Справа № 159/4132/16-к
Провадження № 1-кп/159/249/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника- ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001833 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Свози Ківерцівського району Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, мешканця АДРЕСА_1 , судимого:
-14.06.2016 року вироком Ковельського міськрайонного суду за ч.3 ст.185 КК Україїни до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст..75 КК з іспитовим строком на три роки,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,
ВСТАНОВИВ:
28 серпня 2016 року, близько 01 години, обвинувачений ОСОБА_5 , діючи повторно, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, проник через незамкнені вхідні двері в господарське приміщення потерпілого ОСОБА_4 , що розташоване в АДРЕСА_2 , звідки шляхом буксирування вручну вивіз за межі подвір`я належний потерпілому мопед «Альфа», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, вартістю 7787,70 грн., чим незаконно заволодів транспортним засобом потерпілого ОСОБА_4 .
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаному з проникненням в приміщення, вчиненому повторно, обвинувачений ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України.
Крім того, продовжуючи протиправну поведінку, діючи з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_5 , тієї ж ночі 28 серпня 2016 року, близько 01 год 30 хвилин, повторно проник через незамкнені вхідні двері в господарське приміщення потерпілого ОСОБА_4 , що розташоване в АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належну потерпілому мотокосу «Good Luck», вартістю 1140,00 грн, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на вказану суму.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення, вчиненому повторно, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 фактично винуватість визнав повністю та пояснив, що рік тому працював в с.Облапи Ковельського району та спілкувався із потерпілим ОСОБА_7 , знав де проживає останній та знав, що в нього є мопед. Тієї ночі приїхав в с.Облапи та, маючи намір покататись, зайшов до потерпілого на подвір`я, нікого не зустрів, тому пішов у сарай, де стояв мопед, та вивіз його на дорогу. Постоявши кілька хвилин, передумав їхати будь-куди та повернув мопед в сарай. Після чого вирішив викрасти із сараю мотокосу. Вважає, що звинувачення у незаконному заволодінні транспортним засобом є безпідставними через те, що він повернув мопед і не користувався ним. Просить врахувати відсутність реальної шкоди для потерпілого, оскільки мотокоса і мопед потерпілому повернуті, та не призначати покарання, пов`язане із позбавленням волі.
Суд, оцінивши надані для дослідження докази, проаналізувавши доводи сторони захисту та обвинувачення, дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів.
Так, допитаний під час судового провадження потерпілий ОСОБА_4 показав, що дійсно був знайомий із обвинуваченим, останній знав про наявність в нього мопеда та мотокоси, однак дозволу користуватися ними він обвинуваченому не давав. Крадіжку мотокоси виявила зранку дружина, а про спробу викрадення мопеда повідомили односельці. Сам він спробу викрадення мопеда не помітив, тому що той стояв як завжди в сараї. Крім того, користуватись ним було неможливо через відсутність палива та пробите колесо.
Свідок ОСОБА_8 суду підвердив, що вночі 28 серпня 2016 року проходив неподалік домогосподарства потерпілого ОСОБА_4 та помітив обвинуваченого ОСОБА_9 , якого знав візуально, оскільки він рік тому працював в с.Облапи у приватного підприємця. ОСОБА_10 стояв із мопедом, що належить ОСОБА_11 . Мопед упізнав по особливій позначці на бризговику - «Мерседес». Запитавши обвинуваченого, що він робить з мопедом ОСОБА_12 , отримав відповідь, що йому дозволили покататись. Однак, неподалік він помітив воза та чужого чоловіка, тому зранку вирішив розповісти про подію сім`ї потерпілого.
Показання свідка ОСОБА_8 підтверджені даними протоколу огляду місця події від 29.08.2016 року, згідно якого на вул. Незалежності в с.Облапи на правому узбіччі в напрямку села Доротище на протязі 30 метрів виявлені сліди коліс мопеда «Альфа».
Наведені докази об`єктивно узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_13 , який повідомив суду, що на прохання обвинуваченого ОСОБА_9 уночі прихав до якогось будинку в с.Облапи Ковельського району та мав зачекати на обвинуваченого кілька хвилин. За годину обвинувачений повернувся і вони поїхали додому. Вдома виявилось, що на возі лежить мотокоса, обвинувачений повідомив, що це віддав йому підприємець за борги по заробітній платі.
Також свідок ОСОБА_14 підтвердив, що в той час, поки він очікував на ОСОБА_9 , до нього підходили незнайомі хлопці та запитували, що він робить уночі в їхньому селі.
Таким чином показаннями свідка ОСОБА_13 спростовані твердження сторони захисту про надуманість показань свідка ОСОБА_8 .
Також показаннями свідка ОСОБА_13 доводиться та обставина, що обвинувачений ОСОБА_10 готувався до викрадення чужого майна заздалегідь.
Сам же обвинувачений не зміг пояснити суду, які поважні обставини спонукали його приїхати уночі в інший населений пункт, який розташований за 30 км від місця його проживання.
В то же час, обвинувачений даючи показання, повідомив про проникнення у сарай з метою отримання доступу до мопеда та його використання без дозволу власника, тобто викрив себе у вчиненому злочині.
Наведені у сукупності докази без сумніву доводять вину обвинуваченого у таємному викраденні чужого мана, поєднаному з проникненням у приміщення та у незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаному із проникненням у приміщення.
Обидва злочини вірно кваліфіковані за ознакою повторно, оскільки вчинені особою, яка є раніше судимою вироком Ковельського міськрайонного суду від 14.06.2016 року за ч.3 ст.185 КК України.
Обидва злочини також вірно кваліфіковані за ознакою проникнення в приміщення, оскільки, як встановлено в суді, мопед та мотокоса зберігались у сараї, двері якого мали замок.
Що стосується тверджень обвинуваченого ОСОБА_9 про безпідставне звинувачення у незаконному заволодінні транспортним засобом через відсутність наміру його викрадати, а використання лише з метою покататись, то вони обумовлені незнанням законодавства.
За змістом диспозиці ч.2 ст.289 КК Украни під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою, протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі. Тобто, поведінка винного є незаконною, якщо він не має ані дійсного, ані уявного права на транспортний засіб, заволодіння яким здійснює, заволодіння транспортним засобом здійснюється без чітко вираженого і дійсного волевиявлення власника або законного користувача транспортного засобу. Закінченим злочин вважається з моменту, коли винний отримав можливість керувати транспортним засобом і здійснювати рух на ньому.
Обвинувачений визнав в суді те, що взяв мопед без дозволу потерпілого та вивіз його на дорогу за межі подвір`я. Таким чином, він отримав можливість користуватись мопедом на свій розсуд без дозволу потерпілого і це становить закінчений злочин незаконне заволодіння чужим транспортним засобом.
Призначаючи покарання суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступень тяжкості вчинених злочинів, кожен з яких згідно ст.12 КК відносяться до категорії тяжких злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_10 визнав себе винним у скоєному, дав визнавальні покази, що є обставинами, які пом`якшують покарання.
Обставини, які обтяжують покарання - відсутні.
Суд враховує дані про особу обвинуваченого, який виховувався у неповній сім`ї, навчався у будинку-інтернаті, працював на пилорамі в селі без офіційного працевлаштування ( що підтверджено довідкою Тойкутської сільської ради від 06.10.2016 року), позитивно характеризується за місцем проживання, однак не вперше притягується до кримінальної відповідальності за злочини проти власності. Після призначення вироком Ковельського міськрайонного суду від 14.06.2016 року покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі із звільненням від його відбування з випробуванням, належних висновків не зробив, безвідповідально поставився до власних вчинків та продовжив протиправну поведінку, а тому суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей, за якими він притягується до відповідальності на строк наближений до мінімального.
Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає, оскільки нові тяжкі злочини вчинені під час іспитового строку через незначний проміжок часу після ухвалення попереднього вироку.
Обговорюючи питання про доцільність призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, суд виходить з конкретних обставин справи, поведінки обвинуваченого та його показань про те, що мопед він викрав щоб покататись, мети його продати в нього не було, а тому підстав для застосування щодо обвинуваченого додаткового покарання у виді конфіскації майна немає.
Також, враховуючи відсутність реальних збитків для потерпілого, адже речі потерпілому повернуті, суд вважає можливим при складанні покарань за правилами ч.1 ст.70 КК України, застосувати принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити відповідно до вимог ст.71 КК України з урахуванням вироку Ковельського міськрайонного суду від 14.06.2016 року.
Визначаючи конкретний строк покарання у виді позбавлення волі, суд зауважує, що відповідно до частини 2 ст. 50 Кримінального кодексу, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. При цьому строк покарання повинен сприяти перевихованню винного та його поверненню в суспільство.

З цих міркувань позиція прокурора про призначення покарання у виді семи років позбавлення волі є невиправданою.

Враховуючи молодий вік обвинуваченого, його виключно позитивну поведінку під час судового розгляду, обмежений світогляд та незнання і нерозуміння в повній мірі вимог кримінального законодавства, суд вважає достатнім визначити до відбування мінімально можливе покарання.
Такий висновок суду відповідає позиції потерпілого, який також вважає, що обвинувачений не заслуговує на суворе покарання і є ще молодою особою.
Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, з урахуванням призначеного виду покарання, особи обвинуваченого, з метою забезпечення виконання вироку, суд на підставі ст. 177 КПК України, до набрання вироком законної сили вважає необхідним, залишити без змін.
Згідно матеріалів провадження ОСОБА_5 утримується під вартою з 25 жовтня 2016 року на підставі ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 25.10.2016 року. Саме з цього дня відповідно до вимог частини п`ятої ст.115, частини другої ст.197 Кримінального процесуального України обраховується строк тримання особи під вартою.
За правилами частини п`ятої ст.72 Кримінального кодексу України, з урахуванням положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» строк попереднього ув`язнення з 25.10.2016 р. по день набрання вироком законної сили включно необхідно зарахувати в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов у провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення товарознавчих експертиз на загальну суму 967,56 грн підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 373,374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України, призначивши покарання:

-за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки,

-за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду від 14 червня 2016 року, що становить два місяці, та за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці без конфіскації майна.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання, тобто з 25 жовтня 2016 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 25.10.2016 року по день набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили залишити щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Речові докази у справі : мотокосу та мопед, які передані потерпілому ОСОБА_4 на зберігання, залишити у власності останнього.
Стягнути з засудженого ОСОБА_5 в доход держави (отримувач УК у м.Луцьку 24060300, номер рахунку НОМЕР_2 , ) процесуальні витрати за проведення товарознавчих експертиз в розмірі 967,56 грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів із дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, протягом того ж строку з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1