Справа № 307/1850/17
Провадження № 1-кс/307/403/17
УХВАЛА
про арешт тимчасово вилученого майна
25 липня 2017 рокум. Тячів
Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП України у Закарпатській області ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП України у Закарпатській області ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна,
Слідчий СВ Тячівського ВП ГУНП України у Закарпатській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.
Вказує на те, що 22 липня 2017 року близько 4 години, ОСОБА_5 за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_6 та неповнолітнім ОСОБА_7 , з метою вчинення нападу та заволодіння чужим майном, знаходячись в смт. Буштино по вул. Богдана Хмельницького Тячівського району Закарпатської області біля приміщення дошкільного навчального закладу, застосовуючи фізичне насильство, небезпечне для життя особи, підійшов до ОСОБА_8 , та умисно наніс йому декілька ударів руками та ногами по різних частинах тіла, внаслідок чого він впав на землю, після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи свої дії, умисно, відкрито заволодів його грошовими коштами у сумі 3 500 гривень та мобільним телефоном марки «Nokia 220», які знаходились у кишенях штанів потерпілого, у результаті чого спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки на загальну суму близько 4000 гривень та тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та перелому кісток носу.
Таким чином, проведеним досудовим розслідуванням зібрано достатньо доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Під час проведення огляду місця події за добровільною згодою батька ОСОБА_9 у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який проводивсяслідчим Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 , було добровільно вилучено наступні предмети та речі його сина ОСОБА_5 саме:
1.Мобільний телефон марки «NOKIA RM 969» IMEI№1: НОМЕР_1 , IMEI №2: НОМЕР_2 .
2.Поліетиленова біла маска із чорною резинкою.
3.Грошові кошти які розділені на дві частини в кожній по 1200 гривень в загальній кількості 2400 гривень купюрами номіналом по 100 гривень кожна.
4.Мобільний телефон марки «SAMSUNGSM-J500H|DS» IMEI №1: НОМЕР_3 , IMEI №2: НОМЕР_4 , в якому містяться дві сім картки операторів Київстар та Vodafone.
Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Положенням п.3 ч.2 цієї статті передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207,208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставлянням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
При цьому, згідно положень п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч.ч. 4, 10 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність у арешті тимчасово вилученого майна, а саме:
1.Мобільний телефон марки «NOKIA RM 969» IMEI№1: НОМЕР_1 , IMEI №2: НОМЕР_2 .
2.Поліетиленова біла маска із чорною резинкою.
3.Грошові кошти які розділені на дві частини в кожній по 1200 гривень в загальній кількості 2400 гривень купюрами номіналом по 100 гривень кожна.
4.Мобільний телефон марки «SAMSUNGSM-J500H|DS» IMEI №1: НОМЕР_3 , IMEI №2: НОМЕР_4 , в якому містяться дві сім картки операторів Київстар та Vodafone.
Слідчий СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 та прокурор Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 підтримали клопотання та просили його задовольнити.
Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторони обвинувачення, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов до висновку про задоволення клопотання з наступних мотивів.
Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Відповідно до ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчинення злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину та завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою накладення арешту на вищезазначене майно є забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речових доказів.
З урахуванням зазначених вимог, слідчий суддя дійшов до висновку про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Керуючись ст.ст. 167-169, 170, 171, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого - задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме:
1.Мобільний телефон марки «NOKIA RM 969» IMEI№1: НОМЕР_1 , IMEI №2: НОМЕР_2 .
2.Поліетиленова біла маска із чорною резинкою.
3.Грошові кошти які розділені на дві частини в кожній по 1200 гривень в загальній кількості 2400 гривень купюрами номіналом по 100 гривень кожна.
4.Мобільний телефон марки «SAMSUNGSM-J500H|DS» IMEI №1: НОМЕР_3 , IMEI №2: НОМЕР_4 , в якому містяться дві сім картки операторів Київстар та Vodafone.
Вищевказані вилучені речі під час огляду місця події належать підозрюваномуОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 .
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору, підозрюваному, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1