АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 213/1825/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/334/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 15 червня 2017 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000639 на вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2017 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-17 червня 2015 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.3, 75 КК України призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, судимість не погашена, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, якого визнано винним та засуджено:

- за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано покарання у виді 1 року 8 місяців позбавлення волі за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.06.2015 року і остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Питання з речовими доказами вирішено.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , просить застосувати до нього положення ст.69 КК України та призначити йому більш м`яке покарання, зменшивши строк покарання.

Вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2017 року ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за ч.2 ст.185 КК України за скоєння кримінального правопорушення наступних обставин.

ОСОБА_6 , раніше будучи засудженим 17.06.2015року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробувальним терміном на 2 роки, маючи не погашену і не зняту у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний корисливий злочин.
Так, ОСОБА_6 , повторно, 04.05.2016 року приблизно о 16.00 годині знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , реалізовуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, яке належить ОСОБА_8 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, незаконно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, користуючись ножівкою, яку мав при собі, зрізав чавунні батареї в кількості 3 шт. (на чотири, п`ять та сім секцій), які належать ОСОБА_8 , вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1476 від 28.06.2016 року складає: чавунна батарея на 7 секцій вартістю 245грн., чавунна батарея на 5 секцій вартістю 175 грн., чавунна батарея на 4 секції вартістю 140грн.
Після чого, ОСОБА_6 обернувши викрадене майно на свою користь, з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 560 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 не оскаржуючи фактичних обставин справи та кваліфікації своїх дій ч.2 ст.185 КК України, посилається на ті обставини, що судом не враховано ст.66 та ст.67 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, підтримав викладені в своїй апеляційній скарзі вимоги та просив призначити йому більш м`яке покарання з застосуванням ст.69 КК України.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор просив колегію суддів апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанації переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.185 КК України ґрунтуються на зібраних по справі доказах, досліджених судом і яким судом була надана належна оцінка у вироку суду і в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ст.404 КПК України апеляційним судом не переглядається.

Згідно вимог ст.ст.50, 65 КК України, суд призначає покарання з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, щоб особі, яка вчинила злочин, було призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , щодо надмірної суворості призначеного йому покарання, яке на його думку, не відповідає вимогам ст.65 КК України, та можливості призначення йому більш м`якого покарання , із застосуванням ст.69 КК України.

Крім того, відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції особливої частини цього Кодексу або перейти до іншого більш м`якого виду покарання не зазначеного в санкції статті.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, а саме з вироку суду, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд врахував всі необхідні дані про особу обвинуваченого для призначення справедливого покарання (том 1 а.кп.134-138).

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Також, судом враховані дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме ті обставини, що він винним себе визнав повністю та щире каяття, за місцем проживання характеризується посередньо (том 2 а.кп.80), раніше судимий (том 2 а.кп.74), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря-психіатра не перебував та не перебуває (том 2 а.кп.77), у лікаря-нарколога не перебував та не перебуває (том 2 а.кп.78).
Також, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд прийняв до уваги пом`якшуючі його вину обставини, такі як визнання вини та щире каяття у вчиненому злочині. Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, не виявлено.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 в повній мірі виконав вимоги ст.ст.50, 65 КК України і дійшов обґрунтованого висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 повинно бути обрано у виді позбавлення волі, в межах санкції ст.185 ч.2 КК України та остаточно призначив покарання з застосуванням ст.71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднав невідбуте покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 17 червня 2015 року, яким обвинувачений був засуджений за ст.ст.15 ч.2,185 ч.3,75 КК України до трьох років позбавлення волі з випробувальним терміном 2 роки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання з застосуванням ст.71 ч.1 КК України та вважає таке покарання достатнім для його подальшого виправлення, перевиховання та запобігання вчинення нових злочинів.

Разом з тим, відповідно до ст.69 КК України, призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливо лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення особі навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно не справедливим.

При цьому колегія суддів вважає, що щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, які визнані судом обставинами, що пом`якшують покарання, з огляду на мотив, спосіб, характер та суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення не є такими, що суттєво знижують його тяжкість, а інші дані про особу обвинуваченого є характеризуючими ОСОБА_6 даними, яким суд першої інстанції дав належний аналіз при обрані покарання обвинуваченому, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Що стосується вимог обвинуваченого до застосування до нього ст.67 КК України при призначенні йому покарання з застосуванням ст.69 КК України, колегія суддів вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, згідно вироку, обираючи міру покарання ОСОБА_6 судом були враховані всі пом`якшуючі обставини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про можливість призначення йому покарання із застосуванням ст.69 КК України не ґрунтуються на законі, законних підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК України колегія суддів не вбачає, а тому задоволенню не підлягають. Вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування судового рішення не виявлено.
Покарання, його вид і строк у відношенні обвинуваченої визначено судом першої інстанції правильно, воно є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст.69 КК України та його пом`якшення, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2017 року у відношенні ОСОБА_6 , засудженого за ч.2 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а обвинуваченим, що тримається під вартою у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_4