Справа № 761/2539/17
Провадження № 1-в/761/71/2017
У Х В А Л А
Іменем України
26 січня 2017 року

суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання засудженої ОСОБА_2 , про застосування ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»,-
В С Т А Н О В И В :
В провадженні судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.
Своє клопотання заявник мотивує тим, що 04 серпня 2016 року Святошинським районним судом м. Києва було винесено вирок відносно ОСОБА_2 , за яким її було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання, у вигляді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
В своїй заяві заявник просить суд застосувати до неї Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
Вивчивши клопотання, суд проходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України вирішення питань виконання вироку, зокрема, питань про звільнення від покарання та (або) його відбування, віднесене до компетенції суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Згідно з ч. 3 прикінцевих положень ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», цей Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.
З заяви вбачається, що ОСОБА_2 на даний час утримується в Київському СІЗО.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 КВК України органами виконання покарань є: Державний департамент України з питань виконання покарань, його територіальні органи управління, кримінально-виконавча інспекція. 2. Установами виконання покарань є: арештні доми, кримінально-виконавчі установи, спеціальні виховні установи (далі виховні колонії). 3. Кримінально-виконавчі установи поділяються на кримінально-виконавчі установи відкритого типу (далі виправні центри) і кримінально-виконавчі установи закритого типу (далі виправні колонії). 4. Виправні колонії поділяються на колонії мінімального, середнього і максимального рівнів безпеки. 5. Виправні колонії мінімального рівня безпеки поділяються на колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання і колонії мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання. 6. У межах, визначених цим Кодексом та законами України, виконання кримінальних покарань також здійснюють Державна виконавча служба, військові частини, гауптвахти і дисциплінарний батальйон. 7. Територіальні органи управління, кримінально-виконавча інспекція, арештні доми, виправні центри, виправні та виховні колонії організовуються і ліквідуються Державним департаментом України з питань виконання покарань, а військові частини, гауптвахти і дисциплінарний батальйон Міністерством оборони України.
Тобто з положень даної статті вбачається, що Київський слідчий ізолятор не є установою виконання покарань.
Беручи до уваги, що у п. 3 Розділу II «Прикінцеві положення» ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» визначено лише суб`єктів, які можуть ініціювати застосування цього Закону, до числа яких віднесено «суд, що виніс зазначений обвинувальний вирок», з огляду на аналіз положень статей 537, 539 КПК, в частині віднесення вирішення під час виконання вироків окремих питань до певного суду, правильною є позиція, що питання зарахування строку попереднього ув`язнення:
під час виконання вироку, враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК має вирішуватися місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК).
З урахуванням викладеного, оскільки ОСОБА_2 не відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва, засуджена Святошинським районним судом м. Києва, суд позбавлений можливості розглянути по суті її клопотання про застосування ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
Керуючись ч. 1, 2 ст. 539 КПК України, ст. 72 КК України, ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», ст. 11 КВК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Клопотання засудженої ОСОБА_2 , про застосування ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» - повернути останній без розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1