Справа № 646/3958/16-к
№ провадження 1-в/646/261/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.17 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові подання начальника Слобідського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації майора внутрішньої служби ОСОБА_3 про вирішення питання про уточнення виду покарання відносно засудженого ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

20.06.2017 року до суду надійшло подання начальника Слобідського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації майора внутрішньої служби ОСОБА_3 про вирішення питання про уточнення виду покарання відносно засудженого ОСОБА_4 , в обґрунтування якого зазначено, що 07.06.2017 року до Слобідського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації надійшли та були прийняті до виконання розпорядження про виконання вироку та копія вироку Червонозаводського районного суду міста Харкова від 31.03.2017 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на підставі статті 75 КК України 2 роки. У резолютивній частині вироку від 31.03.2017 року серед покладених на громадянина ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст..76 КК України, зазначено «У відповідності до ст. 75 КК України, п.п.3,4 ст.76 КК України, ОСОБА_4 звільнити від призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в два роки не вчинить нового злочину і не змінить місце мешкання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, буде періодично з`являтися для реєстрації у кримінально-виконавчу інспекцію» Відповідно до ч.1, 2 ст.76 КК України в редакції Закону України №1492-VІІ від 07.09.2016 року у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, частиною 2 вказаної статті передбачено додаткові обов`язки, які суд може покласти на засудженого. Посилаючись на вказані обставини на положення ст..537 КПК України, просить суд вирішити питання про уточнення порядку виконання вироку в частині призначення засудженому ОСОБА_4 покарання.
Особи, що приймають участь у розгляді справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили, заяв про відкладання розгляду справи до суду не надавали.

Враховуючи положення частини 4 статті 539 КПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності вказаних вище осіб.

Суд, дослідивши матеріали подання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до копії вироку Червонозаводського районного суду міста Харкова від 31.03.2017 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні в період з 17.00 год. 27.11.2015 року по 30.11.2015 року злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та засуджено до покарання у виді трьох років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на два роки. Відповідно до ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_4 одночасно були покладені обов`язки протягом іспитового строку не змінювати місце мешкання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації у кримінально-виконавчу інспекцію.

Згідно копії вказаного вироку суду останній набрав чинності, оскаржений та скасований з підстав зазначених у поданні не був.

Положеннями ст. 374 КПК України визначено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до статей 75-79, 104 Кримінального кодексу України у резолютивній частині вироку зазначаються тривалість іспитового строку, обов`язки, покладені на засудженого, особа, на яку за її згодою або на її прохання, суд покладає обов`язок щодо нагляду за засудженим і проведення з ним виховної роботи.

Наведене свідчить, що наведення у вироку суду конкретних частин та пунктів ст. 76 КК України, застосованих до засудженого, положення КПК України не передбачають, а вимагають наведення конкретних обов`язки, покладені на засудженого.

Згідно ч. ч. 1 і 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Зміни до ст. 76 КК України, на які посилається заявник, були внесені Законом України № 1492-VIII від 07.09.2016 року, тобто після вчинення засудженим ОСОБА_4 злочину, а тому можуть бути застосовані до нього лише в разі, якщо вони пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують його становище.

Порівняльний аналіз змісту обов`язків, покладених зазначеним вироком на засудженого ОСОБА_4 , і обов`язків, можливість застосування яких до засудженого передбачена ст. 76 КК України в редакції Закону України № 1492-VIII від 07.09.2016, свідчить про те, що останні погіршують становище засудженого, оскільки раніше була передбачена необхідність отримання засудженим дозволу лише на виїзд за межі України на постійне проживання, а у новій редакції ст. 76 КК України фактично передбачено необхідність отримання ним такого дозволу кожного разу при виїзді за межі України, а тому зазначене обмеження в новій редакції до засудженого застосовано бути не могло.

Крім того, відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, № 11 від 21.12.1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків», слідує, що не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що подання начальника Слобідського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації майора внутрішньої служби ОСОБА_3 про вирішення питання про уточнення виду покарання відносно засудженого ОСОБА_4 , задоволенню не підлягає з підстав викладених вище.

Фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень частини 4 статті 107 КПК України не здійснювалось.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання начальника Слобідського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації майора внутрішньої служби ОСОБА_3 про вирішення питання про уточнення виду покарання відносно засудженого ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд міста Харкова протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1