АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002120 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого 29.02.2016 року вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців за ст. 185 ч.1, 2 КК України на два роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з однорічним іспитовим строком, -
обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ст.185 ч.3 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 26 грудня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України і йому призначено покарання у виді 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Чернівців від 29.02.2016 р. та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання 3 роки 3 місяці позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому залишено у виді тримання під вартою, строк відбуття покарання визначено обчислювати ОСОБА_6 з 28 вересня 2016 року.
На підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк попереднього його ув`язнення з 28 вересня 2016 року по день набрання вироку законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в розмірі 594 грн. 03 коп., вирішено долю речових доказів.
На цей вирок обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок суду та призначити йому мінімальне покарання.
При цьому апелянт посилався на те, що потерпілі до нього претензій не мають, він повністю визнав свою вину, допомагав в розслідуванні справи, вже тривалий час до кримінальної відповідальності не притягався, має на утриманні малолітню дочку, а також є
провадження №11кп/794/81/16 р. головуючий у 1 інстанції ОСОБА_7
опікуном своєї матері 1942 року народження. Вказував також, що він щиро розкаявся в тому, що вчинив.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив відмовити в задоволенні вимог апелянта, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи обвинуваченого, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.
Згідно вироку суду, 30.07.2016 року приблизно о 08 год. ОСОБА_6 проник через незачинене вікно в спальну кімнату будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно, повторно викрав 3000 грн., які належали потерпілій ОСОБА_8 .
Крім того, 23.08.2016 року приблизно о 10 год. ОСОБА_6 за допомогою металевої викрутки та кусачок, шляхом зняття скла в дерев`яному вікні, проник в приміщення квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно, повторно викрав 6000 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вказану суму.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому діянь при обставинах, що наведені у вироку, підтверджується дослідженими в суді доказами, яким дана правильна юридична оцінка.
Дослідження доказів в судовому засіданні здійснювалось на підставі ст.349 ч.3 КПК України.
Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів вважає, що воно призначено йому у відповідності до вимог ст.ст. 65, 66 КК України, з урахуванням характеру і ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, даних про його особу, а також усіх обставин справи.

Так, при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, в тому числі і ті, на які посилається ОСОБА_6 в апеляційній скарзі.
Зокрема, судом враховано повне визнання вини та щире каяття обвинуваченого, сприяння в розкритті злочину, позитивну характеристику по місцю проживання, що він має на утриманні маму, яка пенсіонером, думку потерпілих, які просили суворо не карати, а також те, що злочини обвинувачений вчинив в період іспитового строку.
Враховуючи те, що ОСОБА_6 вчинив два епізоди умисних тяжких злочинів з проникненням в житло в період іспитового строку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та призначив йому покарання межах санкції, передбаченої ст.185 ч.3 КК України.

Також суд правильно призначив ОСОБА_6 покарання на підставі ст.71 КК України.

Підстав для зміни вироку та призначення покарання ОСОБА_6 із застосуванням ст. 69 КК України, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області,-
У Х В А Л И Л А :
В задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 26 грудня 2016 року в кримінальному провадженні №0002120 щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в порядку касаційного провадження до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_10

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3
Копія вірна: суддя