АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/5851/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/20/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2017 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0002872, за яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно непрацевлаштований, вдівець, не судимий в силу ст. 89 КК України, зареєстрований та мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинувачений у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст.185КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7
обвинувачений - ОСОБА_6
захисник, адвокат - ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Дніпропетровської області. не оскаржуючи фактично встановлених судом обставин і кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.3 ст.15, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст.185 КК України, просить скасувати вирок, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 4 років позбавленні волі; за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2 років позбавленні волі. Згідно ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року ОСОБА_6 08 вересня 2016 року о 17-30 годині, знаходячись в приміщенні торгівельного залу з продажу чаю та кави, магазину ТОВ «АТБ-Маркет» магазин «Продукти-175», який розташований по вул. Ватутіна буд. 66-А в Покровському районі м. Кривого Рогу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі наміри, шляхом вільного доступу, таємно викрав зі стелажа відділу кави та чаю, одну пачку кави марки «Якобз Монарх», у м`якій упаковці, вагою 400 грам, яка згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № 2244 від 21.09.2016 року, коштує 272 грн. 27 коп., та яка належать ТОВ «АТБ-Маркет» магазин «Продукти-175», яку сховавши до своєї сумки-рюкзака яку переносив при собі, не розрахувавшись за покупку прослідував через касову зону та помітивши охоронців вказаного магазину, сховав свою сумку-рюкзак в якій знаходилася пачка викраденої кави до ячейки для тимчасового збереження речей.

Проте гр. ОСОБА_6 , не довів свій злочинний наміри до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки з викраденим на місці був зупинений співробітниками охорони ТОВ «АТБ-Маркет» магазин «Продукти-175».

Також, ОСОБА_6 10 вересня 2016 року о 13-30 годині, повторно, знаходячись на території КЗШ-125 яка розташована на 5-му мікрорайоні Зарічний в Покровському районі м. Кривого Рогу, зустрівся зі своєю знайомою ОСОБА_9 , яка являється інвалідом дитинства, та пересувається на інвалідному візку, щоб повернути борг. В цей час потерпілу ОСОБА_9 на інвалідному візку на територію вказаної школи супроводжувала інвалід 2-ї групи ОСОБА_10 . Під час розмови ОСОБА_6 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи з корисливих намірів, скориставшись безпорадним станом потерпілої, шляхом ривку, з під лівої руки потерпілої ОСОБА_9 , яка сиділа на інвалідному візку прикривала свої речі, відкрито викрав, чорного кольору косметичку жіночу вартістю 40 грн., в якій знаходилися грошові кошти у сумі 500 грн., мобільний телефон марки «Lenovo S 60» вартістю 2350 грн., з чохлом-книжкою, чорного кольору до мобільного телефону марки «Lenovo S 60» вартістю 119 грн., з картою пам`яті об`ємом 16 Гб. вартістю 119 грн., мобільний телефон марки «Нокіа 6300 А» класик вартістю 500 грн., губну помаду марка «Ейвон», дзеркало кишенькове розкладне вартістю 22,50 грн., скляний флакон з духами жіночими марки «Томоров», двома сім-картами мобільного оператора «Лайф» та «Київстар», ключ від квартири, які матеріальної цінності не представляють, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2243 від 21.09.2016 року, загальною вартістю 4050 грн. 50 коп., які належать потерпілій ОСОБА_9 після чого ОСОБА_6 , з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним за власним розсудом та обернув на свою користь. В результаті умисних злочинних дій ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_9 , була завдана майнова шкода на загальну суму 4050 грн. 50 коп.

Також, ОСОБА_6 14.09.2016 року, в період часу з 10-15 години до 10-22 години, повторно, знаходячись в приміщенні торгівельного залу з продажу господарчих товарів, магазину ТОВ «ОМЕГА» супермаркет «Варус-12», який розташований на 5-му мікрорайоні Зарічному в Покровському районі м Кривого Рогу, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, шляхом вільного доступу, з відділу господарських товарів з полиці таємно викрав сковороду для млинців алюмінієву діаметром 25 см., марки СL 1325 Ілла, яка належить ТОВ «ОМЕГА» супермаркет «Варус-12», та яку помістив до своєї сумки-рюкзака, та тривалий час переносив її при собі по території торгівельного залу вказаного магазину, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2308 від 26.09.2016 року вартість сковорідки для млинців алюмінієвої діаметром 25 см., марки CL 1325 Ілла, становить 207 грн. 00 коп. Після чого ОСОБА_6 переховуючи викрадене майно в своїй сумці-рюкзаку, чорного кольору, пройшовши через турнікет не розрахувавшись за покупку, та з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним за власним розсудом та обернувши його на свою користь.

Вищезазначені дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадання чужого майна; за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадання чужого майна вчинене повторно; за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадання чужого майна, вчиненого повторно.
За вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України і у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_6 призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначивши до відбування покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки, якщо він протягом випробувального строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги перший заступник прокурора Дніпропетровської області зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 , на думку прокурора, не в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України та звільняючи ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробовуванням не врахував кількість злочинних корисливих епізодів, які скоїв обвинувачений за короткий проміжок часу, підвищений ступінь суспільної небезпечності грабіжу, та його вчинення щодо особи, яка перебувала в безпорадному стані. Крім того, як зазначає апелянт, судом першої інстанції не в достатній мірі було вивчено особу обвинуваченого, який, як зазначає прокурор, є асоціальною особистістю, не працює, позбавлений батьківських прав щодо двох неповнолітніх дітей, будь- яких заходів з метою працевлаштування не вживає, що на думку апелянта, свідчить про суспільну небезпечність і неможливість його виправлення та перевиховання за допомогою звільнення його від відбування призначеного покарання з випробовуванням.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області і просив її задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити свій вирок; обвинувачений і його захисник заперечували проти апеляційної скарги прокурора та вважали вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, прослухавши технічний запис судових засідань в межах підготовки провадження до апеляційного розгляду, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно технічного запису судового засідання, журналу судового засідання та вироку суду, обвинувачений ОСОБА_6 при розгляді кримінального провадження повністю визнав себе винним у скоєних кримінальних правопорушеннях і не оспорював фактичні обставини провадження та кваліфікацію його дій за ч.3 ст.15, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185 КК України.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які учасниками кримінального провадження не оскаржуються.

Між тим, доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченому заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 65 КК України кримінальне покарання призначається у межах санкції статті (санкції частини статті) КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також відповідно до положень Загальної частини КК України. При цьому винній особі має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, дійсно відповідно до вимог ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Між тим, призначаючи покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції формально послався на дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та врахував, як обставини, що його пом`якшують щире каяття та не навів переконливих мотивів, на підставі яких звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, відповідно положень ст. 75 КК України.

Так, суд в достатній мірі не врахував тяжкість та суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину.

Крім того, на думку колегії суддів, судом першої інстанції при вирішенні питання про обрання ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України не було надано належної оцінки особі обвинуваченого, який відповідно до матеріалів кримінального провадження на даний час ніде не працює і заходів щодо працевлаштування не вживає, позбавлений батьківських прав щодо двох неповнолітніх дітей, а також вчинив грабіж щодо особи, що перебувала в безпорадному стані.

Також, ОСОБА_6 раніше судимий, у період з травня 2012 року по липень 2015 року перебував на обліку у лікаря нарколога з приводу вживання опіоїдів зі шкідливими наслідками, за місцем мешкання характеризується посередньо ( т.1 а.к.п. 115-123).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання з випробовуванням судом першої інстанції не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, не є достатніми і необхідними для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, внаслідок м`якості.

Доводи обвинуваченого та його захисника щодо скоєння злочинів обвинуваченим у зв`язку і його тяжким матеріальним становищем, а також низки сімейних негараздів не спростовують висновків колегії суддів.

За викладених обставин колегія суддів погоджується з доводами першого заступника прокурора Дніпропетровської області щодо невідповідності вимогам закону покарання, призначеного ОСОБА_6 , внаслідок м`якості, оскільки дійсно відсутні підстави вважати, що мета кримінального покарання може бути досягнута відносно цього обвинуваченого без реального відбування ним покарання, та вважає за необхідне вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, і відповідно до вимог ст. 420 КПК України ухвалити у цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції статті втім з відбуванням його в умовах ізоляції від суспільства.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області - задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0002872 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.1 ст. 185, ч.2 ст.186, ч.2 ст. 185 КК України - скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_6 покарання:

- за ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі;

- за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 4 років позбавленні волі;

- за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2 років позбавленні волі.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України обрати остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням і призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Строк покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

На судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4