Провадження № 11-кп/780/838/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 20.07.2017

ВИРОК
Іменем України

20 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8 ,

пр. кА потерпілої: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0003515 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трушки Білоцерківського району Київської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, який зареєстрований: АДРЕСА_1 та проживає: АДРЕСА_2 , має на утриманні доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює водієм ФОП « ОСОБА_12 », раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і призначено йому на підставі ст. 69 КК України покарання нижче нижчої межі, визначеної санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі; постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у сумі 306 (триста шість) грн. 90 (дев`яносто) коп. за проведення експертизи; вирішено питання про речові докази,

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 30 серпня 2015 року в період часу з 01 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин у кімнаті АДРЕСА_3 між ОСОБА_7 та його співмешканкою ОСОБА_13 виникла сварка, під час якої ОСОБА_14 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень наніс ОСОБА_13 численні удари руками в різні частини голови, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньочерепної травми, крововиливів в м`які покриви голови, під оболонками, в тканину та шлуночкову систему головного мозку, субдуральної гематоми зліва зі здавленням головного мозку об`ємом 200 мл переважно згортків крові, вторинних крововиливів в області моста мозку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_13 близько 10 години 00 хвилин ІНФОРМАЦІЯ_3 померла.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_14 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 69 КК України, яка не підлягає застосуванню та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість та ухвалити новий вирок, призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України покарання у виді 7 років позбавлення волі; в решті вирок залишити без змін. Вимоги бгрунтовує тим, що не оспорюючи вирок в частині доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, оскаржуваний вирок є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням при призначенні покарання кримінального закону, а саме ст. 69 КК України. На думку прокурора, при призначенні обвинуваченому покарання не в повній мірі було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину та його суспільну небезпечність. Апелянт зазначає, що приймаючи рішення про призначення обвинуваченоному покарання нижче він найнижчої межі, суд першої інстанції не взяв до уваги, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, який є суспільно небезпечним через те, що об`єктом вчиненого є життя людини, злочин було вчинено в стані алкогольного сп`яніння та щодо члена його сім`ї, у зв`язку з чим, на думку прокурора, призначене обвинуваченому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого та є явно несправедливим через м`якість.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, ухваливши вирок; захисника та обвинуваченого, які просили вирок суду залишити без зміни; представника потерпілої, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора; дослідивши дані про особу обвинуваченого та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.
Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України.
Відповідно до ст. 349 КПК України суд, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а тому колегія суддів не проводить детальний їх аналіз та, відповідно до ст. 404 КПК України, перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Посилання в апеляційній скарзі прокурора на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, є слушним.
Статтею 439 КПК України визначено, що після скасування ухвали судом касаційної інстанції суд апеляційної інстанції здійснює судове провадження згідно із загальними вимогами, передбаченими цим Кодексом, в іншому складі суду. Вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.
Частиною 1 статті 421 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок суду першої інстанції може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Засади призначення покарання визначені у ч. 1 ст. 65 КК України, а в частині 2 цієї статті зазначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.
Частиною 1 статті 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, санкція за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Суд першої інстанції, застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_7 положення ст. 69 КК України врахував як обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину дані про особу обвинуваченого, а саме, що він раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні доньку 2004 року народження, щиро покаявся, працевлаштований і як особа за місцем роботи та за місцем проживання характеризується виключно позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Слід зазначити, що визнані як пом`якшуючі покарання обставини є характеризуючими даними ОСОБА_7 , які, безперечно, повинні враховуватися при призначенні покарання, проте, не є достатніми для прийняття рішення про застосування положень ст.69 КК України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання не повною мірою враховано тяжкість вчиненого злочину, його особливу суспільну небезпечність, оскільки об`єктом вчиненого злочину є життя людини, дані про особу обвинуваченого, вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, а тому колегія суддів приходить до висновку, що при призначенні обвинуваченому покарання були порушені вимоги ст. 65 КК України.

Відповідно до ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання з ухваленням в цій частині нового вироку.
Посилання захисника як на істотне порушення кримінального процесуального закону встановлення судом спрощеного порядку дослідження доказів, не може бути взято колегією суддів до уваги, оскільки у вироку зазначено, що судовий розгляд даного кримінального провадження відбувався за правилами ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, що підтверджується і аудіозаписом судового засідання.
Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_7 положення ч. 5 ст. 72 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» № 3352-XII від 30 червня 1993 року, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Так, ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України 30 серпня 2015 року /а.п. 7/, а 02 вересня 2015 року йому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою /а.п.7/, який протягом розгляду кримінального провадження не змінювався. 01 березня 2016 року вирок набрав законної сили та обвинувачений відбув для відбування покарання. 02 липня 2017 року ОСОБА_14 прибув в ДУ «Київський слідчий ізолятор» з Житомирської ВК 4 для участі в судовому засіданні.

З урахуванням вищенаведеного та керуючись вимогами ч. 5 ст. 72 КК України, колегія суддів вважає, що до строку покарання, призначеного ОСОБА_7 , слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 30 серпня 2015 року по 01 березня 2016 включно та з 02 липня 2017 року по 20 липня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного йому покарання.
Ухвалити в цій частині свій вирок.
Визнати винним ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 7 / семи/ років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 30 серпня 2015 року.
В решті вирок залишити без зміни.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 до строку покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 30 серпня 2015 року 01 березня 2016 року включно та з 02 липня 2017 року по 20 липня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

С У Д Д І :

____________________ _____________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4