Єдиний унікальний номер:343/2276/16-к
Номер провадження: 1-в/0343/530/16
У Х В А Л А
про відмову умовно-дострокового звільнення від відбування покарання
23 грудня 2016 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
представника Долинського ВЦ № 118 ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області клопотання Долинського виправного центру № 118 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 ,-
В С Т А Н О В И В:
Адміністрація Долинського ВЦ № 118 в Івано-Франківській області звернулась до суду з клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .
У судовому засіданні представник адміністрації Долинського ВЦ № 118 Івано-Франківської області підтримав клопотання та пояснив, що засуджений зарекомендував себе з позитивної сторони, не допускав порушення вимог режиму відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались, оголошувалось одне заохочення правами начальника СПС.
Прокурор просила відмовити у задоволенні клопотання, оскільки спостережна комісія Долинської райдержадміністрації відмовила в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого,та засуджений не довів своє виправлення.
ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що вважає себе таким, що підлягає умовно-достроковому звільненню, просив задовольнити подане клопотання.
Дослідивши матеріали справи, оцінюючи особу засудженого, оглянувши матеріали особової справи та відомості про поведінку засудженого, заслухавши представника адміністрації виправного центру, пояснення засудженого, суд дійшов до наступних висновків.
Положення ст. 81 КК України передбачають дві умови для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання: засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному життя, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, гарної поведінки в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.
Аналізуючи викладене, зазначені вище норми вказують на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
Окрім цього, з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", вбачається, що умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до п. 1 вказаної постанови умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 судом встановлено наступні обставини.

Вироком Апеляційного суду Одеської області 21.02.2005 року ОСОБА_6 засуджено за ст.ст. 121 ч.1, 15 ч.З, 185 ч.З, 185 ч.2, 115 ч.2, 70 КК України до довічного позбавлення волі.
Ухвалою Колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.05.2005 року вирок Апеляційного суду Одеської області від 21.02.2005 року змінено, засудженого ОСОБА_6 слід вважати засудженим за ст.ст. 15,185 ч.З, 115 ч.2, 185 ч.2, 122 ч.1, 70 КК України до 15 років позбавлення волі.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03.02.2016 року засудженому ОСОБА_6 в строк відбутого покарання за правилами ст. 72 ч.5 КК України зараховано час його попереднього ув`язнення з 16.06.2004 року по 23.05.2005 року, з 28.04.2004 року по 30.04.2004 року, 01.05.2004 року по 03.05.2004 року, з 21.05.2004 року по 24.05.2004 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19.05.2016 року засудженому замінено невідбуту частину покарання більш м`яким на строк 2 роки 01 місяць 01 день обмеження волі.
Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04.07.2016 року ОСОБА_6 в строк відбування покарання за правилами ст. 72 КК України зараховано час слідування його під вартою з 19.05.2016 року по 07.06.2016 року із розрахунку 1 день тримання під вартою за 2 дні обмеження волі.
З урахуванням перерахунків, проведених на підставі ухвал суду, початок відбуття покарання засудженому рахується з 16.06.2004 року, кінець строку 04.06.2018 року. Фактично невідбута частина терміну покарання станом на 23.12.2016 року становить 1 рік 5 місяців 11 днів, що свідчить про те, що ОСОБА_6 відбуто необхідні 3/4 частини, призначеного судом покарання.

З характеристики на ОСОБА_6 від 22.11.2016 року, виданої Долинським ВЦ УДПСУ в Івано-Франківській області (№118) вбачається, що засуджений в установах відбування покарань перебуває з 29.06.2004 року. Під час тримання в СІЗО не допускав порушення вимог режиму примання під вартою, дисциплінарні стягнення не накладались. Був працевлаштований в господарській обслузі. Оголошувалось одне заохочення правами начальника СПС. З 07.08.2005 року відбував покарання в Городищенській ВК (№96), працевлаштований не був, заохочення не оголошувались. З 19.07.2008 року відбував покарання в Сокирянській ВК (№67), де був працевлаштований на виробництві установи, допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що було накладено два дисциплінарні стягнення, які погашені у встановленому законом порядку. Заохочення не оголошувались.
Відбуваючи покарання в Долинському ВЦ (118) з 07.06.2016 року, ОСОБА_6 , був працевлаштований на виробництві установи, пізніше переведений на дільницю МПП "Таля", де працює по даний час. Не допускав порушення вимог режиму відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались.Оголошувалось одне заохочення правами начальника СПС. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, має охайний зовнішній вигляд. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу за напрямком "Духовне відродження". Згідно вироку суду значиться позов на суму 140 455, 84 грн., виконавчі листи на адресу установи не надходили. Вину у скоєному злочині не визнав.
Згідно довідки про заохочення та стягнення від 22.11.2016 року до ОСОБА_6 18.11.2005 року було накладено стягнення у вигляді попередження за створення конфліктної ситуації, 17.01.2009 року- догана за відмову від роботи, 23.12.2013 року- догана за порушення форми одягу, які на даний час погашені.
Як вбачається з виписки з протоколу №15 від 08.12.2016 року засідання спостережної комісії при районній державній адміністрації комісія утрималась від спільного подання комісії установи по розгляду матеріалів засуджених, до яких застосовується пільга умовно-дострокового звільнення відносно ОСОБА_6 , в зв"язку з вчиненням ним тяжкого злочину.
При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбуванняя покарання, суд бере до уваги той факт, що на ОСОБА_6 за весь період відбування покарання тричі накладались стягнення та один раз заохочення, що не може свідчити про його постійну зразкову поведінку, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання. Судом також враховуються тяжкість вчинення ОСОБА_6 злочину та те, що у скоєному він не розкаявся, своєї вини не визнав. Окрім цього, з довідок про працевикористання засудженого, зокрема №411 від 15.04.2016 року вбачається, що ОСОБА_6 з вересня 2008 року по грудень 2008 року, з червня 2009 року по березень 2011 року за період перебування в Сокирянській колонії (№67) всередньому норму виробітку виконував менше, ніж на 30 %, у 2012 та 2013 роках не працював жодного дня, у 2014 році- у квітні на 39.3 %, та в 2015 році його праця використовувалась з березня по лютий 2016 року. З довіки №4/1-354 с/к від 16.12.2016 року встановлено про те, що засудженому, який прибув в Долинську ВЦ (№118) 07.06.2016 року, нараховувалась заробітна плата з серпня 2016 по листопад 2016 року. За 12,5 років відбутого за ухвалою ВСУ покарання ОСОБА_6 в сукупності працював 3 роки та 7 місяців.
З огляду на зазначене, коли єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання, суд вважає, що поведінка засудженого не свідчить про його виправлення. Сам факт періодичного працевлаштування та одне заохочення за добросовісне відношення засудженого до праці не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини. Сумлінна поведінка засудженого повинна свідчити про сумлінне виконання громадських доручень, підвищення загальноосвітнього рівня, зразкової поведінки в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин. Переконливих доказів такої сумлінної поведінки засудженого та спокутування провини за скоєне під час відбування покарання в судовому засіданні не здобуто. Окрім цього, невідбутий термін покарання становить 1 рік 5 місяців 11 днів. Тому наявність, в конкретному випадку, лише юридичних підстав, не свідчить про виправлення засудженого та не надає йому право на беззаперечне умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Таким чином, дані про особу засудженого та вищеописані обставини не дають суду достатніх підстав дійти до переконання, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін . А тому суд вважає, що клопотання Долинського виправного центру № 118 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 є передчасним та не підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, ст. 81 Кримінального кодексу України, керуючись ст.ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання Долинського виправного центру № 118 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення через Долинський районний суд Івано-Франківської області.
Суддя: