Справа № 428/7517/17
Провадження № 11-сс/782/185/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2017 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі : ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника, адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у м. Сєвєродонецьку Луганської області в залі судових засідань в приміщенні Апеляційного суду Луганської області у режимі відеконференції з приміщення Апеляційного суду м. Київа у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.07.2017 року про обрання запобіжного заходу, без визначення розміру застави,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.07.2017 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС криміналіста СУ ГУНП у Луганській області ОСОБА_8 , погоджене першим заступником прокурора Луганського гарнізону ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000071 від 30.01.2017 року. Обрано відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, строк тримання під вартою обчислювати з 20.07.2017 року по 18.09.2017 року.

Приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінуємого йому кримінального правопорушення, зміст якої викладений в ухвалі слідчого судді.

Відповідно до клопотання, майор ОСОБА_6 був призначений на посаду офіцера відділу планування та координації розвідки управління розвідки штабу управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.05.2014 № 113 майор ОСОБА_6 відряджений до складу сил та засобів сектору «А», які залучалися та брали безпосередню участь в районі проведення антитерористичної операції на території Луганської області, для виконання завдання за призначенням, а саме в базовий табір сектору « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (с. Оріхове Старобільського району Луганської області), де останній виконував завдання за призначенням в складі управління розвідки сектору « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Згідно ст. 68 Конституції України ОСОБА_6 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, перебуваючи на посаді старшого офіцера відділу планування та координації розвідки управління розвідки штабу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 13, 16, 17, 30, 31, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 15 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», ст. 207 Кримінального процесуального кодексу України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові; сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів начальників; беззастережно, неухильно, точно та у встановлений строк виконувати їх накази; постійно підвищувати рівень військових професійних знань; вдосконалювати свою виучку і майстерність; знати та виконувати свої обов`язки; додержуватися вимог військових статутів; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; бути взірцем належної поведінки, виконуючи службові обов`язки не вживати алкогольних напоїв; доставити затриману особу до уповноваженої службової особи або негайно повідомити уповноважену службову особу про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчинені кримінального правопорушення.
Майор ОСОБА_6 , маючи умисел на вчинення дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, всупереч охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, став на шлях злочинної діяльності при наступних обставинах.
В липні 2014 року базовий табір сектору «А» було передислоковано в
с. Побєда Новоайдарського району Луганської області.
У серпні 2014 року (більш точний час під час досудового розслідування встановити не надалось можливим) невстановленими військовослужбовцями ЗС України в ході бойових дій з незаконними збройними формуваннями на території Луганської області в силу ст. ст. 14, 15 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» був затриманий невстановлений чоловік віком близько 50 - 60 років, який був доставлений на місце дислокації базового табору сектору « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в селищі Побєда, Новоайдарського району, Луганської області.
У подальшому, в один із днів у період часу з 19.08.2014 р. по 31.08.2014 р. у світлий час доби (більш точні відомості стосовно часу в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим), двоє офіцерів відділу розвідки сектору « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 ) підполковник ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та майор ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел, направлений на вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб, організували вчинення зазначеного злочину та керували його вчиненням.
Так, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , діючи заздалегідь обговореного ними плану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті невідомої затриманої особи та бажаючи настання саме таких наслідків, залучили для реалізації свого злочинного умислу військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , старшого солдата ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 молодшого сержанта ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які неодноразово залучалися підполковником ОСОБА_9 та майором ОСОБА_6 до виконання завдань управління розвідки сектору «А». При цьому, підполковник ОСОБА_9 та майор ОСОБА_6 , відповідно до ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України являлись начальниками для молодшого сержанта ОСОБА_12 , старшого солдата ОСОБА_11 та солдата ОСОБА_11 за військовим званням.
Зокрема, у вказаний період часу, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 організували вивезення з с. Побєда Новоайдарського району Луганської області затриманого чоловіка на автомобілі «Урал» військовий номер НОМЕР_4 , закріпленому за військовою частиною НОМЕР_3 , під керуванням військовослужбовця А НОМЕР_5 старшого солдата ОСОБА_13 . При цьому, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 не повідомляючи про свої злочинні наміри, наказали ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 погрузити невстановленого затриманого чоловіка до кузову автомобіля та разом з ним їхати до визначеного ними, тобто ОСОБА_9 та ОСОБА_6 місця. Виконуючи наказ ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , не знаючи подальшого перебігу подій, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 погрузили невстановленого затриманого чоловіка до вищевказаного автомобіля та розмістившись в ньому самі відповідно до наказу, прослідували за супроводом зазначених двох офіцерів відділу розвідки сектору «А», ОСОБА_9 та ОСОБА_6 у район, що розташованій на території Новоайдарського району Луганської області між селами Попасне та Співаківка та являє собою ділянку місцевості, яка відділена від шляхів сполучення та населених пунктів.
Того ж дня, тобто в один із днів у період часу з 19.08.2014 по 31.08.2014 у світлий час доби, у вказаному районі зазначеної місцевості, на території лісосмуги, яка знаходиться за географічними координатами, встановленими за допомогою супутникового зв`язку, а саме - «49701? 58?? N. 38 51? 23 Е», ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за наказом ОСОБА_9 , розуміючи та усвідомлюючи подальший хід їхніх дій, а також умисел ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , що був спрямований на вбивство затриманої особи, за допомогою лопат, серед насадження дерев викопали яму в грунті приблизними розмірами: довжиною 150 см, шириною 100 см та глибиною 70 см, у яку ОСОБА_6 помістив невстановленого затриманого чоловіка, розташувавши його по центру ями навприсядки, спиною відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .. Після цього, ОСОБА_9 , всупереч Конституції України, ігноруючи положення статті 3 (про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю), статті 27 (про те, що ніхто не може бути свавільно позбавлений життя), реалізуючи свій злочинний умисел, відповідно до заздалегідь розробленого спільно з ОСОБА_6 плану та розподілених ними ролей, наказав ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 застрелити невстановленого затриманого чоловіка, тобто вчинити умисне протиправне заподіяння йому смерті шляхом застосування стрілецької зброї.
ОСОБА_9 , не отримавши від ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відмови щодо виконання явно злочинного наказу, дав ОСОБА_11 вогнепальну зброю - пістолет «ПМ», магазин якого споряджений патронами калібру 9 мм у кількості не менш ніж 7 штук, який був у ОСОБА_9 . При цьому, вказаний пістолет був готовий до стрільби, тобто із знятим запобіжником та досланим патроном у патронник.
Після цього, ОСОБА_9 , звернувшись до ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , наказав одному стріляти в праву частину спини затриманого чоловіка, іншому - відповідно в ліву частину спини.
ОСОБА_11 , в умовах службової залежності від ОСОБА_9 та ОСОБА_6 але при цьому, розуміючи те, що наказ ОСОБА_9 має явно злочинний характер, маючи умисел на вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті невідомої затриманої особи та бажаючи настання саме таких наслідків, діючи всупереч ст. 60 Конституції України, п. 4 ст. 41 Кримінального кодексу України, тобто виконуючи явно злочинний наказ, розмістився на відстані близько 190 см від ями за спиною невідомої затриманої особи, здійснив один постріл в спину та влучив в область лопатки справа, тобто в життєво важливі органи невідомої затриманої особи.
Надалі ОСОБА_11 , діючи за наказом ОСОБА_9 , що керував вчиненням вбивства, передав ту ж саму вогнепальну зброю - пістолет «ПМ» калібру 9 мм - ОСОБА_10 .
ОСОБА_10 в умовах службової залежності від ОСОБА_9 та ОСОБА_6 але при цьому, розуміючи те, що наказ ОСОБА_9 має явно злочинний характер, маючи умисел на вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті невідомої затриманої особи та бажаючи настання саме таких наслідків, діючи всупереч ст. 60 Конституції України, п. 4 ст. 41 Кримінального кодексу України, тобто виконуючи явно злочинний наказ, розмістившись на місце де здійснював постріли ОСОБА_11 , а саме на відстані близько 180-190 см від ями за спиною невідомої затриманої особи, зразу після пострілу ОСОБА_11 , тобто без затримки в часі, здійснив один постріл в спину та влучив в область лопатки зліва, тобто в життєво - важливі органи невідомої затриманої особи.
Після цього, ОСОБА_9 , звернувшись до ОСОБА_12 , дав останньому наказ завершити вбивство невстановленого затриманого чоловіка шляхом здійснення стрільби із вказаної зброї.
Надалі, ОСОБА_12 , в умовах службової залежності від ОСОБА_9 та ОСОБА_6 але при цьому, розуміючи те, що наказ ОСОБА_9 спрямований на вбивство невстановленого затриманого чоловіка має явно злочинний характер, взяв із рук ОСОБА_10 вогнепальну зброю - пістолет «ПМ» калібру 9 мм та маючи умисел на вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті невідомої затриманої особи та бажаючи настання саме таких наслідків, діючи всупереч ст. 60 Конституції України, п. 4 ст. 41 Кримінального кодексу України, тобто виконуючи явно злочинний наказ, розмістившись на краю ями за спиною невідомої затриманої особи з відстані близько 180-210 см здійснив не більше ніж через 10 секунд після пострілу ОСОБА_10 , не менше п`яти пострілів в район місцезнаходження життєво - важливих органів невідомої затриманої особи, з яких чотири в голову, чим завдав невідомому затриманому чоловіку 3 проникаючі вогнепальні поранення голови несумісні з життям.
Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , будучи переконаними щодо настання смерті невстановленого затриманого чоловіка внаслідок пострілів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також ОСОБА_12 надали наказ ОСОБА_10 та ОСОБА_11 засипати землею яму, в якій перебував труп невідомої особи та закидати місцевість гілками з метою приховання слідів злочину.
23 липня 2016 року в ході огляду місця події на вищевказаній ділянці місцевості, яка знаходиться за географічними координатами, встановленими за допомогою супутникового зв`язку, а саме - «49?01? 58?? N. 38 51? 23 Е», у ґрунті лісосмуги було виявлено кісткові залишки невідомої особи.
Відповідно до висновку судово - медичної експертизи № 162 від 04.08.2016 р., виявлені кісткові залишки належать невстановленій особі, чоловічої статі, ростом 154 - 171 см. Смерть невстановленої особи, враховуючи обставини виявлення, глибину залягання, характер ґрунту і стан кісткових залишків настала орієнтовно 1,5-2 роки назад, тобто могла настати в серпні 2014 року. На черепі трупу невстановленого чоловіка встановлено 6 наскрізних вогнепальних поранень. Пошкодження № 1, 3, 5 - являються вхідними вогнепальними кульовими пораненнями, пошкодження №2, 4, 6 - являються вихідними вогнепальними кульовими пораненнями. Пошкодження №7 є дотичним вогнепальним кульовим пораненням. Встановлені тілесні ушкодження утворились в результаті не менше 4 пострілів з вогнепальної зброї, патрон якої був діаметром 0.9-1 см, тобто постріли могли бути здійснені із пістолета ПМ калібру 9 мм.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 162/1 від 28.12.2016 р. (враховуючи те, що в ході досудового розслідування встановлено механізм та локалізацію завданих потерпілому вогнепальних поранень ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , а також встановлений факт короткого проміжку часу між пострілами) смерть невстановленого чоловіка настала внаслідок сукупності завданих йому ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 вогнепальних поранень, які спричинили тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних поранень голови з переломом кісток склепіння та основи черепу, руйнування речовини головного мозку, які утворились внаслідок пострілів ОСОБА_12 , а також вогнепальних поранень тулуба в районі розташування життєво-важливих органів, які утворились внаслідок пострілів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за вказівкою ОСОБА_9 та ОСОБА_6
18.07.2017 р. органом досудового розслідування ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, який відповідно до п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України карається позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.
Вина підозрюваного ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема, допитом свідка ОСОБА_13 , слідчими експериментами за участю свідка ОСОБА_13 , допитами підозрюваних ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , слідчими експериментами за участю підозрюваних ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , протоколами огляду місця події від 23.07.2016 р., 25.07.2016 р., висновком судово-медичної експертизи трупу № 162 від 04.07.2016 р. та іншими доказами, отриманими під час здійснення досудового розслідування.
Слідчий суддя також зазначив в ухвалі,що він врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу ОСОБА_6 , а саме, стан здоров`я, та враховано той факт, що слідчому судді не надано відомостей про неможливість утримання ОСОБА_6 в умовах слідчого ізолятора.

Також в ухвалі зазначено, що у судовому засіданні, на час розгляду клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявними є ризики того, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового слідства та/або суду, а також незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі захист просить ухвалу слідчого судді від 20.07.2017 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 скасувати, та ухвалити нове рішення, яким змінити підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисту поруку Народних депутатів України ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Вважає, що ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якою було повністю задоволено клопотання сторони обвинувачення є незаконною, необґрунтованою, безпідставною, прийнятою із грубим порушенням права на захист,порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності, а відтак такою, що підлягає скасуванню як незаконна. Зазначає, що висновки вказані в ухвалі суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а саме судове провадження здійснено за відсутності захисника, порушено правило підсудності та висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Вважає,що покладення ксерокопій показів одного свідка та трьох підозрюваних, які не були допитані у судовому засіданні, в основу судового рішення - є незаконним та порушенням принципу безпосередності дослідження показань, речей,документів. На ії думку, підозрювані по цьому кримінальному провадженню не попереджалися про кримінальну відповідальність про відмову від дачі показів та дачу неправдивих показів. Зазначає,що рішення прийняте слідчим суддею із порушенням правил територіальної підсудності, оскільки місцем вчинення злочину є Новоайдарський район. Вважає,що ухвала підлягає скасуванню на підставі ст.ст.409,410,411,412 КПК України у зв`язку з невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду та істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону. На ії думку, слідчим суддею ОСОБА_17 було прийняте рішення на підставі абсолютно необґрунтованого клопотання прокурора, оскільки обставини, на які посилається прокурор не були підтвердженні ним доказами в порядку ст.132 ч.5 КПК України та ст.184 КПК України. Не були враховані обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме наявність у Горбачова малолітньої дитини - тобто міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, несудимості, наявності у нього статусу учасника бойових дій, державної нагороди Ордена Богдана Хмельницького 3 ступню, постійного місця проживання, а також хвороби гепатитом В.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_7 яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги та додатково пояснила, що , на її думку, повноваження прокурора ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні викликають сумніві, оскільки у матеріалах судового провадження відсутня постанова про призначення групи прокурорів для проведення досудового розслідування, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу свого захисника у повному обсязі, думку прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги захисника підозрюваного, та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, оскільки слідчий суддя ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення, вважає,що права підозрюваного на захист не були порушенні,, оскільки слідчий суддя розглядав клопотання за участю захисника підозрюваного,адвоката ОСОБА_18 ,призначеного йому за дорученням, так як ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, заперечував проти того,щоб передати ОСОБА_6 на особисту поруку Народним депутатам України, оскільки вони не зможуть забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків у зв`язку із зайнятістю їх виконанням своїх депутатських обов`язків, вислухавши Народних депутатів України ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які просили передати підозрюваного їм під особисту поруку,розуміючи,що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, та ознайомлені з положеннями статті 180 КПК України,вказавши, що вони вже взяли не одного такого підозрюваного на свою особисту поруку, оголосивши письмові зобов`язання про особисту поруку інших Народних депутатів України, а саме ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , які також зазначили в них,що ним відомо у вчиненні яких кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_6 та яке покарання, передбачене за їх вчинення,та,що вони вважають, що заслуговують на довіру для того,щоб віддати ним ОСОБА_6 на особисту поруку, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, вивчивши матеріали кримінального провадження, яки були досліджені слідчим суддею, колегія суддів дійшла до наступного.

Згідно з положеннями ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді апеляційний суд має право:

1)залишити ухвалу без змін;

2)скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та інше.

Із досліджених апеляційним судом матеріалів встановлено, що клопотання слідчого було задоволено. Підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжній захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 20 липня 2017 року до 18.09.2017 року включно.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000071 від 30.01.2017 року за ознаками вчинення злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

18.07.2017 року органом досудового розслідування ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Підставою для звернення слідчого з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри того, що ОСОБА_6 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може покинути адміністративну територію України шляхом перетину кордону поза межами пунктів митного контролю, що унеможливить проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, також може вчинити інший злочин, зокрема злочин проти життя та здоров`я свідка ОСОБА_13 , підозрюваних ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 ..

Перевіряючи доводи апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, вислухавши пояснення прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_18 , обґрунтовано прийшов до висновку, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Крім того, слідчий суддя правильно зазначив, що на даній стадії процесу слідчий суддя позбавлений можливості аналізувати матеріали кримінального провадження та добуті докази органом досудового розслідування, робити висновки про допустимість доказів чи їх недопустимість, тільки може зробити висновок про: обґрунтованість підозри яка на переконання слідчого судді обґрунтована наданими до судового засідання матеріалами, доданими до клопотання, такими як допити інших підозрюваних, свідків, огляд місця події, матеріали експертиз та інших слідчих і процесуальних дій, наявність відповідних передбачених ст. 177 КК України ризиків.

Приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінуємого йому кримінального правопорушення за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, пославшись на те, що відповідно до ст.12 КК України воно відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України,у тому числі наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України може переховуватися від досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя послався на те, що цій ризик підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 є діючим військовослужбовцем підрозділу спеціального призначення, який володіє навиками розвідувальної діяльності, рукопашного бою, оперативної роботи та вогнепальної стрільби, що наявним є ризик того,що ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, врахував обставини справи та особу підозрюваного ОСОБА_6 , який є одним з організаторів кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя обґрунтовано послався в ухвалі на те, що досудовим слідством встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: ризику переховуватися від органу досудового розслідування, впливу на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя навів переконливі мотиви, з яких він дійшов висновку щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, те що він є діючим військовослужбовцем підрозділу спеціального призначення, може переховуватися від органів досудового розслідування, а також, перебуваючи на свободі, може впливати на свідків по справі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На думку апеляційного суду, слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не безпідставно прийнято до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Крім того, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства стосовно ОСОБА_6 , будь чого явно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і апеляційним судом.

Апеляційний суд знаходить обґрунтованим висновок слідчого судді стосовно доведеності наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування, впливу на свідків, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя мотивував свій висновок щодо відсутності можливості застосування застави відповідно до вимог ст.183ч.4 КПК України.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання старшого слідчого в ОВС- криміналіста СУ ГУНП у Луганській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Апеляційний суд погоджується з доводами прокурора ОСОБА_5 про те,що до підозрюваного ОСОБА_6 не може бути застосована така міра запобіжного заходу як особиста порука, оскільки він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, та, що такий більш м`який за видом запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а Народні депутати України,які надали апеляційному суду письмові зобов`язання про особисту поруку,хоча і заслуговують на довіру,не завжди в силу своїх численних депутатських зобов`язань також не зможуть його забезпечити.

Зазначені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 доводи, в тому числі і щодо порушення права на захист ОСОБА_6 , та підстави, з яких вони просять скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Колегія суддів звертає увагу на те,що відповідно до позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у листах № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», № 223-559/0/4-13 від 05.04.2013 року «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» та № 223-1650/0/4-16 від 16.06.2016 року «Щодо окремих питань здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю у кримінальному провадженні», старший слідчий в ОВС-криміналіст СУ ГУНП в Луганський області ОСОБА_8 мав право і звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області за місцем розташування органу досудового розслідування, що не є порушенням правил підсудності.

Колегія суддів визнає доводи захисника ,адвоката ОСОБА_24 необґрунтованими у частині порушення слідчим суддею правил територіальної підсудності при розгляді клопотання слідчого.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якої знаходиться орган досудового розслідування.
Як зазначив прокурор ОСОБА_5 , Головне управління Національної поліції в Луганської області та його Слідче управління, яке проводить досудове розслідування по даному кримінальному провадженню знаходиться у м.Сєвєродонецьку, по вул.Партизанька, 16.
З цього слідує,що слідчий суддя розглядав клопотання слідчого без порушень визначених діючим кримінальним процесуальним законодавством правил підсудності при застосуванні заходів кримінального провадження, у відповідності до вимог ч.2 ст.132 КПК України.
За таких обставин апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 і вважає ухвалу слідчого судді такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 376,404, 405,418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області ОСОБА_17 від 20.07.2017 року , якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС- криміналіста СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_8 за погодженням із першим заступником військового прокурора Луганського гарнізону ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України - залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3