УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/1312/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 286 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючого, не судимого, -
засуджено за ч.2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням протягом трьох років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч.1 ст. 76 КК України зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 вирішено не обирати.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 : на користь потерпілого ОСОБА_11 33 988 гривень 54 коп. матеріальної шкоди та 30 000 гривень моральної шкоди, заподіяної злочином, в часткове задоволення цивільного позову, решту позовних вимог про стягнення 91 422 грн. матеріальної шкоди та 950 грн. витрат на залучення експерта залишено без розгляду; на користь держави 3 881 гривню 95 коп. витрат Центральної міської лікарні № 2 на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_11 в задоволення цивільного позову прокурора; на користь держави 1583 гривні 28 коп. процесуальних витрат на проведення судових автотехнічних експертиз, -
Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що 11 березня 2016 року близько 23 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння і рухаючись за кермом технічно справного автомобіля марки "Fiat Scudo", реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", з с. Барашівка Житомирського району в с. Іванівка Житомирського району та на відстані 650 м. від дорожнього знаку населений пункт "с. Барашівка", в порушення п.п. 12.3 Правил дорожнього руху України під час виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди і допустив зіткнення з припаркованим частково на правій частині дороги автомобілем марки "Geely Ck", реєстраційний номер " НОМЕР_2 ".
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 , який знаходився позаду автомобіля марки " Geely Ск", отримав тілесні ушкодження у вигляді розривів тонкої кишки, крововиливів в брижу тонкого кишечника, відкритого уламкового перелому тіла обох кісток правої гомілки зі зміщенням кісткових фрагментів, ран в ділянці правої гомілки, закритого уламкового перелому проксимального відділу лівої стегнової кістки зі зміщенням, множинних саден тулуба, кінцівок, при цьому тупа травма живота ускладнилась розвитком дифузного тазового фібрінозно-серозного перитоніту. Дані тілесні ушкодження в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого, просить скасувати вирок суду, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним та призначити покарання за ч.2 ст. 286 КК України 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням протягом трьох років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Вказує, що судом було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що суд при застосуванні вимог ст. 75 КК України припустився помилки, оскільки звільнив ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням як основного так і додаткового.
Потерпілий та його представник в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Апеляційну скаргу не подали.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора захисника та обвинуваченого в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким із учасників процесу не оспорювалися. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції не було, йому роз`яснено, що у даному випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Отже, висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 286 ч.2 КК України кваліфіковані правильно.
Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд врахував, що злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України є неумисним тяжким злочином проти безпеки руху.
Судом першої інстанції враховано, що обвинувачений ОСОБА_8 не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, хворіє на цукровий діабет, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставиною, що обтяжує покарання останнього, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи викладене, суд призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі та, оскільки злочин вчинено у стані алкогольного сп`яніння, суд вважав за необхідне позбавити обвинуваченого права керування транспортними засобами.
З наведеним погоджується і колегія суддів.
Разом з тим, місцевий суд, враховуючи все вищенаведене, а також повне визнання обвинуваченим своєї вини, часткове відшкодування потерпілому заподіяної шкоди, дійшов висновку, що ОСОБА_8 не є суспільно-небезпечним і його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до ст. 75 КК України звільнив останнього від відбування покарання з випробуванням.
Проте, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається, що судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.
Як вбачається з резолютивної частини вироку, місцевий суд при застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_8 ст. 75 КК України звільнив останнього від відбування покарання як основного так і додаткового в порушення вимог закону.
Відповідно до ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора та вважає, що слід скасувати вирок місцевого суду в частині призначеного покарання з наведених мотивів та ухвалити новий вирок.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, апеляційний суд,
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 13 жовтня щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням протягом трьох років іспитового строку, якщо він протягом визначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
В іншій частині вирок суду залишити без зміни.
Вирок набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді: