АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
з участю учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
потерпілих ОСОБА_7
представника потерпілих ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9 , ОСОБА_10
обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12
законних представників ОСОБА_13 , ОСОБА_14
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000167 від 23.03.2016 року за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 02.03.2017 року щодо:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, з повною середньою освітою, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15,ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, студента 1 курсу Чернівецького медичного коледжу Буковинського державного медичного університету, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15,ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначено: за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено до відбування ОСОБА_11 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнено неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 від відбування покарання, якщо він протягом 1 року

Кримінальне провадження №11-кп/794/163/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_15
ЄУН №713/1275/16-к Доповідач: ОСОБА_1
іспитового строку не вчинить нового злочину та відповідно до ст. 76 КК України виконає покладені на нього судом обов`язки, зокрема: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_12 визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15,ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначено: за ч.3 ст.15,ч.3 ст. 185 КК України покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено до відбування ОСОБА_12 у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнено неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 від відбування покарання, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину та відповідно до ст. 76 КК України виконає покладені на нього судом обов`язки, зокрема: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто солідарно з неповнолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_12 судові витрати за проведення дактилоскопічної та трасологічної експертиз в сумі 2288,56 грн. (дві тисячі двісті вісімдесят вісім гривень 56 копійок) в дохід держави.

Цивільні позови ОСОБА_7 та ОСОБА_16 до ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_18 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої злочином, задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , та ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_16 , матеріальну шкоду в сумі 5000 ( п`ять тисяч) гривень.

В частині стягнення моральної шкоди позови залишено без розгляду.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 та ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_16 - витрати за надання правової допомоги в сумі 4000 ( чотири тисячі) гривень.

Вирішено питання із речовими доказами по справі.

На вказаний вирок суду надійшла апеляційна скарга від потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 , в якій вони просять ухвалу про виправлення описки від 09.03.2017р. та вирок районного суду від 02.03.2017р. в частині призначеного обом обвинуваченим покарання скасувати, призначивши їм покарання без застосування вимог ст.75, 76, 104 КК України. Крім того, просять стягнути: солідарно з ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 та ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_16 матеріальну шкоду в сумі 15 820 гривень; солідарно з ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 та ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 15 520 гривень; солідарно з ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 та ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , на користь ОСОБА_16 моральну шкоду в сумі 4200 гривень.

В решті вирок суду просили залишити без зміни.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовують тим, що обвинувачені в ході судового слідства змінили свої показання в частині переліку викраденого майна, відмовившись від частини майна, викрадення якого їм інкримінували на досудовому слідстві. Таким чином, сторона потерпілих вважає, що такі дії обвинувачених направлені на пом`якшення їх відповідальності і ніяким чином не свідчать про їх щире каяття. А тому, районним судом було безпідставно застосовано до обвинувачених положення ст.ст.69, 75 КК України.
Сума матеріальних збитків ОСОБА_7 судом було не вірно обраховано, оскільки частина повернутого майна перебуває у непрацюючому стані, а тому вказує, що сума матеріальної шкоди становить 10 820 грн. Сума заподіяної матеріальної шкоди ОСОБА_16 становить 5000 грн., а тому загальна сума матеріальних збитків родині ОСОБА_19 становить 15 820 грн.
Вважає рішення районного суду про залишення без розгляду позовні вимоги потерпілих про стягнення моральної шкоди помилковим, оскільки на думку апелянтів, для вирішення даного питання у кримінальному провадженні сплата судового збору законом не передбачено.
Від інших учасників судового провадження апеляцій не надходило.

В той же час, від адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_12 , а також адвоката ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 надійшли заперечення на апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 , в яких вони посилаючись на безпідставність поданої апеляції, просять вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 02.03.2017 року щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_11 залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

В процесі розгляду даного кримінального провадження в апеляційній інстанції потерпілий ОСОБА_7 та його представник адвокат ОСОБА_8 відмовились в частині апеляційних вимог, щодо призначення більш суворого покарання обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та просили розглянути їхню апеляцій скаргу тільки щодо цивільного позову потерпілих.
Заслухавши суддю-доповідача, потерпілого ОСОБА_7 та представника потерпілих, які підтримали подану апеляцію, думку прокурора, адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , а також їх законних представників ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які заперечували проти задоволення поданої апеляції та просили вирок суду залишити без змін, вислухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах, надавши обвинуваченим право виступити з останнім словом, перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляції та обговоривши її доводи разом із запереченнями до неї, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено вироком районного суду обвинувачений ОСОБА_11 в середині березня 2016 року у невстановлений слідством час, вступив в попередню злочинну змову із неповнолітнім ОСОБА_12 , переслідуючи спільну мету таємного викрадення чужого майна, пройшли на територію господарства ОСОБА_16 , що за адресою АДРЕСА_2 , знаючи про відсутність господарів та пересвідчившись в тому, що за ними ніхто не спостерігає, шляхом розбиття вікна, проникли до середини будинку, звідки в подальшому викрали: подарунковий металевий ніж в металевому чохлі, вартістю 100 грн.; металеву флягу військового зразка, вартістю 60 грн.; дитячу ігрову приставку «Mirada Window», вартістю 800 грн.; приставку для комп`ютерних ігор «Nintendo» вартістю 5000 грн., музичну колонку фірми «SVEN», вартістю 500 грн.; ігрове кермо (руль) та ігрові педалі, які під`єднуються до комп`ютерних приставок (як Play Station, так і до ПК), вартістю 2200 грн., які на праві приватної власності належать ОСОБА_16 .

Після чого, ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_12 продовжуючи свою злочинну діяльність направлену на таємне викрадення чужого майна, шляхом підбору ключа проникли до гаража, який знаходиться на території даного господарства, звідки в подальшому умисно, протиправно, таємно викрали: бензопилу марки «STIHL MS 180», вартістю 4500 грн.; пластмасову каністру ємкістю 1 л. із маслом до бензопили STIHL, вартістю 100 грн.; господарську сокиру, вартістю 150 грн.; господарську сокиру/молоток, вартістю 120 грн.; мотокосарку бензинову, марки «Feather Lite», вартістю 3000 грн.

Всього, ОСОБА_11 , спільно із ОСОБА_12 , таємно викрали майна на загальну суму 11 530 грн., чим заподіяли потерпілим, ОСОБА_7 та ОСОБА_16 , матеріальної шкоди на вказану суму, після чого з місця вчинення крадіжки втекли, а викраденим розпорядилися на власний розсуд.

Крім цього, 20 березня 2016 року, приблизно о 21 годині, неповнолітній ОСОБА_11 , вступивши в попередню злочинну змову із неповнолітнім ОСОБА_12 , переслідуючи спільну мету особистого збагачення за рахунок таємного викрадення чужого майна, пройшли на територію господарства ОСОБА_20 , що за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи про відсутність господарів та пересвідчившись в тому, що за ними ніхто не спостерігає, з метою доведення свого умислу спрямованого на таємне викрадення чужого майна до кінця, діючи умисно, повторно, таємно, шляхом розбиття вікна, проникли до середини зазначеного будинку, де почали проводити пошуки коштовностей, однак свій умисел не довели до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки спрацювала звукова сирена сигналізації будинку, що і змусило ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , покинути даний будинок.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Районний суд, дослідивши докази по справі , надав їм належну оцінку та навівши відповідні доводи дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 185 КК України та ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України, оскільки останні таємно викрали чуже майно (крадіжку), в чинену за попередньою змовою групою осіб , поєднану з проникненням в житло та інше приміщення, а також обвинуваченні вчинили незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням в житло, що не оспорюється ні потерпілими в поданій апеляційній скарзі, не обвинуваченим ні прокурором та іншими учасниками судового провадження та в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами по справі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження колегія суддів вважає, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_11 та ОСОБА_12 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, їх особу, обставини, які пом`якшують покарання.
Що стосується апеляційних вимог потерпілих в частині цивільного позову, про стягнення майнової та моральної шкоди завданої вчиненням даного кримінального правопорушення, то колегія суддів частково не може з ними погодитися.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження судом необґрунтовано стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , та ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_16 , матеріальну шкоду в сумі 5000 ( п`ять тисяч) гривень.

Так як встановлено матеріалами кримінального провадження при розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанції було чітко встановлено, що обвинувачені ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_12 таємно викрали майна в потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_16 на загальну суму 11 530 грн., а саме майна на суму 5000 грн. потерпілої ОСОБА_16 , та майна на суму 6530 грн. потерпілому ОСОБА_7 , чим заподіяли потерпілим, ОСОБА_7 , ОСОБА_16 матеріальної шкоди на вказану суму.
При цьому під час розгляду справи в суді першої інстанції прокурором Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_21 було змінено обвинувачення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , згідно до якого останні своїми умисними діями завдали матеріальних збитків потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_16 на загальну суму 11 530 грн.
Згідно розписки, яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження (а.с.128 том № 2) вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 отримав на відповідне зберігання речові докази по вказаному кримінальному провадженні, а саме майно яке було викрадено у нього обвинуваченими : бензопилу STIHL MS 180, пластмасову каністру ємкістю 1 л. масло STIHL, сокиру господарську, сокиру /молоток господарські , подарунковий металевий ніж в металевому чохлі, металеву флягу військового зразка , дитячу ігрову приставку «Mirada Window», двигун до мотокоси «Feather Lite».
Відповідно до висновку експерта оцінювача № 180616/2 від 18.06.2016 року було встановлено, що залишкова вартість бензопили STIHL MS 180, пластмасової каністри ємкістю 1 л. (масло STIHL), сокири господарської, сокири /молоток господарські , подарункового металевого ножа в металевому чохлі, металевої фляги військового зразка, дитячої ігрової приставки «Mirada Window», двигуна до мотокоси «Feather Lite», з врахуванням їхнього технічного стану відсоткового зносу, що були у вжитку , і знаходились в задовільному технічному стані , що були придатні до використання , станом на 22.03.2016 року становить 6 830 грн. 00 коп.
Під час судового слідства батьки обвинувачених передали потерпілому 4700 гривень за викрадені речі у потерпілого. Цей факт і не заперечував ОСОБА_7 як в суді першої так і апеляційної інстанції.
Однак районний суд не врахував того, що матеріальна шкода в сумі 5000 грн., яка підлягала відшкодуванню, завдана діями обвинувачених тільки потерпілій ОСОБА_16 .
Також як зазначено в ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 скоїли кримінальні правопорушення будучи неповнолітніми, майна та самостійного заробітку достатнього для відшкодування завданої ними шкоди вони не мають.
Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.408 КПК України, апеляційний суд вправі змінити вирок у випадку зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Таким чином колегія суддів, вважає, що в цій частині вирок районного суду слід змінити, а саме цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5000 грн. задовольнити та стягнути солідарно з батьків обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на користь ОСОБА_16 матеріальну шкоду в сумі 5000 грн. А в позові потерпілого ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди колегія суддів вважає, що слід відмовити за безпідставністю, так як достовірно апеляційним судом встановлено, що завдана шкода потерпілому ОСОБА_7 була повернута та відшкодована в повному обсязі.
Таким чином, колегія суддів вважає, що сума матеріальних збитків в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн., яка стягнута частково з обвинувачених та їхніх батьків згідно вироку районного суду на користь обох потерпілих є неправильною та не знайшла своє підтвердження під час розгляду справи, а доводи апелянтів за даних обставин є необґрунтованими.
Оскільки достовірно було встановлено під час розгляду справи, що залишилася невідшкодованою сума 5000 грн. яка підлягала відшкодуванню, саме потерпілій ОСОБА_16 .
Також колегія судів, вважає що районний суд безпідставно залишив без розгляду цивільний позов ОСОБА_7 та ОСОБА_16 в частині стягнення моральної шкоди на їхню користь.
Відповідно до п.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так кримінально процесуальним законодавством взагалі не передбачено порядок сплати судового збору у кримінальному провадженні за подання цивільного позову, а тому колегія суддів вважає, що районний суд необґрунтовано залишив цивільний позов в цій частині.

Так відповідно до ст.ст. 23, 1168 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я , та розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз`яснень, що містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 (з послідуючими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування такої шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування завданої потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_16 моральної шкоди, колегія суддів, у відповідності до вимог ст. 23 ЦПК України, враховує вид характеру правопорушення , глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілих, ступень вини обвинувачених .

На думку колегії суддів, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, враховує глибину фізичних та душевних страждань потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_16 , які на протязі усього часу після крадіжки і тепер відчувають душевний біль, викликаний відчуттям незахищеності їхнього права власності, у зв`язку з цим у потерпілих змінився звичайний уклад життя у гіршу сторону . Потерпілі та їхні члени сім`ї відчувають побутові незручності, в зв`язку з тим , що не в змозі виконати свої домашні роботи за допомогою тих технічних приладів , які були викраденні. Також колегія суддів при визначенні розміру відшкодування кожному потерпілому враховує вимоги розумності і справедливості. Крім того колегія суддів , враховує, що обвинуваченні скоїли злочини будучи неповнолітніми, їх задовільний майновий і матеріальний стан та відсутність у обвинувачених майна достатнього для відшкодування.
А тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_7 та представника потерпілих підлягає задоволенню частково із визначенням і стягненням з батьків обвинувачених, а саме з ОСОБА_22 на користь ОСОБА_7 1000 грн. моральної шкоди та на користь ОСОБА_16 1000 грн. моральної шкоди. А також і стягненням з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_7 1000 грн. моральної шкоди та на користь ОСОБА_16 1000 грн. моральної шкоди з урахуванням фізичних і моральних страждань яких перенесли потерпілі внаслідок вчинення щодо їхнього майна крадіжки.
Також колегія суддів вважає змінити вирок районного суду в частині стягнення судових витрат, оскільки в обох обвинувачених відсутнє майно достатнє для відшкодування колегія суддів вважає, що судові витрати потрібно також з стягнути з батьків обвинувачених.
Таким чином слід стягнути з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 судові витрати за проведення дактилоскопічної та трасологічної експертиз в сумі 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн. 56 коп. в рівних частках з кожного в дохід держави та стягнути солідарно з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_16 4000 (чотири тисячі) грн. витрат за надання правової допомоги.

За таких обставин доводи апеляційної скарги потерпілого та його представника в частині стягнення моральної шкоди на користь потерпілих є обґрунтованими, а їх вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Під час апеляційного розгляду істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли скасування вироку суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 02.03.2017 року щодо обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в частині вирішення цивільного позову та судових витрат змінити.

Цивільний позов ОСОБА_16 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на користь ОСОБА_16 5000 (п`ять тисяч) грн. матеріальної шкоди.

В позові ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_7 та ОСОБА_16 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 1000 (одну тисячу) грн. у відшкодування моральної шкоди та на користь ОСОБА_16 1000 (одну тисячу) грн. у відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_7 1000 (одну тисячу) грн. у відшкодування моральної шкоди та на користь ОСОБА_16 1000 (одну тисячу) грн. у відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 судові витрати за проведення дактилоскопічної та трасологічної експертиз в сумі 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн. 56 коп. в рівних частках з кожного в дохід держави.

Стягнути солідарно з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_16 4000 (чотири тисячі) грн. витрат за надання правової допомоги.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Згідно з оригіналом: суддя