Справа № 360/2420/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року Бородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт.Бородянка Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000575 від 22 червня 2015 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Озера Бородянського району Київської області, громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , військовослужбовця, неодруженого, має двох малолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,
встановив:
Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину за таких обставин.
30 серпня 2014 року обвинувачений ОСОБА_4 на виконання Указу Президента України №607/2014 від 21 липня 2014 року "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" №1595-VІІ від 22 липня 2014 року, був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за частковою мобілізацією та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) №53 від 29 вересня 2014 року (по стройовій частині) був призначений на посаду гранатометника 2-го відділення 3-го взводу оперативного призначення 5-ї роти оперативного призначення 2-го батальйону оперативного призначення вказаної військової частини, у військовому званні "солдат".
Відповідно до п.3 ч.1 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року з 30 серпня 2014 року ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і почав проходити військову службу, у зв`язку з чим повинен, був дотримуватися вимог ст.6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХІV від 24 березня 1999 року, та ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24 березня 1999 року.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) №10 від 16 січня 2015 року (по стройовій частині) ОСОБА_4 вибув у щорічну основну відпустку терміном на 10 діб з 16 січня 2015 по 26 січня 2015 року включно.
Під час перебування у відпустці ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення зазначених статутних вимог, після закінчення відпустки 26 січня 2015 року не з`явився вчасно на службу і не прибув до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), а постійно перебував за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
12 грудня 2016 року, приблизно в 00 годин 15 хвилин, тобто більше ніж через місяць, співробітниками Бородянського відділення поліції Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області солдат ОСОБА_4 був виявлений за місцем проживання та доставлений до військової прокуратури Київського гарнізону (м.Київ, вул.Болбочана Петра, 8-а), де того ж дня був затриманий.
Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст.407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання, підтримане обвинуваченим, про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, на підставі ст.48 КК України.
Своє клопотання захисник обґрунтовував тим, що відповідно до Указу Президента України від 12 червня 2015 року "Про звільнення з військової служби військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607 "Про часткову мобілізацію", у липні-вересні 2015 року було проведено звільнення з військової служби військовослужбовців, і таким чином обвинувачений ОСОБА_4 також підлягав би звільненню з військової служби. На думку захисника ці обставини свідчать, що на момент судового розгляду кримінального провадження інкриміноване ОСОБА_4 діяння втратило суспільну небезпечність, а сам обвинувачений перестав бути суспільно небезпечним.
Вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 , який заперечував проти задоволення клопотання, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання сторони захисту необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до ст.48 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Суд вважає, що наведені захисником обставини ніяким чином не свідчать про те, що на даний час інкриміноване обвинуваченому діяння втратило суспільну небезпечність, а обвинувачений ОСОБА_4 перестав бути суспільно небезпечним.

З огляду на викладене, клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 підлягає відхиленню, як необґрунтоване.

Керуючись ст.284, 285, 286, 372 КПК України, суд
у х в а л и в :
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий-суддяОСОБА_7