У Х В А Л А

22 червня 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2., перевіривши заяву заступника Генерального прокурора ОСОБА_3. про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2017 року щодо ОСОБА_1,

у с т а н о в и в:

13 травня 2017 року до Верховного Суду України (далі - ВСУ) надійшла заява заступника Генерального прокурора ОСОБА_3. про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2017 року, якою залишено без зміни вирок Кіровського районного суду міста Кіровограда від 4 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 5 липня 2016 року щодо ОСОБА_1

Заступник Генерального прокурора ОСОБА_3. у заяві порушувала питання про перегляд ВСУ ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2017 року щодо ОСОБА_1 з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), тобто неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, зокрема, частини четвертої статті 190 КК, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Просила судові рішення щодо ОСОБА_1 скасувати, кримінальне провадження в частині засудження останнього за частиною четвертою статті 190 КК закрити на підставі пункту 2 статті 284 КПК за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення. Судові рішення в частині засудження ОСОБА_1 за частиною першої статті 366 КК залишити без зміни. При цьому зазначала, що касаційний суд в оскаржуваному рішенні помилково дійшов висновку про правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 судами першої та апеляційної інстанцій за частиною четвертою статті 190 КК, оскільки відносини, що виникли між засудженим і потерпілим, за своїм змістом є цивільно-правовими, а тому підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Ухвалою судді ВСУ від 22 травня 2017 року заявницю повідомлено про невідповідність її заяви вимогам статті 449 КПК і встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - до 16 червня 2017 року.

Недоліками заяви було визнано те, що заявницею згідно статті 449 КПК не долучено до скарги належні копії різних за змістом судових рішень (два і більше), в яких має місце неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального чи процесуального права у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

16 червня 2017 року від заступника Генерального прокурора ОСОБА_3. на виконання вимог ухвали судді ВСУ від 22 травня 2017 року надійшла нова заява, зі змісту якої вбачається, що заявниця знову ставить питання про перегляд судових рішень ВСУ щодо ОСОБА_1 з посиланням на пункт 1 частини першої статті 445 КПК, в якій зазначає, що касаційний суд в оскаржуваному рішенні помилково дійшов висновку про правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 судами першої та апеляційної інстанцій за частиною четвертою статті 190 КК, оскільки відносини, що виникли між засудженим і потерпілим, за своїм змістом є цивільно-правовими, а тому підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства. Як приклад неоднакового правозастосування заявниця надала копію ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 травня 2011 року.

Зі змісту заяви заступника Генерального прокурора ОСОБА_3. вбачається, що зазначених в ухвалі судді недоліків не усунуто. Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 449 КПК до заяви додаються документи, зокрема, копії різних за змістом судових рішень (тобто два і більше судових рішення), якщо заява подається з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 КПК. Однак, заступником Генерального прокурора ОСОБА_3. у заяві зазначено та додане до неї для порівняння лише одне рішення суду касаційної інстанції.

Також, у заяві необхідно здійснити порівняння судових рішень на предмет однаковості/неоднаковості застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, яке повинно бути відображено в ухвалах касаційного суду у різних справах (дві і більше), і ця норма має бути по-різному реально застосована судом касаційної інстанції під час розгляду справ за касаційною процедурою.

Таким чином, протягом установленого строку заступником Генерального прокурора ОСОБА_3. зазначені в ухвалі судді недоліки повністю не усунуто, у зв'язку з чим заява підлягає поверненню заявниці на підставі пункту 1 частини четвертої статті 450 КПК.

Відповідно до частини п'ятої статті 450 КПК повернення заяви на підставах, передбачених у частині четвертій цієї статті, не перешкоджає повторному зверненню у разі належного оформлення заяви або на інших підставах, ніж ті, які були предметом розгляду, та у строки, визначені статтею 447 КПК.

Керуючись статтею 450 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Заяву заступника Генерального прокурора ОСОБА_3. про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2017 року щодо ОСОБА_1 повернути заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_2