справа № 477/816/16-к
провадження № 1-кп/488/39/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2017 року Корабельний районний суд м.Миколаєва

у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

за участю сторін та учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілої - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079, по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Михайло Ларине Вітовського району Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, працюючого за усною домовленістю, неодруженого, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- який утримується під вартою по даному кримінальному провадженню з 28.01.2016 року;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В:
17.01.2016 року приблизно о 23 годині обвинувачений ОСОБА_9 , попередньо взявши із собою викрутку, маючи умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнає нападу, прийшов до будинку АДРЕСА_2 , та шляхом підбору ключа, проник до приміщення названого будинку, який належить потерпілій ОСОБА_8 (1938 року народження). Опинившись в згаданому будинку, з метою реалізації свого злочинного наміру, обвинувачений, побачивши потерпілу, застосувавши насильство небезпечне для її життя і здоров`я, схопив останню та, зв`язавши їй руки та ноги еластичним бинтом, поклав на ліжко, подолавши, таким чином, спротив ОСОБА_8 .. Після чого, тримаючи перед її тулубом названу викрутку, став погрожувати застосувати насильство небезпечне для життя і здоров`я потерпілої, вимагаючи у останньої гроші.

Залишаючи потерпілу похилого віку в зв`язаному стані, періодично висловлюючи погрози, протягом кількох годин, обвинувачений під час тривалих пошуків в приміщенні названого будинку, знайшов та заволодів грошима потерпілої в сумі 700 гривень, та належним їй майном, а саме: мобільним телефоном марки «Samsung», вартістю 50 гривень, мобільним телефоном марки «LG, вартістю 300 гривень, мобільним телефоном марки «Samsung», вартістю 787 гривень, золотою каблучкою вагою 1 г, вартістю 1000 гривень, та золотою каблучкою вагою 2,5 г, вартістю 2500 гривень.

Після чого 18.01.2016 року приблизно о 04 години ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим ним майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 5337 гривен.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_9 вину не визнав та показав, що інкриміноване кримінальне правопорушення не вчиняв. 17.01.2016 року він провів разом із своїм знайомим ОСОБА_10 , а після 20 години він з останнім відпочивав в барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в с. М.-Ларине Вітовського району, в приміщенні якого, крім них, перебували ще ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та сестра останнього. Після 01 години 18.01.2016 року він разом з ОСОБА_10 пішли до нього додому. Вранці ОСОБА_13 від нього пішов до себе. Потерпілу він не знав, в будинок до останньої ніколи не приходив. Після згаданих подій в січні 2016 року в час, коли він проходив по одній із вулиць с.М.-Ларине, під снігом він знайшов три мобільних телефони, та, взявши їх собі, побоюючись тримати їх вдома, заховав в недобудованому будинку. Через деякий час його рідний брат ОСОБА_14 звернувся до нього з проханням дати йому в борг гроші. Однак, оскільки грошей в нього не було, він запропонував брату продати ці телефони, а отримані гроші залишити собі. Брат на це погодився. Тоді вони разом пішли до названої схованки, звідки він дістав мобільні телефони, які віддав брату.

Обвинувачений не заперечував, що йому відомо, що його брат ОСОБА_14 якийсь час проживав із дружиною в будинку у потерпілої в с. Пересадівка. Але, наполягав на тому, що ніколи не ходив до брата в гості в названий будинок. Вважав, що брат його оговорює, оскільки він заінтересований залишитись із родиною в їх спільній квартирі в с.М.Ларине.

Незважаючи на невизнання винуватості, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується іншими доказами, дослідженими судом.

Як вбачається з показань потерпілої ОСОБА_8 , 1938 року народження, останні чотири роки після смерті чоловіка вона проживає одна. У її власності у с.Пересадівка Вітовського району Миколаївської області знаходяться два будинки: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , які примикають один до одного городами. Приблизно в 2014 році в один із будинків за АДРЕСА_3 вона пустила квартирантів сім`ю брата обвинуваченого ОСОБА_15 з дружиною ОСОБА_16 . Сім`я ОСОБА_17 жила у неї до 2015 року. В час, коли вона на декілька місяців виїжджала до дітей до Москви, ОСОБА_18 жив в її будинку АДРЕСА_2 . Останній мав ключі від обох її будинків. Від ОСОБА_15 їй було відомо, що за час проживання в її будинку, в гості до останнього приходив обвинувачений. 17.01.2016 року, готуючись до сну, вона замкнула будинок, залишившись одна. Приблизно о 22 годині, пересуваючись по темному будинку, вона несподівано побачила невідомого їй чоловіка з увімкненим ліхтарем, який, схопивши її ,поклав на ліжко. Після чого ввімкнув у кімнаті світло. Вона розгледіла цього чоловіка, який був у верхньому одязі, в куртці, на голові в`язана шапка, обличчя частково закрите. Відкриті були лише очі та руки. В подальшому під час досудового розслідування при пред`явленні для впізнання вона впізнала вказаного чоловіка - ним був обвинувачений. Після зазначених дій ОСОБА_9 , зв`язавши їй руки та ноги еластичним бинтом, погрожуючи їй викруткою, яку тримав у руках біля її животу, почав вимагати він неї гроші, звинувачуючи при цьому її у сепаратизмі. Вона дуже злякалась за своє життя та прохала обвинуваченого її не вбивати, повідомивши, що нічого цінного в неї немає. Однак, він їй не повірив та почав пошуки. Під час пошуків ОСОБА_9 найшов та забрав собі, належні їй: на столі з гаманця 700 гривень; на тумбочці біля ліжку - три мобільні телефони; сховані в грубі - дві золоті каблучки. По те, де сховані названі каблучки, крім неї, було відомо брату обвинуваченого - ОСОБА_19 . Обвинувачений перебував в її будинку до 4 години 18.01.2016 року. Весь цей час він тримав її зв`язаною на ліжку, періодично наближався до неї, та висловлюючи погрози застосувати насильство. Після того, як обвинувачений пішов із будинку, вона змогла самостійно звільнити руки та ноги від еластичного бинта. Однак повідомити відразу в поліцію не мала можливості, оскільки мобільні телефони у неї вкрав обвинувачений, а будинок занесло снігом. І лише через декілька днів - 20.01.2016 року, коли до неї пробралась сусідка, вона повідомила останній про вчинений злочин. Тільки тоді сусідка викликала поліцію. 28.01.2016 року працівники поліції під час слідчої дії показали їй чотирьох однаково одягнених чоловіків, роздивившись на незначній відстані яких, вона відразу впізнала ОСОБА_20 , по його очам, пальцям, нігтям та голосу. Вона переконана, що злочин вчинив саме обвинувачений ОСОБА_21 , оскільки за час перебування останнього у її будинку вона мала можливість розглядіти його очі, які схожі на очі його брата ОСОБА_15 , та руки, а саме нігті, в яких він тримав викрутку. При цьому з братом вона його переплутати не могла, так як у них різний зріст та голоси.

Аналогічні показання потерпіла дала 29.01.2016 року, під час допиту слідчим суддею Ленінського районного суду м.Миколаєва ОСОБА_22 , звукозапис якого був відтворений під час судового розгляду, що свідчить про послідовність та стабільність її показань.

Як слідує із заяви потерпілої ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення, яку у неї 20.01.2016 року відібрав ст..слідчий Жовтневого ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, в ніч на 18.01.2016 року невідома особа в її домоволодінні АДРЕСА_2 із застосуванням фізичної сили відкрито заволоділа її майном, а саме: грошима в сумі 700 гривень, та належними їй мобільними телефонами: марки «Samsung» - вартістю 50 гривень, марки «LG» - вартістю 323 гривень, марки «Samsung» - вартістю 852 гривень.

Згідно інформації, яка надана ПП Валенцева, станом на 20.01.2016 року вартість одного грама золота становила 1000 гривень, двох грамів золота - 2500 гривень.

Як вбачається з даних паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно даних протоколу пред`явлення для впізнання від 28.01.2016 року, потерпіла ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні актового залу Вітовського (Жовтневого) ВП, в присутності двох понятих ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , серед чотирьох однаково одягнених чоловіків, впізнала ОСОБА_9 як особу, яка вчинила на неї розбійний напад при вищезазначених обставинах.

Як вбачається з показань, допитаного в суді свідка ОСОБА_23 , останній підтвердив, що в його присутності та в присутності іншого понятого 28.01.2016 року під час проведення слідчої дії пред`явлення особи для впізнання, потерпіла ОСОБА_8 серед чотирьох представлених їх чоловіків, не вагаючись, впізнала обвинуваченого ОСОБА_20 як особу, яка вчинила відносно неї розбійний напад.

З протоколу огляду від 20.01.2016 року та фототаблиці до нього слідує, що місцем вчинення злочину є будинок, розташований на території домоволодіння АДРЕСА_2 , який належить потерпілій.
Свідок ОСОБА_14 , брат обвинуваченого, будучи допитаним в суді, показав, що приблизно з 2013 року по 2015 рік він разом із дружиною проживав в будинку, розташованому в с.Пересадіка Вітовського району, який належить потерпілої ОСОБА_8 .. В зазначений період до нього в гості в цей будинок приїжджав його брат ОСОБА_21 . Цей будинок вони планували у потерпілої купити, про що було відомо обвинуваченому. Приблизно наприкінці січня 2016 року він звернувся до брата з проханням дати йому в борг кошти. Однак грошей у останнього не було, так як він не працював, але брат запропонував йому знайдені ним в снігу мобільні телефони, які дозволив продати, а отриманні гроші взяти собі. Він погодився. Після чого брат повів його в занедбаний будинок, звідкіля із схованки дістав згорток, в якому було три мобільних телефони. Він їх взяв та наступного дня продав в м.Миколаєві на ринку «Колос» невідомому чоловіку. Розглядаючи мобільні телефону, він помітив, що такі ж телефони він бачив у потерпілої. Свідок зазначив, що в їх родині п`ять братів і всі вони зареєстровані в одній спільній квартирі. Підстав оговорювати брата у нього немає.

З показань свідка ОСОБА_25 , слідує, що взимку 2016 року він, знаходячись на ринку «Колос» в м.Миколаєві, придбав у незнайомого молодого чоловіка три мобільних телефони, які в подальшому добровільно видав працівникам поліції.

Як вбачається із заяви ОСОБА_25 , адресованої начальнику Жовтневого ВП Корабельного відділу ГУНП в Миколаївській області, останній 28.01.2016 року добровільно видав мобільний телефон марки «Samsung», мобільний телефон марки «Samsung», мобільний телефон марки «LG», а також зарядний пристрій до нього.

Відповідно до протоколу огляду предмету від 28.01.2016 року видані ОСОБА_25 мобільні телефони та флеш-карта об`ємом на 2 GD оглянуті, визнані згідно постанови органу досудового розслідування від 28.01.2016 року речовими доказами по кримінальному провадженні та передані на зберігання, згідно розписки, потерпілій.

Під час обшуку проведеного за місцем проживання обвинуваченого в квартирі АДРЕСА_4 , що відображено у відповідному протоколі, виявлено та вилучено: 5 медичних шприців по 10 мл кожен, флеш-карту об`ємом на 2 GD, та ліхтарик.

Згідно постанови органу досудового розслідування від 02.02.2016 року: 5 медичних шприців по 10 мл кожен, флеш-карту об`ємом на 2 GD, ліхтарик, вилучені під проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 , визнані речовими доказами по кримінального провадження та передані на зберігання в камеру зберігання Вітовського (Жовтневого) ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_10 , знайомий обвинуваченого, повідомив, що дійсно в середині січня 2016 року разом із останнім відпочивав в барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в с. М.Ларине Вітовського району, після чого провів у ОСОБА_20 ніч. Однак, це відбувалось до 17.01.2016 року. 17.01.2016 року він ані у ввечері в названому барі, ані вночі ОСОБА_20 не бачив, у останнього вдома в ніч на 18.01.2016 року не залишався. Взагалі 17.01.2016 року він ОСОБА_9 ніде не зустрічав. Приблизно о 01 годині 18.01.2016 року він з бару відразу пішов до себе додому. Добре пам`ятає той день, оскільки 18.01.2016 року він відмічав день народження. Прокинувшись вдома, він допомагав матері, а ввечері спочатку відсвяткував свято з рідними, а потім пішов до бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де продовжив святкувати з друзями, в тому числі і з ОСОБА_26 .

Як вбачається з показань свідка ОСОБА_27 , який є знайомим обвинуваченого, в січні 2016 року він тяжко хворів, та не виходив із будинку, а в лютому 2016 року він переніс операцію, тому в зазначений період не відвідував бар «Нон-стоп», розташований в с.М.Ларине. ОСОБА_28 ані в січні, ані в лютому 2016 року він не бачив.

Проаналізувавши досліджені докази, доводи обвинуваченого про те, що інкриміноване кримінальне правопорушення він не вчиняв, суд находить неспроможними. Такі твердження обвинуваченого спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка впевнено вказала на ОСОБА_9 як на особу, яка вчинила відносно неї 17.01.2016 року при вищезазначених обставинах розбійний напад, заволодівши її майном, які узгоджуються з вище переліченими показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_25 , ОСОБА_23 та іншими дослідженими судом доказами.

Названі докази, а також показання самого обвинуваченого, в яких він не заперечував проти того, що відав своєму брату ОСОБА_14 три мобільних телефони, які узгоджуються в цієї частині з показаннями названого свідка, спростовують твердження ОСОБА_9 про те, що брат його оговорює.

Алібі заявлене обвинуваченим про те, що в ніч на 18.01.2016 року він провів разом із своїм знайомим ОСОБА_10 в барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в с. М.Ларине Вітовського району Миколаївської області, також не знайшло свого підтвердження. Як вбачається з показань свідка ОСОБА_10 останній впевнено заявив про те, що ані вдень 17.01.2016 року, ані в ніч на 18.01.2016 року він ОСОБА_9 не бачив. З показань свідка ОСОБА_27 , на якого також послався ОСОБА_9 як на особу, яка також відпочивала того вечора у названому барі, слідує, що він загалі не бачив останнього протягом січня-лютого 2016 року.

Таку позицію обрану обвинуваченим суд сприймає - як бажання останнього уникнути кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Та дії останнього, які виразились у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаному із проникненням у житло, суд кваліфікує за ч. 3 ст.187 КК України.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд бере до уваги, що вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких злочинів; та особу обвинуваченого, що останній раніше не судимий, неодружений, за місцем проживання характеризується посередньо, має хронічні захворювання. Крім того, суд враховує, часткове повернення під час досудового розслідування працівниками поліції потерпілій викраденого у неї майна.
В якості обставин, які обтяжують покарання, суд визнає вчинення злочину обвинуваченим щодо особи похилого віку.
За такого, враховуючи фактичні обставини справи, які свідчить про те, що обвинувачений є суспільно небезпечним, таособу останнього, суд вважає, що досягти мети виправлення останнього не можливо без ізоляції його від суспільства, тому ОСОБА_9 слід призначити покарання в межах санкції відповідної норми кримінального закону.

Крім того, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України, приймаючи до уваги, що обвинувачений з 28.01.2016 року по теперішній час утримається під вартою в межах даного кримінального провадження, вказаний строк попереднього ув`язнення слід зарахувати в строк відбування призначеного йому покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до положень, визначених ст.100 КПК України, а щодо процесуальних витрат на залучення експертів згідно з положеннями ст.124 КПК України.
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією 1/2 частини належного йому на праві власності майна.

Обраний ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Початок відбування покарання ОСОБА_9 обраховувати з 28.01.2016 року, з дня утримання під його вартою.

Відповідно ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування призначеного ОСОБА_9 покарання, строк тримання його під вартою на стадії досудового розслідування та під час судового розгляду даного кримінального провадження в період з 28.01.2016 року по 21.03.2017 року (включно), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази по кримінальному провадженню: мобільний телефон марки «Samsung» (чорного кольору), мобільний телефон марки «Samsung», мобільний телефон марки «LG», флеш-карту об`ємом на 2 GD, що належать потерпілій ОСОБА_8 та знаходяться у неї на зберіганні - залишити в розпорядженні останньої; 5 медичних шприців та ліхтарик, які належать обвинуваченому та знаходяться на зберіганні в камері зберігання Жовтневого ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області повернути останньому.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення дактилоскопічної експертизи ( акт № 180 від 02.02.2016 року) у сумі 768 гривень.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою з моменту отримання копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3