Справа № 308/569/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

06.02.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 20 січня 2017 року,
в с т а н о в и в :
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ромської національності, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою незакінченою освітою, раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду від 20.10.2016 року, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.186 КК України та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із застосуванням електронного засобу контролю на строк 60 днів по 18 березня 2017 року, заборонивши останньому цілодобово залишати місце проживання .
Органом досудового слідства ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 11.01.2017 року близько 16-ої години, по вул.Шишкіна в м.Ужгороді, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, без застосування фізичного насильства до ОСОБА_9 , 1940 року народження, мешканки АДРЕСА_2 , відкрито викрав у останньої жіночу сумочку, оранжево-чорного кольору, в якій знаходились пластмасовий чохол для окулярів, матерчаста косметичка на застібку, окуляри та грошові кошти в сумі 150 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 383 грн. 14 коп.
Дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказав, що слідчим та прокурором не доведено обставини, які можуть бути достатніми для обрання запобіжного заходу тримання неповнолітнього ОСОБА_8 під вартою на досудовому слідстві, який являється старшим сином у багатодітній сім`ї. Слідчим суддею також враховано, що ОСОБА_8 не був затриманий в порядку ст.ст.208,209 КПК України, на всі виклики до слідчого з`являвся, потерпіла та свідки у даному кримінальному провадженні допитані, шкоду завдану злочином майже відшкодовано повністю, ОСОБА_8 вину визнав, сприяє досудовому розслідуванню. При таких даних, підстав для застосування щодо ОСОБА_8 такого найбільш суворого запобіжного заходу, немає.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання неповнолітнього ОСОБА_8 під вартою. На думку прокурора, слідчий суддя допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам кримінального правопорушення, оскільки не врахував наявність ризиків, які містять достатні підстави для застосування саме цього запобіжного заходу а саме: що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину щодо особи похилого віку, який вчинив менше ніж через два місяці після засудження за вчинення іншого злочину, знаходячись на волі може незаконно впливати на свідків та потерпілу, оскільки з останніми живе по сусідству, а вчинення підозрюваним злочину в період іспитового строку свідчить про невідворотність призначення покарання у виді реального позбавлення волі, а тому може переховуватись від органів розслідування або суду. Зазначає також, що підозрюваний ОСОБА_8 не відшкодував повністю, завдані в результаті його неправомірних дій матеріальні збитки потерпілій.
На апеляційну скаргу прокурора захисником підозрюваного ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_6 подано заперечення, в якому йдеться про залишення ухвали слідчого судді щодо ОСОБА_8 без змін, а апеляції прокурора без задоволення. В обгрунтування своєї позиції захисник просить врахувати добровільне з`явлення підозрюваного ОСОБА_8 на всі слідчі дії та до суду, його розкаяння, визнання вини та сприяння розслідуванню кримінального провадження, що виключає ризик переховування підозрюваного. Також звертає увагу на безпідставність посилання прокурора, як на підставу обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту, даних про попередню судимість ОСОБА_8 , оскільки кваліфікація його дій за ч.2 ст.186 КК України уже містить врахування попередньо вчиненого кримінального діяння, а тому не може бути визначальним при обранні цього запобіжного заходу. Просить врахувати, що основні процесуальні слідчі дії щодо ОСОБА_8 , в тому числі допити та впізнання уже проведені, а також те, що ОСОБА_8 являється неповнолітнім, відтак слідчим суддею вірно обрано йому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосування електронного засобу контролю.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, пояснення адвоката ОСОБА_6 , яка вважає апеляцію прокурора необґрунтованою, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовуються виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.
Згідно ч.2 ст.492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження та заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя правильно встановив, що достатніх обставин для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу тримання під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.
Обставини справи та дані про особу ОСОБА_8 свідчать, що зазначені ризики нічим не підтверджені, а одна лише тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється останній не можуть вважатись виключними підставами для запобіжного ув`язнення підозрюваного.
З урахуванням вказаного, а також даних про особу ОСОБА_8 , а саме, що він має постійне місце проживання, являється старшим сином у багатодітній сім`ї, на всі виклики до слідчого з`являвся, потерпіла та свідки у даному кримінальному провадженні допитані, розмір частини невідшкодованої злочином шкоди, вину визнав, сприяє досудовому розслідуванню, слідчий суддя вірнодійшоввисновку про можливістьзастосуваннящодоньогобільшм`якогозапобіжного заходу, а саме, домашньогоарешту цілодобово із застосуванням електронного засобів контролю. Більше того, із провадження вбачається, що основні процесуальні слідчі дії щодо нього, в тому числі допити та впізнання уже проведені.Такий запобіжний захід може забезпечити дотримання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.
Як видно, суд поклав на ОСОБА_8 певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: прибувати до слідчого, прокурора, судуза кожною вимогою; не залишати місце проживання цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду;утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілою, експертами та спеціалістами в даному кримінальному провадженні, носити електронний засіб контролю; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця роботи та/або проживання, які останній дотримався і виконав повністю.
Із супровідного листа від 31.01.2017 року керівника Ужгородської місцевої прокуратури вбачається, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України в порядку ст..291 КПК України направлено до Ужгородського міськрайонного суду для розгляду по суті.
Висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати винятковий запобіжний захід- тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах справи. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 492 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо неповнолітнього підозрюваного.
Крім того, суд застосував до підозрюваного електронний засіб контролю, який повинен забезпечити виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, втім недостатньої їх вагомості для застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_8 саме цього виключного запобіжного заходу колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого цьому підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Наведені в апеляційній скарзі прокурором міркування з приводу можливих на цій стадії судового розгляду виду та строку покарання ОСОБА_8 суперечить Загальним засадам кримінального провадження, зокрема, передбаченій п.10. ч.1 ст.7 КПК України презумції невинуватості та забезпечення доведеності вини, а його твердження щодо особливої зухвалості злочину, в якому підозрюється ОСОБА_8 не можуть враховуватись як вагома обставина для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді взяття під варту, оскільки наявність інших обставин, в тому числі подія злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 та невідшкодування ним завданої шкоди потерпілій у розмірі 70 грн., не свідчать про особливу тяжкість покарання, що може загрожувати цій особі.
До того ж, згідно наданих показань ОСОБА_8 вину визнає повністю.
В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено в рішенні №7064/05 від 01.06.2006 року «Мамедова проти Росії - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».
Наявність судимості, на які вказує прокурор в апеляції, також було враховано слідчим суддею при прийнятті рішення (злочин вчинено в неповнолітньому віці), а інші посилання прокурора, зокрема, проживання по сусідству з потерпілою, не може бути правовою підставою для скасування ухвали, в зв`язку з чим до підозрюваного застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії співмірний з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості злочину та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким, не має.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, немає, а тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 20 січня 2017 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: