Справа № 761/4091/17
Провадження № 1-кс/761/2636/2017
Як далі зазначає скаржник, 30 липня 2016 року вищевказане кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.
Разом з тим, як вказує скаржник, постанова про закриття кримінального провадження на його адресу не направлялась та про вказаний факт скаржник дізнався з листа ГУНП в м.Києві від 06.01.2017 року.
З вказаною постановою, особа, яка подала скаргу, не згодна, вважає її необґрунтованою, так, як слідчий, всупереч положенням кримінально - процесуального закону, не провів досудове розслідування належним чином, у зв’язку з чим постанова підлягає скасуванню.
В судове засідання скаржник не з'явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, у скарзі просив розглянути скаргу у його відсутність.
Слідчий в судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки слідчого суддю не повідомив, матеріали кримінального провадження слідчому судді не надав.
Разом з тим, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, згідно яких відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, а також враховуючи заяву скаржника, слідчим суддею визнано за можливе розглядати скаргу у відсутність слідчого та особи, яка подала скаргу.
Проаналізувавши доводи скарги та додані до неї матеріали, слідчий суддя вважає, що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов'язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом'якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов’язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, – на потерпілого.
Слід зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов’язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, – на потерпілого.
Однак, не зважаючи на вказані вимоги закону, слідчий у судове засідання не з’явився, не надав матеріали кримінального провадження та оскаржувану скаржником постанову, у зв’язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, приходить до висновку про обгрунтованість скарги в частині скасування постанови про закриття кримінального провадження.
Разом з тим, враховуючи вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, регламентований ч. 1 ст. 303 КПК України, та види ухвал слідчого судді, які можуть бути постановлені за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, визначені ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя вважає, що правові підстави для задоволення вимог скарги в частині відновлення кримінального провадження, відсутні.
У зв’язку з зазначеним слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 9, 22, 26, 91, 92, 284, 303, 306, 307, 309, 372, 532 КПК України, слідчий суддя –
В решті вимог скарги - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.
Слідчий суддя М.А. Рибак