Провадження № 11-сс/779/9/2017
Категорія ст.183 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського суду від 30 грудня 2016 року про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000247 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України ( далі КК ), за участю прокурора ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_9

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 30 грудня 2016 року задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів - до 26 лютого 2017 року включно із визначенням застави в розмірі 1000428 (один мільйон чотириста двадцять вісім) гривень.

У разі внесення застави на підозрюваного покладено певні обов`язки.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурор та слідчий довели наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), а наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 , працюючи на посаді старшого оперуповноваженого з ОВС відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління ГУ ДФС в Івано-Франківській області, будучи службовою особою, діючи умисно, за попередньою змовою із головним державним ревізором інспектором відділу адміністрування екологічного податку, рентної плати та місцевих податків ДПІ в м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області ОСОБА_11 , зловживаючи своїм службовим становищем, починаючи з листопада 2016 року вимагали та у два прийоми 25.11.2016 року і 28.12.2016 року через ОСОБА_12 одержали від керівника TOB «І.Ф.П.» ОСОБА_13 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів на загальну суму 2000 (дві тисячі) доларів США, що згідно курсу НБУ на момент одержання становить 52769,9 грн., за не проведення перевірки дотримання вказаним товариством вимог податкового законодавства при проведенні експортних операцій та не вилучення документів щодо здійснення цим товариством господарської діяльності.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 покликається на незаконність ухвали. Зазначає, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, долученими до клопотання документами не підтверджено обґрунтованість підозри, а зазначені в ухвалі ризики не підтверджуються відповідними доказами. Вказує на істотні порушенням норм КПК та невідповідність висновків, викладених в ухвалі, практиці Європейського суду з прав людини.

Крім того, захисник вважає, що наявні всі підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також, що розмір застави є непомірним.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави у розмірах, передбачених ч.5 ст.182 КПК .

Під час апеляційного розгляду:

- захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, вказавши на допущені порушення вимог закону слідчим, а також слідчим суддею при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу;

- прокурор заперечив доводи апеляційної скарги та зазначив, що ухвала слідчого

судді постановлена з дотриманням положень КПК і підстав для її скасування немає.

З`ясувавши обставини, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, вислухавши доводи учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів, при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 слідчим суддею в повній мірі дотримано вимоги ст.ст.182, 183, 194 КПК.

Відповідно до вимог ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Покликання захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на те, що слідчий суддя безпідставно обрав щодо її підзахисного запобіжний захід у вигляді взяття під варту, є необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні.

Як встановлено ч.2 ст.177 КПК, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У рішенні Марченко проти України Європейського суду з прав людини вказано, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших альтернативних запобіжних заходів.

Як вбачається із ухвали, слідчий суддя при розгляді клопотання взяв до уваги тяжкість кримінального правопорушення, яке є тяжким корупційним злочином.

Відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з доданих до клопотання слідчим копій з матеріалів кримінального провадження, 30.12.2016 р. підозрюваному ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК, за яке передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років .

Обгрунтована підозра ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного злочину підтверджується письмовими доказами, копії яких слідчий долучив до свого клопотання, зокрема протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , даними, що містяться у протоколі обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , іншими матеріалами справи.

Тому колегія суддів не може погодитися з доводами захисника щодо відсутності доказів обґрунтованої підозри.

Визначаючи наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя послався й на практику Європейського суду з прав людини, зокрема п. 175 Рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року в справі «Нечипорук і Йонкало проти України», в якому зазначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства) та рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» ( 1994 рік ) про те, що «факти, що викликають підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до рівня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу».

Також під час розгляду клопотання слідчого, прокурором відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 184 КПК було доведено наявність достатніх підстав про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити та приховати або спотворити речі, документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків вчиненого злочину; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з урахуванням тяжкості інкримінованого підозрюваному злочину, можливої міри покарання, яка йому загрожує та наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК у кримінальному провадженні, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про неможливість застосування до ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Посилання захисника на те, що розмір застави визначений у значно вищому розмірі, ніж передбачено законом, є необґрунтованим.

За змістом ч.5 ст.182 КПК у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених законом межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчинені тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.

Саме у даному конкретному випадку така норма закону слідчим суддею і була застосована.

Враховуючи характер та обставини злочинних дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що, на даному етапі досудового розслідування, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам та забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 30 грудня 2016 року про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без зміни.

Ухвала оскраженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2