Справа № 138/3838/16-к
Провадження №:1-кп/138/70/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2017 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду, в режимі відеоконференції, обвинувальний акт з доданими матеріалами по кримінальному провадженню № 0000569 від 21.06.2016 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Урожайне Тиврівського району Вінницької області, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , мешканця : АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, безробітнього, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, раніше судимого:

- 30.11.1998 Тиврівським районним судом за ч.3 ст.140 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України перенесено виконання вироку на 2 роки;

- 29.04.2002 Тиврівським районним судом за ч. ч. 2, 3 ст.185, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 27.11.2009 Тиврівським районним судом за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 30.07.2013 Тиврівським районним судом за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- 23.02.2016 звільнений з Устинівського ВЦ № 37 Кіровоградської області відбувши увесь термін покарання;

- 05.12.2016 Тиврівським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
17.06.2016, точного часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_4 знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_6 , таємно заволодів велосипедом марки «Україна» зеленого кольору, який також належить власнику домоволодіння. Умисел на таємне заволодіння даним майном у ОСОБА_4 виник раптово. Заволодівши майном він покинув територію даного домоволодіння та звернув викрадене на власну користь шляхом реалізації в пункті прийняття металолому.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 906 від 14.07.2016 ринкова вартість з урахуванням зносу велосипеда марки «Україна» станом на 17.06.2016, якого було придбано 8 липня 2010 року за кошти у сумі 1000 гривень, може становити 406 гривень. Таким чином, завдав ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 406 гривень.

Такі дії ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Згідно ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а тому, суд визнає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Такий висновок суду ґрунтується на такому.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину за ч.2 ст. 185 КК України фактично не визнав, однак пояснив, що у вчиненому щиро кається. Надав суду досить суперечливі показання про те, що він зустрічався з ОСОБА_7 , яка є дочкою власника вказаного в обвинувальному акті велосипеда. Він ночував у неї, а коли вона пішла на роботу 17.06.2016, вранці, він взяв велосипед і поїхав на вокзал подивитись розклад руху транспорту, щоб повернутись додому. Він зателефонував до ОСОБА_7 та повідомив, що він іде до неї на роботу на що вона відповіла, що не потрібно їхати і щоб він їхав додому. Велосипед зламався по дорозі, у нього злетів цеп, він роздратувався і здав його на металолом за що отримав 40 чи 50 грн., які витратив на власний розсуд. Кошти не передавав ні ОСОБА_8 ні її батькові і такого наміру не мав. Коли він брав велосипед цього ніхто не бачив, але до цього він брав цей велосипед неодноразово. Дозвіл про те, щоб він здав цей велосипед на металолом йому ніхто не давав. Батько не проживає в будинку де живе ОСОБА_8 , однак він користується ним, оскільки їздить на роботу. Одночасно обвинувачений підтвердив факт того, що дозволу на відчуження велосипеда йому ніхто не давав і це він зробив на власний розсуд та те, що він просив вибачення за такі свої дії у ОСОБА_9 і він зробив для себе відповідні висновки. Заперечував наявність умислу на крадіжку. Пояснив, що не бажав тягати за собою зламаний велосипед. Велосипед повернуто власнику поліцією, оскільки він розповів їм де велосипед.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні суду пояснив, що він працює приймальником металу у Могилів-Подільському відділенні фірми «Фарко». 17.06.2016 до нього на велосипеді приїхав обвинувачений, і повідомив, що йому необхідно похмелитися, а тому хотів здати свій велосипед. За велосипед, який був у справному стані, зеленого кольору, і на якому висіла колодка, він отримав 100 гривень. Згодом приїхали працівники поліції в пункт прийому металу, і повідомили, що велосипед крадений і вилучили його.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надала суду показання, що вона двічі дозволяла користуватися велосипедом її батька ОСОБА_4 17.06.2016 коли вона була на роботі до неї зателефонував ОСОБА_4 і повідомив їй, що він взяв велосипед і їде до неї. Однак вона йому не дозволила. Він взяв велосипед без дозволу, і не повідомив, про те, що він велосипед здав на металобрухт. Велосипед був у справному стані, оскільки батько їздив ним на роботу. Після невдалих спроб самостійно віднайти ОСОБА_4 та повернути велосипед, вона з батьком звернулися до поліції. Ввечері працівники поліції повідомили їй, що знайшли велосипед, потім його повернули батьку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому діянні підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.06.2016, згідно якого ОСОБА_6 просить прийняти міри до ОСОБА_4 , який 17.06.2016 в м.Могилів-Подільському по вул.Тугушова,122, вчинив крадіжку його велосипеда марки «Україна», зеленого кольору;

- протоколом добровільної видачі від 21.06.2016, згідно якого в присутності понятих слідчий ОСОБА_11 отримав від ОСОБА_12 велосипед зеленого кольору марки «Україна», який повідомив, що даний велосипед його колега купив, як металобрухт;

- протоколом огляду предмета від 22.06.2016, згідно якого в приміщенні службового кабінету №306 Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області було оглянуто велосипед марки «Україна» зеленого кольору, фарба на поверхні якого не фабрична, що свідчить про те, що його перефарбовували. Верхня частина рами перероблена, оскільки за допомогою зварювальних робіт змінили її первинний вигляд. Резина на колесах майже нова. По всій поверхні велосипед вкритий значними потертостями та подряпинами, що свідчить про постійне його використання. Обидві шестерні для зчеплення з цепом змінені, вони товщі ніж стандартні (фірмові), також цеп не стандартного розміру;

- розпискою потерпілого від 22.06.2016, згідно якої останній отримав від працівників поліції належний йому велосипед марки «Україна» та впізнав його;

- висновком експерта № 906 від 14.07.2016 згідно якого ринкова вартість з урахуванням зносу велосипеда марки «Україна» станом на 17 червня 2016 року, якого було придбано 08.07.2010 за грошові кошти у розмірі 1000 гривень може становити 406 гривень;

- протоколом пред`явлення особи до впізнання від 12.08.2016, згідно якого свідок ОСОБА_10 впізнав громадянина зображеного на фото №2, який здавав йому велосипед та довідкою до даного протоколу.

Оцінюючи докази в їх сукупності суд вважає покази обвинуваченого з приводу заперечення прямого умислу на вчинення крадіжки такими, що надані з метою уникнення або пом`якшення покарання за вчинене ним діяння. Крім того, з пояснень самого ж обвинуваченого слідує, що в день події дозволу на користування велосипедом йому ніхто не надавав, ні власник ні його дочка, так як і звернення такого майна на свою користь і коли він заволодів таким майном його ніхто не бачив, тобто це було таємно.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого він не має. При призначенні міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Прокурор орієнтував суд про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України є злочином середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини, зокрема, востаннє 30.07.2013 за ч.3 ст. 185 КК України та 05.12.2016 за ч.3 ст. 185 КК України за злочин вчинений 18.09.2016, за що йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Обвинувачений не працює, не одружений. Зі слів обвинуваченого від є батьком трирічної дівчинки, яка проживає з її матір`ю, однак обвинувачений з ними до затримання не проживав. Також, у нього є непрацездатна мати з якою він проживав до затримання. Разом з тим, доказів на підтвердження таких обставин суду надано не було.

Цивільний позов до обвинуваченого на стадії досудового розслідування, підготовчого судового засідання та до судового розгляду справи не пред`являвся. З матеріалів справи слідує, що викрадене майно було добровільно працівникам поліції та передано на відповідальне зберігання потерпілому.

Доказів того, що обвинувачений має групу інвалідності чи перебуває на обліках в лікарів психіатра чи нарколога суду не надано.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Суд не вважає за можливе визнати такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого таку обставину, як щире каяття, оскільки з показань обвинуваченого такого не слідує. Він надав суду досить суперечливі показання, в яких заперечував наявність умислу на вчинення крадіжки, однак такий факт було підтверджено в ході розгляду справи іншими доказами.

На час вирішення даного кримінального провадження обвинуваченого уже направлено для відбування покарання за попереднім вироком до виправної колонії, а відтак враховуючи положення ст. 50 та 65 КК України суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і вважає, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі. Остаточне покарання слід визначити на підставі ст. 70 КК України, оскільки злочин, за який його засуджено в грудні 2016 він вчинив в вересні 2016 року, а даний злочин в червні 2016 року.

Згідно вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 05.12.2016, який набрав законної сили 05.01.2017, обвинуваченого було засуджено за вчинення злочину, яким також відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту взяття під варту з 21.09.2016 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В даному випадку, на підставі п. Ґч.5 ст.72 КК України слід зарахувати ОСОБА_4 строк перебування в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді даного кримінального провадження з 27.02.2017 по день набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день перебування в установі попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З 05.01.2017 по 26.02.2017 ОСОБА_4 відбував покарання за попереднім вироком, а з 27.02.2017 був переведений до слідчого ізолятора для участі в даному кримінальному провадженні.

Процесуальні витрати за проведення експертизи слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.12, 50, 63, 65, 66, ч.4 ст.70, ч.5 ст.72, ч.2 ст.185 КК України, ст. 90 КВК України, ст. 100, 122-124, 336,368-370, 373-376 537,539 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом частково складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 05.12.2016, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 , за сукупністю злочинів, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців. Зарахувати в строк відбутого покарання ту частину покарання, що відбута за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 05.12.2016, тобто за період з 21.09.2016 по 04.01.2017, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та з 05.01.2017 по 26.02.2017, включно.

Строк відбування покарання за даним вироком рахувати з 21.09.2016.

На підставі п. Ґч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк перебування в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді даного кримінального провадження з 27.02.2017 по день набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день перебування в установі попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 351 (триста п`ятдесят одна) гривня 84 копійки.

Речовий доказ: велосипед марки «Україна», який знаходиться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_6 , повернути останньому, як власнику.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення і набирає законної сили після закінчення вказаного строку, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити захиснику обвинуваченого, прокурору та надіслати обвинуваченому та потерпілому.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1