Чортківський районний суд Тернопільської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2017 року Справа № 608/1391/16-к
Номер провадження1-кс/608/53/2017
Слідчий суддя Чортківського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора Чортківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , старшого слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорткові клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу в вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383, ч.2 ст. 384 Кримінального кодексу України щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Узбекистану, громадянина України, в вищою освітою, приватного підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не судимого, -
Старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Чортківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу в вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що в травні 2013 року ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Теребовля Тернопільської області передав в борг ОСОБА_5 кошти в сумі 7000 доларів США. Як гарантію повернення даних коштів ОСОБА_5 передав у користування ОСОБА_7 власний автомобіль марки «СУБАРО ІМПРЕЗА» 1.6 LХ» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , з умовою, якщо він поверне борг в сумі 7000 доларів ОСОБА_7 , то отримає свій автомобіль, а в разі неповернення боргу ОСОБА_7 зможе самостійно розпоряджатись його автомобілем марки «СУБАРО ІМПРЕЗА» 1.6 6 LХ» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .
В червні 2013 року ОСОБА_7 виявив бажання отримати у ОСОБА_5 кошти, надані ним у борг останньому, на що ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_7 може розпоряджатись його автомобілем марки «СУБАРО ІМПРЕЗА 1.6 LХ» д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_2 на власний розсуд, оскільки коштів він повернути не в змозі.
Так, 29 серпня 2013 року ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Теребовля, на прохання ОСОБА_7 , надав довіреність, зареєстровану в приватного нотаріуса ОСОБА_8 під № 1811, якою уповноважив ОСОБА_9 продати, з цією метою знімати та ставити на облік у відповідних органах за ціну та на умовах за його розсудом належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого 4-тим ВРЕВ УДАІ УМВСУ в Теребовля Тернопільської області 13 березня 2010 року, автомобіль марки «СУБАРО ІМПРЕЗА 1.66 LХ» д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_2 , яку власноручно підписав.
Надалі, 13 березня 2015 року у ОСОБА_5 , який знаходився в м. Чортків, виник злочинний намір, направлений на завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення злочину, вчинений з корисливих мотивів.
Крім цього, в травні 2013 року ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Теребовля Тернопільської області, передав в борг ОСОБА_5 кошти в сумі 7000 доларів США. Як гарантію повернення даних коштів ОСОБА_5 , передав у користування ОСОБА_7 власний автомобіль марки «СУБАРО ІМПРЕЗА» 1.6 LХ» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , з умовою, якщо він поверне борг в сумі 7000 доларів ОСОБА_7 , то отримає свій автомобіль, а в разі неповернення боргу ОСОБА_7 зможе самостійно розпоряджатись його автомобілем марки «СУБАРО ІМПРЕЗА» 1.6 6 LХ» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .
В червні 2013 року ОСОБА_7 виявив бажання отримати у ОСОБА_5 кошти, надані ним у борг останньому, на що ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_7 може розпоряджатись його автомобілем марки «СУБАРО ІМПРЕЗА 1.6 LХ» д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_2 на власний розсуд, оскільки коштів він повернути не в змозі.
29 серпня 2013 року ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Теребовля, на прохання ОСОБА_7 , надав довіреність, зареєстровану в приватного нотаріуса ОСОБА_8 під № 1811, якою уповноважив ОСОБА_9 продати, з цією метою знімати та ставити на облік у відповідних органах за ціну та на умовах за його розсудом належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого 4-тим ВРЕВ УДАІ УМВСУ в Теребовля Тернопільської області 13 березня 2010 року автомобіль марки «СУБАРО ІМПРЕЗА 1.66 LХ» д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_2 , яку власноручно підписав.
У вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Узбекистану, якому 27 грудня 2016 року повідомлено про підозру у скоєнні даних злочинів.
В клопотанні старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , як на підстави застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 , посилається на те, що на повістку про виклик до старшого слідчого він не з`явився, повідомивши неправдиві відомості про свою хворобу, що свідчить про наявність ризику, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та / або суду; та незаконно впливати на потерпілого та свідків, а відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримують, вважають його підставним та просять задоволити в повному обсязі.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечують щодо задоволення клопотання, вважають його надуманим, не доведеним та безпідставним.
Заслухавши старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_12 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_13 , дослідивши матеріали клопотання, якими старший слідчий та прокурор обґрунтовують його доводи, та подані учасниками судового розгляду письмові докази, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу в вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1,2,4,8 ч. 5 ст. 194 КПК України слід відмовити з наступних мотивів.
Відповідно вимог ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, в ході судового розгляду клопотання не доведено, що наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу.
Як на підставу існування ризику визначеного в п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України старший слідчий посилається на те, що ОСОБА_12 може переховуватись від органів досудового розслідування та / або суду, його неявку на виклик слідчого по повістці та повідомлення неправдивих відомостей про його хворобу.
Однак, в ході розгляду даного клопотання судом досліджено, як ксерокопію листа адміністрації Чортківської ЦКРЛ від 12 грудня 2016 року, поданого старшим слідчим, так і довідку довільної форми від 06.01.2017 року, видану лікарем Чортківської поліклініки ОСОБА_13 про діагноз ОСОБА_5 та отримуване лікування в період з 28.12.2016 року по 06.01.2017 року.
Крім того, будучи допитаною в судовому засіданні лікар Чортківської поліклініки - дитячий офтальмолог ОСОБА_13 підтвердила діагноз хворого ОСОБА_12 , а також той факт, що останній 28.12.2016 року звернувся до неї за наданням допомоги та нею було призначене йому амбулаторне лікування, про що вона зробила відповідний запис в карточці амбулаторного хворого відповідно 28.12.2016 року, 3.01.2017 року та 6.01.2017 року та видала йому відповідну довідку довільної форми. Довідка видана без реєстрації через 314 кабінет.
Досліджені в судовому засіданні обставини суд вважає, не спростовують самого факту хвороби ОСОБА_12 , звернення ним до лікаря 28.12.2016 року та встановленого лікарем діагнозу щодо нього.
Згідно поданої старшим слідчим до матеріалів клопотання копії електронного повідомлення від 29.12.2017 року вбачається, що ОСОБА_12 провідомив СУ ГУНП в Тернопільській області про неможливість прибуття до слідчого на його виклик.
Вказаний факт стверджується також і копією квитанції від 29.12.2016 року, представленою суду ОСОБА_12 , як доказ про причини неприбуття до слідчого.
Згідно поданої суду захисником підозрюваного ОСОБА_12 адвокатом ОСОБА_6 ксерокопії клопотання від 17.01.2017 року вбачається, що старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_14 письмово було повідомлено про причину неявки захисника та заявлено клопотання про відкладення проведення слідчої дії за участю його підзахисного ОСОБА_5 через зайнятість захисника в судовому засіданні ВССУ на згадану дату, де явка захисника ОСОБА_6 визнана судом обов`язковою, а проведення слідчої дії за участю ОСОБА_12 за відсутності його захисника є недопустимим, оскільки порушує право на захист, визначене Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод ( 1950 року ).
Таким чином, суд не може вважати неявку ОСОБА_12 , як на перший виклик старшого слідчого, так і на другий виклик старшого слідчого, як доказ того, що підозрюваний має намір ухилятись від слідства та / або суду, оскільки про причини неявки старшого слідчого було повідомлено в письмовій формі двічі та на третій виклик старшого слідчого підозрюваний та його захисник з`явились, що не було спростовано в судовому засіданні ні слідчим, ні прокурором.
Крім того, в клопотанні старший слідчий зазначив також і про існування такого ризику, як незаконний вплив підозрюваного на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, однак жодних доказів про доведення такого ризику в судовому засіданні суду не подано.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( 1950 року ) передбачено, що кожен чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України права і свободи людини та громадянина захищаються судом.
Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом , а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Оскільки в судовому засіданні не доведено існування будь - якого із ризиків, визначених в ст. 177 КПК України, підстав для задоволення клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України суд не вбачає.
З врахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 55, 62 Конституції України, ст.ст. 5, 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( 1950 року ), ст.ст. 176, 177, 178, 179, 194, 196, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -
В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Чортківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу в вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом 5 днів з дня її проголошення відповідно до п. 9 ч.1 ст. 309, ст. 395 КПК України.
Слідчий суддя:/підпис/
Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах справи № 608/1391/16-к
Ухвала набрала законної сили " " ________________ року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Копію ухвали видано " " __________________ року.

Секретар: