АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/7246/16-к Номер провадження 11-кп/786/552/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК - Н.Т.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора потерпілоїОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченогоОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 17 березня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Тростянець Сумської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, працюючий водієм-навантажувачем у ПАТ «Кременчуцька кондитерська фабрика «Roshen», несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.286 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 3 місяці з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Постановлено стягнути з обвинуваченого:

-на користь потерпілої ОСОБА_7 5000 грн. моральної шкоди;

-на користь держави витрати за проведення судових експертиз в розмірі 8195грн. 70 коп.;

-на користь держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області витрати на стаціонарне лікування потерпілого в сумі 3102 грн. 97 коп.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

31 жовтня 2015 року о 10 год. 30 хв. обвинувачений, перебуваючи в порушення вимог п.2.9 Правил дорожнього руху України в стані алкогольного сп`яніння, керуючи мопедом "Yamaha" днз НОМЕР_1 та перевозячи пасажира - потерпілого ОСОБА_10 , рухаючись зі сторони вул. Хорольської в напрямку перехрестя вулиць Хорольської - Троїцької - Чкалова - проспекту Свободи в м. Кременчук Полтавської області, наближаючись до вказаного перехрестя на жовтий сигнал світлофору, не дотримався вимог п.п. 8.7.3 (г), 8.11, Розділу 33 (п.3.21, 4.1 - 4.6, 5.16) Правил дорожнього руху України, відмовився від в`їзду на перехрестя в напрямку вул. Чкалова, внаслідок чого допустив зіткнення автомобілем «Volkswagen Passat», під керуванням потерпілої ОСОБА_7 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мопеда ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 просить ухвалити рішення, яким задовольнити її позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди в розмірі 107800 грн. 48 коп. При цьому зазначає, що суд безпідставно відмовив у стягненні майнової шкоди з обвинуваченого. Вказує, що не була обізнана про наявність у ОСОБА_9 полісу страхування цивільної відповідальності, внаслідок чого не мала можливості виконати вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та повідомити страховику про дорожньо-транспортну пригоду. Звертає увагу, що має право вибору на звернення з вимогою про відшкодування шкоди. Зазначає, що місцевим судом можливо були порушені вимоги ст.367 КПК України під час перебування в нарадчій кімнаті.

Інші учасники провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, думку потерпілої на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування прокурора, який вважав за необхідне вирок в частині вирішення цивільного позову про відшкодування майнової шкоди скасувати та призначити в цій частині новий розгляд в порядку цивільного судочинства, обвинуваченого, який погодився з вироком суду, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.1 ст.286 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.

Доводи потерпілої про безпідставну відмову в задоволенні цивільного позову в частині стягнення майнової шкоди є слушними.

За змістом ст.128 КПК України потерпілий у кримінальному провадженні має право заявити цивільний позов, який розглядається у кримінальному провадженні за правилами, встановленими цим Кодексом та нормами ЦПК України.
Згідно з вимогами ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Як вбачається з мотивувальної частини вироку, місцевий суд відмовив потерпілій ОСОБА_7 у задоволенні пред`явленого до ОСОБА_8 , цивільного позову про стягнення майнової шкоди з огляду на наявність даних про те, що обвинувачений має поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів і дорожньо-транспортна пригода сталася в період дії договору страхування.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що суд увійшов у суперечність при прийнятті рішення щодо вказаного позову, оскільки спочатку відмовив у його задоволенні в повному обсязі, а потім роз`яснив потерпілій право на звернення до суду з таким позовом в порядку цивільного судочинства.
Хоча за змістом кримінального процесуального закону (ст.129 та ст.326 КПК України) суд надає цивільному позивачеві можливість відшкодування завданої йому шкоди в порядку цивільного судочинства у разі залишення цивільного позову без розгляду, а не у разі відмови в його задоволенні.
За таких обставин, вирок суду в частині вирішення цивільного позову про відшкодування майнової шкоди підлягає скасуванню.

Апеляційний суд в даному випадку позбавлений можливості ухвалити рішення по суті цього цивільного позову з огляду на таке.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.
До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України.
При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтями 35, 36 ЦПК України, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов`язки щодо однієї зі сторін.
Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником автомобіля «Volkswagen Passat», яким керувала потерпіла, є її чоловік - ОСОБА_11 (а.с.60-61).
Всупереч наведеним роз`ясненням Пленуму, питання про залучення до участі у справі цього власника майна місцевим судом вирішено не було.
Крім того, в п.16 вказаної постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку із цим при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Але місцевий суд, встановивши, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 застрахована страховою компанією «Страхова група «ТАС» (а.с.202), не вирішував питання про її залучення до участі у справі в якості співвідповідача.
За наявності зазначених обставин апеляційний суд відповідно до наданих чинним ЦПК України повноважень позбавлений можливості ці недоліки виправити.
Проте порушення судом першої інстанції вищевказаних норм процесуального права не можуть бути підставою для відмови в захисті права позивача та підлягають перевірці та з`ясуванню судом під час нового розгляду справи в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи викладене, вирок в частині вирішення цивільного позову потерпілої про відшкодування майнової шкоди підлягає скасуванню з призначенням в цій частині нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Доводи апеляційної скарги про можливе порушення вимог ст.367 КПК України, під час ухвалення судом рішення, не знайшли свого підтвердження в результаті проведеної перевірки, про що зазначено в листі №ЕП-1069/17 від 17 липня 2017 року.

Отже, апеляційна скарга потерпілої підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407, ст.418 та ст.419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 17 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди скасувати, призначивши в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4