Справа № 405/8468/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за кримінальним провадженням №0000088 від 25.11.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, гр. України, з середньою технічною освітою, неодруженого, учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем військової служби за контрактом, за таких обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по строковій частині) від 25 липня 2016 р. сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду старшого розвідника 2 відділення 2 групи 5 роти 2 загону спеціального призначення військової частини - польова пошта НОМЕР_2 .

Будучи військовослужбовцем Збройних сил України сержант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV (далі Статутів), зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним та дисциплінованим; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України; дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно та наполегливо, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Разом з тим, сержант ОСОБА_4 , діючи умисно, всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, будучи придатним для проходження військової служби, 1 листопада 2016 р. вирішив не з`явитись вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, сержант ОСОБА_4 , 1 листопада 2016 р. не з`явився вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, до зазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та продовжував незаконно перебувати поза межами військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду до 29 листопада 2016 р., тобто до дня добровільного прибуття до військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України.
Протягом зазначеного періоду нез`явлення на службу сержант ОСОБА_4 органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав.
Суд кваліфікує діяння ОСОБА_4 за ч.4 ст. 407 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, не заперечив проти фактичних обставин кримінального правопорушення викладених у обвинувальному акті та пояснив, що проходив військову службу у війсковій частині НОМЕР_2 за контрактом, який уклав у травні 2016 року, терміном на 6 місяців. Був зарахований до частини на посаду старшого розвідника у званні сержанта. 13 жовтня 2016 року прибув до військової частини із зони АТО, чекав на те, що нададуть відпустку чи вихідні, але цього не сталось, також не дали відпустку і на день народження. Після цього, після дня народження не вийшов на військову службу, офіційно це було з 1.11.2016 р. Зазначив, що перешкод для того щоб не з`являтися на службу у нього не було, у лікувальних закладах не перебував. Весь час знаходився за місцем свого проживання. 29.11.2016 року вирішив добровільно з`явитись на службу до військової частини. По прибуттю повідомив командира роти, що не бажає проходити службу за контрактом. Термін дії контракту був до 15.11.2016 року. У вчиненому розкаявся.

З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав фактичні обставини кримінального правопорушення і проти них не заперечив, суд у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Вирішуючи питання щодо призначення міри покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, як особа характеризується позитивно, раніше не судимий, є учасником бойових дій.

Обставинами, пом`якшуючими покарання, для обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не визнано.
З урахуванням пом`якшуючих покарання обставин, особи винного, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним за ч. 4 ст. 407 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два ) роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 судом не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський райсуд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1