Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/1178/17
н/п 1-кп/490/483/2017
ВИРОК
Іменем України
24 лютого 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000015, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, є громадянином України, раніше не судимим, неодруженим, має двох малолітніх дітей, має повну загальну середню освіту, працює водієм у Миколаївській дирекції з перевезення поштового зв`язку ПАТ "Укрпошта", зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
15 вересня 2016 року, близько 08 год. 00 хв., ОСОБА_4 , проходячи військову службу за мобілізацією у військовому званні матрос на посаді навідника 2-го відділення 2-го взводу батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , будучи обізнаним в умовах та порядку проходження військової служби, діючи умисно з метою тимчасово ухилитися від військової служби, не маючи поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив місце несення служби - військову частину НОМЕР_1 та незаконно перебував за межами військової частини, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання - у м. Миколаєві до 08 год. 00 хв. 01 листопада 2016 року, тобто тривалістю понад один місяць.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, винним себе визнав повністю та повідомив, що дійсно після повернення із зони проведення АТО, він, проходячи військову службу за мобілізацією у військовому званні матрос на посаді навідника 2-го відділення 2-го взводу батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , будучи обізнаним в умовах та порядку проходження військової служби, через нервовий зрив, що стався внаслідок тривалого (близько півроку) перебування в зоні проведення бойових дій на лінії зіткнення, о 08 год. 00 хв. 15 вересня 2016 року самовільно залишив місце несення служби - вказану частину та до 01 листопада 2016 року перебував за місцем свого проживання у м. Миколаєві. 01 листопада 2016 року о 08 год. 00 хв. він добровільно з`явився до місця несення служби і приступив до виконання своїх службових обов`язків. У вчиненому щиро кається.

Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, і жоден з учасників процесу ці обставини не оспорює, з огляду на що суд вважає їх встановленими.

Наведені вище дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив умисний тяжкий злочин, його особу, а саме те, що він має постійне місце проживання, є раніше не судимим та вперше притягається до кримінальної відповідальності, працює, за місцем несення служби характеризуються негативно, має на утриманні двох малолітніх дітей, двічі брав участь у проведенні антитерористичної операції на сході України, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та як обставину, що його пом`якшує, щире каяття обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.

Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_4 є раніше не судимим та вперше притягається до кримінальної відповідальності, має певне місце проживання і постійне місце роботи, має на утриманні двох малолітніх дітей та щиро покаявся у вчиненому злочині, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому й можливим, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням строком на один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом одного року від дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконуватиме покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: