оскільки прокурор не звертався із клопотанням про арешт вказаного майна до слідчого судді та не надав жодних доказів, які б вказували на необхідність подальшого утримання вилученого майна, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України є підставою для повернення тимчасово вилученого майна особі, у якої воно було вилучено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 про зобов`язання старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 повернути вилучене майно задовольнити.

Зобов`язати старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 повернути майно, яке було вилучене 30 листопада 2016 року згідно протоколу обшуку від 30 листопада 2016 за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0003815 від 07 вересня 2016, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1