В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2016 року Справа № 594/424/14-к
Номер провадження1-кп/608/86/2016
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі колегії:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 17 травня 2012 року Малінським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185 КК України на один рік обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік; 26 жовтня 2012 року постановою Борщівського районного суду Тернопільської області скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому та направлено ОСОБА_5 для відбування покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі; ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27 травня 2013 року замінено не відбуту частину покарання у виді обмеження волі на 240 годин громадських робіт за місцем проживання.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей , раніше не судимого
Обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисника ОСОБА_9 -
В С Т А Н О В И Л А:
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються в тому, що вони 10 лютого 2014 року приблизно о 22 год. 00 хв за попередньою змовою між собою, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою вчинення розбійного нападу на жительку с. Бабинці, Бощівського району, Тернопільської області, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 прийшли на територію господарства останньої. Після цього ОСОБА_5 сам пішов в сторону літньої кухні, яка розташована на території даного господарства, а ОСОБА_6 за вказівкою ОСОБА_5 залишився стояти на дворі та дивитися, щоб ніхто із сторонніх людей не помітив їх злочинних дій. Підійшовши до дверей літньої кухні, ОСОБА_5 плечем вибив двері та зайшов в середину літньої кухні, після чого, діючи умисно, з метою заволодіння грошовими коштами, зловив правою рукою за шию ОСОБА_8 , кинув її на землю та почав душити, вимагаючи при цьому гроші. Внаслідок цього, діями ОСОБА_5 ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна на шиї та синці по нижньому краю правої вітки нижньої щелепи, які згідно висновку експерта належать до легких тілесних ушкоджень. В подальшому в приміщення літньої кухні зайшов ОСОБА_6 і ОСОБА_5 підніс ОСОБА_8 із землі, а ОСОБА_6 в цей момент, діючи умисно, наніс дерев`яною палицею, що стояла на землі у кімнаті, один удар по правій частині голови ОСОБА_8 , спричинивши останній тілесне ушкодження у вигляді рани правої тім`яної ділянки голови, яке згідно висновку експерта належить до легкого з короткочасним розладом здоров`я тілесного ушкодження, тим самим вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Боячись за своє життя та здоров`я, ОСОБА_8 сказала, що віддасть їм свої гроші, після чого витягнула гроші в сумі 1400 грн. із каструлі, яка стояла на печі у літній кухні, а ОСОБА_5 вирвав у неї із рук дані гроші, після чого ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 покинули місце вчинення злочину.
Умисні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. З ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужого майна, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у житло.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні винуватим себе в скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав і показав що 10 лютого 2014 року приблизно о 20 год. він разом з ОСОБА_6 в себе дома розпивали спиртне, де він ОСОБА_6 повідомив, що хоче поїхати вЧернівці на роботу, але для цього потрібно гроші. ОСОБА_6 також сказав, що поїхав би в Чернівці, але немає грошей. Тоді він останньому сказав, що «йдемо до ОСОБА_8 в якої позичимо гроші». Приблизно о 21 годині він і ОСОБА_6 пішли до його сусідки ОСОБА_8 , зайшовши у двір, він пішов вперед, відкрив двері літньої кухні, які не були зачиненими, зайшов у літню кухню, де ОСОБА_8 сиділа на печі. Тоді він попросив, щоб вона йому позичила гроші. Вона йому їх позичила, зачепилася за поліно і впала, він її підняв, коли піднімав її крові не було в цей момент зайшов ОСОБА_6 поміг йому підняти бабку і вони пішли. Не раз позичав в потерпілої гроші, які повертав, або відпрацьовував в дома у потерпілої.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав і показав, що 10 лютого 2014 року він пішов додому ОСОБА_5 , де з ним розпивали 0,5 літрову пляшку горілки. В ході розмови ОСОБА_5 сказав, що хоче поїхати в Чернівці в пошуках роботи, і для цього хоче позичити гроші в ОСОБА_8 . Того ж вечора вони пішли до потерпілої. ОСОБА_5 , відчинивши двері рукою, зайшов у літню кухню, а він залишився надворі, оскільки, не знав ОСОБА_8 . Почувши дзенькіт відра, а потім «ай», він зайшов також у літню кухню, і побачив, що потерпіла ОСОБА_8 лежала на землі, а ОСОБА_5 намагався її підняти. Обвинувачений допоміг підняти ОСОБА_5 потерпілу і вони вийшли з кухні. Бачив краплі крові на підлозі між ліжком і пічкою та на голові потерпілої. Вказав, що коли виходили з літньої кухні потерпілої, то до літньої кухні ОСОБА_8 заходила мати ОСОБА_5 ОСОБА_10 . Він пішов додому, а ОСОБА_5 залишився біля школи. ОСОБА_5 , не казав йому, скільки він грошей позичив у ОСОБА_8 , але з них ОСОБА_5 на його прохання дав йому 20 гривень. Він не був присутній, коли ОСОБА_5 брав гроші в ОСОБА_8 .
Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що в лютому 2014 року, у вечері, дати та години не пригадує, до неї додому, а саме в літню кухню, прийшов ОСОБА_5 позичити гроші. Вона йому позичила «півтора тисячі гривень». Ці гроші вона йому дала добровільно зі своєї руки, гроші витягнула з «банячка», який знаходився на кухні-печі на цеглині. ОСОБА_5 бачив, звідки вона брала гроші. Він її не лякав, що він її поб`є. Вона була просто налякана, що він прийшов до неї ввечері, оскільки коли вона сиділа на кухні-пічці грілася, то почула, що хтось йде, але в двері не стукали, а просто відкрили. Вказала, що вхідні двері до кухні на закривалися на замок, вона їх тільки підпирала патиками. Вона не «дивилася» коли caме ОСОБА_6 , якого вона не знала до цього, зайшов до літньої кухні і вийшов звідти. Він нічого не говорив, коли був в кухні. До літньої кухні прийшов пізніше на пару хвилин після ОСОБА_5 . Вони її не били, не душили, вона впала, оскільки зашпорталася за поліно, яке стояло під кухнею. Наступного ранку прийшла ОСОБА_11 , і вона її сказала, що позичила ОСОБА_5 гроші та впала. Остання зателефонувала до сільського голови ОСОБА_12 , який викликав міліцію та повідомив її племіннику. Будь яких претензій ні до ОСОБА_5 ні до ОСОБА_6 вона немає. Гроші в сумі 650 грн. та 700 грн. вони повернули її племіннику ОСОБА_13 . Вона з ними в доброзичливих стосунках, вони її допомагають, і вона не хоче, щоб їх суд суворо карав, хоче щоб вони були на волі.
Відповідно до вимог ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього і може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Наданий стороною обвинувачення на підтвердження інкримінованого обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 протокол огляду місця події від 1 лютого 2014 року з доданими до нього фототаблицями суд вважає недопустимим доказом, оскільки, він складений з порушенням вимог ст. 237 КПК України при відсутності двох понятих, що є порушенням ч.7 ст.223 КПК Україні у зв`язку з фальсифікацією цього протоколу.
Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_14 показала, що під час проведення огляду в період часу з 13.50 год. до 14.20 год. 11.02.2014 року в
в житлі ОСОБА_8 не була, а підписала протокол пізніше на прохання міліціонера. Вона не знає, що хто говорив, робив, що було виявлено, вилучено у житлі ОСОБА_8 .
З наданої суду стороною захисту копії протоколу огляду місця події від 11.02.2014 року вбачається, що станом на 14 лютого 2014 року (розгляд клопотання слідчого про застосування запобіжних заходів до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) в наданому слідчому судді і захисту протоколі огляду місця події від 11.02.2014 року відсутні записи про те, що саме виявлено і вилучено при огляді місця події та відсутній підпис потерпілої ОСОБА_8 .
З показань допитаного в суді в якості свідка ОСОБА_13 - племінника потерпілої ОСОБА_8 вбачається, що 11.02.2014 року він взагалі в с.Бабинці не перебував.
Щодо наданих процесуальним прокурором протоколів огляду місця події (особистий огляд ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , огляд домогосподарства ОСОБА_6 ) суд погоджується зі стороною захисту, що вони є недопустимими з наступних підстав.
Згідно протоколу огляду місця події від 11.02.2014 року в період часу з 14.35 год. до 14.55 год. в приміщенні сільської ради с. Бабинці Борщівського району в кабінеті на другому поверсі при особистому огляді в ОСОБА_6 було виявлено і вилучено купюру номіналом 20 грн. зі слідами бурої речовини.
Однак, допитана в суді як свідок ОСОБА_14 , яка була понятою показала, що факту вилучення саме у ОСОБА_6 цієї куп`юри вона не бачила, протокол підписала на прохання міліціонера.
Крім того, сторона захисту надала копію зазначеного протоколу, з якого видно, що на третьому аркуші відсутні будь-які записи про виявлення та вилучення у ОСОБА_6 20-ти гривневої куп`юри.
Згідно протоколу огляду місця події від 11.02.2014 року з доданими фототаблицями в період часу з 15.10 год. до 15.55 год. в житловому будинку ОСОБА_6 , що в с. Бабинці, Борщівського району, Тернопільської області в одній із кімнат на вішалці виявлено светр коричнево-зеленого кольору, а в іншій кімнаті виявлено на кріслі чорну шкіряну куртку і в цьому ж протоколі у графах, що виявлено і вилучено зазначено, що дані речі мали сліди рідини темно-бурого кольору і поміщено дані речі у відповідні пакети і опечатано.
Проте, надана стороною захисту ксерокопія протоколу не містить ніяких відомостей, про те, що на виявленому і вилученому одязі є будь-які плями та про те, що ці речі відповідним чином упаковувалися.
Допитаний судом в якості свідка понятий ОСОБА_15 показав, що після того, як його запросили в будинок ОСОБА_6 як понятого, при ньому куртку і светр не оглядали, ніяких плям на них він не бачив і дані речі лежали на дивані. Протокол він підписав, проте, не читав і ніхто протокол не оголошував. Дані речі при ньому були поміщені в поліетиленові кульки, однак, чи вони опечатувалися не бачив, оскільки пішов додому.
Згідно протоколу огляду місця події від 11 лютого 2014 року в період часу з 19.05 год. до 19.25 год. в приміщенні Борщівського УМВС України в Тернопільській області під час особистого огляду ОСОБА_5 у правій кишені його куртки було виявлено гроші в сумі 630 гривень різними куп`юрами, які були вилучені, а також вилучено черевики, одяг: джинсові штани, куртку із плямами бурого кольору, шкарпетки, светр, футболку.
Однак, в наданій захисником копії цього протоколу друга та третя сторінки не відповідають оригіналу, наданому прокурором.
З показань допитаних судом в якості свідка ОСОБА_16 , який був понятими, видно, що через кілька днів після того, як їх запросили понятими в приміщення Борщівського райвідділу міліції на прохання слідчий ОСОБА_17 вони вдруге підписували даний протокол, оскільки, слідчий пояснив, він загубив один листок протоколу. Зазначене підтвердив допитаний як свідок в суді слідчий ОСОБА_17 , ОСОБА_16 підтвердив, 11.02.2014 року під час проведення огляду і виявлення в ОСОБА_5 грошей, при ньому гроші не вилучалися, а тільки перераховувалися і фотографувалися.
Судом досліджені матеріали справ, представлені Борщівським районним судом по розгляду клопотань слідчого ОСОБА_17 про застосування запобіжних заходів до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і встановлено, що дійсно слідчому судді 13 лютого 2014 року були надані ксерокопії з вищезазначених протоколів, зміст яких відповідає наданим стороною захисту змісту протоколів.
Суд враховує, що оскільки процесуальний порядок виявлення та вилучення в обвинувачених під час досудового розслідування їх одягу та грошей, а також виявлення та вилучення під час огляду помешкання потерпілої дерев`янного поліна та слідів пальців рук не відповідає вимогам ч.5 ст.237 КПК України, тому висновки експертиз: № 129 від 13 лютого 2014 року; № 128 від 13 лютого 2014 року; № 127 від 13 лютого 2014 року; № 130 від 13 березня 2014 року; № 131 від 13 березня 2014 року; № 53 від 28 лютого 2014 року; № 54 від 6 березня 2014 року; № 55 від 06 березня 2014 року; №14/02/19/14 від12 березня 2014 року, а також протокол огляду предметів від 12 лютого 2014 року та від 18 березня року суд вважає недопустимими доказами.
Як вбачається з наданого стороною обвинувачення на доказ обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 протоколу проведення слідчого експерименту від 14 лютого 2014 року з доданими фототаблицями дана слідча дія проведена з обвинуваченим ОСОБА_6 в помешканні потерпілої ОСОБА_8 , що в с. Бабинці Борщівського району, Тернопільської області без участі останньої та без її дозволу, що суперечить вимогам ч.5 ст.240 КПК України, яка передбачає що слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора, яке розглядається в порядку, передбаченому цим кодексом, для розгляду клопотань про проведення обшуку в житлі чи іншому володінні особи, і недотримання вимог цієї норми закону тягне недопустимість доказу.
Дані, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту та висновках судово-медичних експертиз № 23 від 12 лютого 2014 року, № 311 від 09 жовтня 2015 року із врахуванням показань потерпілої ОСОБА_8 в судовому засіданні не можуть бути підтвердженням винуватості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні ними злочину.
Інших доказів на підтвердження винуватості, або на підтвердження пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прокурором в cудовому засіданні не надано.
Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , в суді показали, що зі слів ОСОБА_8 їм відомо про обставини нападу ОСОБА_5 , ОСОБА_20 на неї та вимагання в неї грошей в лютому 2014 року.
Однак, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 ці показання не підтвердила, а тому, керуючись ч.4,6 ст.97 КПК України ці показання свідків не можуть бути визнані допустимими доказами в цьому провадженні.
Також, показання потерпілої ОСОБА_8 під час досудового розслідувана кримінального провадження згідно ч.4 ст.95 КПК України не є доказом, на який суд має право посилатися, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що стороною обвинуваченняне представлено суду першої інстанції жодного доказу, який би свідчив про винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їм злочину, а тому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підлягають виправданню у зв`язку з недоведеністю в їх діях складу злочину, передбаченого ч.3 ст.187 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ст. 62 Конституції України та ч. 3, 4 ст.17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви, відносно доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.
У відповідності до положень ст. 124 Конституції України забезпечення доведеності вини належить до основних засад судочинства.
Згідно п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.
Відповідно до ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
У відповідності до ч.3 ст.374 КПК України виправдувальний вирок постановляється в разі встановлення судом недоведеності обвинувачення.
Відповідно до ст. 100 КПК України, колегія суддів вважає, що речові докази по кримінальному провадженні (постанова слідчого вiд 18 березня 2014 року) - предмети одягу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів Борщівського РВ УМВСУ в Тернопільській області повернути ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ; деревину - знищити.
Керуючись ст.124 КПК України судові витрати підлягають стягненню тільки в разі ухвалення обвинувального вироку.
Керуючись ст. ст. 62, 124 Конституції України, п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.284,368,370,373,374,376 КПК України, колегія суддів,-
ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 187 Кримінального кодексу України визнати невинуватими і виправдати з підстав недоведеності в його діях складу злочину, передбаченого ч.3 ст.187 Кримінального кодексу України.
ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 187 Кримінального кодексу України визнати невинуватими і виправдати з підстав недоведеності в його діях складу злочину, передбаченого ч.3 ст.187 Кримінального кодексу України.
Речові докази по кримінальному провадженні: шкіряну куртку чорного кольору, куртку(светр) із капюшоном з камуфляжним малюнком з сірого, зеленого, чорного та коричневого кольорів, які належать ОСОБА_6 повернути ОСОБА_6 ; куртку балонову чорного кольору, темно-сині джинсові штани, які належать ОСОБА_5 повернути ОСОБА_5 ; деревину-знищити.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Тернопільської області через Чортківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуюча: (підпис) ОСОБА_1

Судді:(підпис) ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія вірна:

Вирок набрав законної сили "____"___________201___р.

Оригінал вироку знаходиться в Чортківському районному суді Тернопільської області в матеріалах кримінального провадження № 594/424/14-к.

Головуюча: ОСОБА_1

Копію вироку видано "____"__________201____ року.

Секретар: