Роздільнянський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________
Справа № 511/850/17
Номер провадження: 1-кп/511/134/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2017м.Роздільна

Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6 ,
представника Роздільнянського районного відділу з питань пробації ОСОБА_7 ,

розглянувши матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000370 від 23.03.2017 року, який надійшов від Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Бецилове, Роздільнянського району Одеська область, одруженого, працюючого за наймом, з неповною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 23.03.2017, приблизно о 17:00 годин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем мешкання на подвір`ї домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , де разом із ним перебували малолітня падчерка, ОСОБА_8 , 2006 року народження та малолітній син, ОСОБА_9 , 2014 року народження, під час чого на колоді пиляв дрова за допомогою бензопили GRUNHELM.

В процесі розпилу дров, ОСОБА_4 , потрапивши на складну ділянку, яка змінила траєкторію руху бензопили, стоячи поблизу ОСОБА_8 та тримаючи у руках вказану бензопилу, наніс останній тілесні ушкодження несумісні з життям, чим проявив злочинну недбалість, яка виразилась у тому, що ОСОБА_4 , не передбачав смерті потерпілої від скоєних ним дій, хоча враховуючи свій стан алкогольного сп`яніння, підвищену небезпеку працюючої бензопили, а також знаходження поблизу нього малолітніх дітей, міг і повинен був це передбачити, в результаті чого, спричинив смерть потерпілої ОСОБА_8 .

Згідно висновку судово-медичного експерта №23 від 24.03.2017 виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді однієї рани передньо-бокової поверхні шиї ліворуч з переходом на ліву область підборіддя з ушкодженням передньої поверхні трахеї, лівої гілки нижньої щелепи і повним перетином лівої зовнішньої яремної вени, які згідно критерію «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини справи і пояснив, що 23.03.2017 року біля 17:00 годин, знаходився в стані алкогольного сп`яніння і на подвір`і свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , пиляв дрова бензопилою. Біля нього знаходились його падчерка - ОСОБА_10 та син - ОСОБА_11 . В процесі розпилу дров бензопилою потрапив на складну ділянку, яка змінила траєкторію руху бензопили і наніс ОСОБА_12 тілесні ушкодження, від яких вона померла.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні, повідомила, що не була присутня при настанні події, прибігла на крики ОСОБА_4 та дітей, які знаходилися на подвір`ї, більш нічого повідомити не змогла, але зазначила, що до ОСОБА_4 ніяких претензій не має, він є її громадянським чоловіком, вони проживають разом однією сім`єю та виховують дітей, вони разом переживають це горе, а тому вона його простила і не бажає призначення йому суворого покарання, пов`язаного з позбавленням волі.

Таким чином показання обвинуваченого ОСОБА_4 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує .
З урахуванням повного визнання вини обвинуваченого у вчиненні злочину, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного злочину, а його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 119 КК України, як вбивство через необережність.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого та враховує ті обставини, що він характеризується позитивно за місцем проживання (а.к.п. 49,52 ) і є особою раніше не судимою (а.к.п.50).

Судом враховується, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Із досудової доповіді ( а.к.п.41-44), складеної за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 Роздільнянського районного відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції видно, що обвинувачений ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності вперше, проживає з співмешканкою та її неповнолітніми дітьми у власному будинку, працює за наймом. Стан здоров`я задовільний, спілкується з різними категоріями людьми. Обвинувачений провинну визнає, розкаюється, поведінку контролює.
Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Відповідно до висновку органу пробації - виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без застосування покарання у виді позбавлення чи обмеження волі.
Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.

Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ "Про пробацію", досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.

За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання, а саме: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України, є зокрема і визнання вини обвинуваченого і щире каяття у вчиненому, і активне сприяння розкриттю злочину, а також думки потерпілої, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі та можливим звільнити його від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 слід змінити на особисте зобов`язання, звільнивши обвинуваченого в залі суду, оскільки суд, дійшов висновку про можливість призначення покарання із застосуванням ст.ст. 75 та 76 КК України.

Також судом встановлено, що під час судового розгляду справи ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.03.2017 року накладений арешт, а саме: на не допиляне дерево, бензопилу червоного кольору GRUNHELМ, чоловічі байхові штани сірого кольору з плямами бурого кольору, футболку чорного кольору, що належать ОСОБА_4 .

У відповідності до ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд вважає, що арешт, накладений на майно обвинуваченого підлягає скасуванню.

Цивільний позов по справі не заявлявся.
Речовий доказ по справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
Змінити запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його із під варти в залі суду.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, залишити - особисте зобов`язання.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.03.2017 року, а саме: на не допиляне дерево, бензопилу червоного кольору GRUNHELМ, чоловічі байхові штани сірого кольору з плямами бурого кольору, футболку чорного кольору, що належать ОСОБА_4 .

Речові докази - не допиляне дерево, бензопилу червоного кольору GRUNHELМ, чоловічі байхові штани сірого кольору з плямами бурого кольору, футболку чорного кольору, що належать ОСОБА_4 , після набрання вироку законної сили, - знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1