Справа № 740/5137/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/626/2016
Категорія - ч.1 ст. 185 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

обвинуваченої ОСОБА_6

її захисника-адвоката ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001484,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки і жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за апеляційними скаргами прокурора Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_8 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 виправдана за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за недоведеністю її вини.

Досудовим розслідуванням ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 03 вересня 2015 року близько 16-ї години, перебуваючи в службовому приміщенні комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора «Південна», розташованому в м. Ніжині по вул. Прилуцька, 132а, скориставшись тим, що потерпіла заснула, таємно викрала грошові кошти в сумі 550 гривень, що зберігалися в гаманці ОСОБА_8 , схованому в сумочці, яку потерпіла поклала поряд із собою, чим заподіяла матеріальної шкоди на вказану суму.

Виправдовуючи ОСОБА_6 за недоведеністю її вини у вчиненні крадіжки грошей з сумочки потерпілої, суд вказав, що зібрані стороною обвинувачення докази з порушенням норм кримінально-процесуального закону є недопустимими, а усі сумніви та протиріччя свідчать на користь обвинуваченої, сама по собі обставина, що ОСОБА_6 знала, що у потерпілої ОСОБА_8 є готівкові кошти в розмірі 550 грн. не є доказом причетності до крадіжки грошей.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 100 годин громадських робіт, а речові докази у справі п`ять грошових купюр номіналом 100 гривень та одну грошову купюру номіналом 50 гривень, залишити у власності потерпілої ОСОБА_8 .

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що винуватість ОСОБА_6 у вчинені крадіжки грошей в сумі 550 грн. підтверджується протоколом огляду місця події від 04. 09. 2015 року, під час якого з кишені штанів ОСОБА_6 було вилучено 5 грошових купюр номіналом по 100 грн. та одна купюра номіналом 50 грн. З показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що будучи запрошеною до приміщення Ніжинського МВ УМВС ОСОБА_6 дорогою зізналася, що 03 вересня 2015 року викрала кошти, з яких 50 грн. витратила на поповнення рахунку мобільного телефону.

В приміщенні міліції ОСОБА_6 просила не повідомляти її матір, потім погодилася. ОСОБА_11 , прибувши на виклик одразу звинуватила доньку в крадіжці та стала бити долонями по обличчю. Грошова купюра в сумі 50 грн. була видана матір`ю обвинуваченої, щоб уникнути претензій з боку потерпілої.

Свідок ОСОБА_12 та свідок ОСОБА_13 бачили як ОСОБА_6 видавала купюри 5 штук номіналом 100 грн.

На думку прокурора, судом невірно протокол огляду місця події від 04 вересня 2015 року визнаний недопустимим доказом, оскільки за дефектом мови, який зводиться до нездатності вимовляти певні літери, необхідності запрошувати захисника для ОСОБА_6 , не було.

Згідно висновку експерта № 654 від 11 листопада 2015 року клінічні ознаки легкої розумової відсталості не перешкоджали участі ОСОБА_6 у проведенні досудового слідства та судового розгляду, вона могла правильно сприймати обставини та давати про них правильні свідчення.

Слідча ОСОБА_14 , яка допитувала ОСОБА_6 , підтвердила суду першої інстанції, що матір обвинуваченої заперечувала наявність психічних розладів, а відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад не здатні повною мірою реалізувати свої права - з моменту встановлення цих вад.

На момент проведення огляду місця події 04 вересня 2015 року сторона обвинувачення не володіла даними щодо наявності у обвинуваченої ОСОБА_15 психічних вад, інформація була одержана на запити, відправлені 08 вересня 2015 року, після чого жодні слідчі чи процесуальні дії з ОСОБА_6 без участі захисника не проводилися.

На думку прокурора, суд неправомірно виправдав обвинувачену ОСОБА_6 , а встановлені досудовим розслідуванням обставини, повністю знайшли відображення у наданих суду доказах, які у своїй сукупності задовольняють вимоги достатності та взаємозв`язку.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, ухвали обвинувальний вирок щодо ОСОБА_6 з призначенням найменш суворого покарання, мотивуючи тим, що ОСОБА_16 в приміщенні міліції говорила відверто, кинулася до неї з вибаченнями та обіцяла відшкодувати шкоду. Якщо вона не викрадала грошей, то не було жодних підстав разом з матір`ю вибачатися та віддавати їй 550 гривень.

Потерпіла занепокоєна тим, що разом з виправдуванням обвинуваченої їй необхідно буде повернути кошти в розмірі 550 грн.

Заслухавши доповідача, прокурора та потерпілу, які просили про скасування виправдувального вироку та ухвалення обвинувального вироку, обвинувачену, її захисника, які заперечували проти доводів сторони обвинувачення, передопитавши свідків та дослідивши письмові докази, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає залишити їх без задоволення з таких підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 03 вересня 2015 року подала заяву на ім`я начальника Ніжинського МВ УМВС України в Чернігівській області про крадіжку в неї коштів в розмірі 550 грн. з гаманця, який знаходився в сумці, в приміщенні за адресою АДРЕСА_2 ( а. п. 60).

Для перевірки заяви потерпілої ОСОБА_8 оперативними працівниками поліції 04 вересня 2015 року була доставлена в міськвідділ ОСОБА_6 , яка зізналася в крадіжці та видала кошти в розмірі 550 грн.

Згідно положень ст. 91 КПК України у кримінальному провадженню підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вид та розмір шкоди.

Протокол огляду місця події від 04 вересня 2015 року ( на а. п.20-22), на який посилається прокурор в апеляційній скарзі як на допустимий та достовірний доказ, складався в службовому кабінеті № 5 Ніжинського МВ УМВС України в Чернігівській області, де допитували ОСОБА_6 , а не відбулося викрадення грошей. Якщо мала місце добровільна видача коштів, то в такому випадку складається протокол добровільної видачі, а не протокол огляду місця події, яка відбулася в іншому місці та за нез`ясованих досудовим розслідуванням обставин.

За результатами такого огляду місця події, ОСОБА_6 належало повідомити про підозру у вчиненні злочину, тоді як її допитували 08 вересня 2015 року в якості свідка.

Допитана в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_6 свою причетність до крадіжки грошей заперечувала, пояснюючи, що 04 вересня 2015 року об 11 годині її забрали працівники міліції і тримали до 16 години, змушуючи зізнатися у вчиненні крадіжки та зателефонувати матері, щоб привезла гроші. У день зникнення грошей у потерпілої ОСОБА_8 , вони працювали разом на вулиці. Обидві працюють двірниками в КП ЖЕК „Південна, сумка потерпілої залишалася в службовому приміщенні, яке не замикалося. Під час відпочинку в приміщенні потерпіла спала, біля неї лежала сумка, вона сиділа гралася в мобільному телефоні, свідок ОСОБА_17 сидів біля столу. Перевдягнувшись, ОСОБА_6 розбудила потерпілу і вони разом пішли на автобусну зупинку, щоб доїхати до дому. Зникнення коштів з гаманця потерпіла виявила, коли стала оплачувати проїзд в маршрутці.

Потерпіла ОСОБА_18 підтвердила, що з ОСОБА_6 працювала разом, а сумка з грошима знаходилася в службовому приміщенні, вона допускає, що коли обвинувачена перевдягалася могла з її сумки в гаманці викрасти гроші.

Мати обвинуваченої свідок ОСОБА_11 пояснила , що 04 вересня 2015 року близько 16 години, після телефонного дзвінка прибула до міліції, де надавала ляпасів своїй дочці та привезла 500 грн. однією купюрою, яку працівник міліції розміняв 100 гривневими купюрами, повідомивши, що вони будуть доказами.

Показання потерпілої ОСОБА_18 , що вона одержала в міліції тільки 500 гривень купюрами номіналом по 100 грн., хоча розписалася за суму 550 грн., а купюри були розкладені веєром на краю столу, співпадають з показання свідка ОСОБА_11 .

Оглядаючи вміст кишень ОСОБА_6 у приміщенні міліції, не могли вилучити суму 550 грн., оскільки такої суми не було в наявності, отже запис у протоколі огляду місця події від 04.09.2015 року про вилучення 550 грн., не відповідає дійсності.

Слідча ОСОБА_14 не знайшла обґрунтованого пояснення, чому вона не перерахувала гроші і сума крадіжки не співпала з сумою коштів, одержаних потерпілою. На неодноразові виклики в суд апеляційної інстанції не з`явилася. Згідно звукозапису її показань, наданих суду першої інстанції, вона не пам`ятає ні суми вилучення, ні обставин.

Працівники міліції свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_12 пояснювали, що дорогою ОСОБА_6 намагалася дістати із сумки викрадені гроші та передати їм, тоді як слідча ОСОБА_14 вилучила 550 грн., які ОСОБА_6 дістала з правої кишені штанів.

Спеціаліст департаменту безпеки ПрАт „Київстар на запит суду повідомив, що в період з 03 вересня до 24 години 04 вересня 2015 року на номер мобільного телефону, належного обвинуваченій, поповнення рахунку не було ( а. п. 56). Відповідно 50 гривень обвинувачена не витрачала і додавати до викраденої суми 50 грн., не було необхідності.

Різниця в сумі коштів, у місці, звідки їх було вилучено в обвинуваченої, спростування версії обвинувачення про поповнення рахунку оператора мобільного зв`язку на 50 грн., свідчать про правильність висновків суду, про недоведеність винуватості ОСОБА_6 в крадіжці коштів.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 654 від 11 листопада 2015 року у ОСОБА_6 мають місце клінічні ознаки легкої розумової відсталості, у неї бідний словниковий запас, обмежений кругозір, низький рівень знань та уявлень, а також примітивне конкретно-образне мислення.

Психічні вади обвинуваченої видно відразу на перших хвилинах спілкування, а тому, до неї необхідно було викликати захисника, чого слідча ОСОБА_14 не зробила, пославшись, що не помітила психічних відхилень .у ОСОБА_6 .

Отже, доводи обвинуваченої, що її змусили працівники міліції зізнатися в крадіжці, що вона і зробила, просидівши в міськвідділу з ранку до вечора, з огляду на психічний стан обвинуваченої, заслуговують на увагу.

Оцінка джерела доказів з точки зору повноти відомостей, які в ньому містяться, здійснюється шляхом зіставлення відомостей, що стосуються тієї самої обставини. У даному кримінальному провадженні зіставлення показань оперативних працівників, слідчої та понятих з показаннями обвинуваченої, її матері та потерпілої, вказують на те, що докази сторони обвинувачення є недостовірними.

Приміщення, де залишалася сумка з грішми потерпілої, не закривалося. Не виключається версія про причетність до крадіжки коштів інших осіб, тоді як оперативні працівники та слідча, не перевіряли інших версій.

Показання працівників оперативного підрозділу та слідчої, стосовно пояснень обвинуваченої, наданих у кримінальному провадженні, не тільки згідно ч. 7 ст. 97 КПК України є недопустимими доказами, а й за своїм змістом, викликають недовіру.

Одержавши заяву потерпілої ОСОБА_8 про вчинення крадіжки грошей з гаманця, схованого в сумку, в день вчинення крадіжки, слідчий зволікав з внесенням відомостей до ЄРДР, як того вимагає ч. 1 ст. 214 КПК України, внаслідок чого проводив огляд місця події в кабінеті міськвідділу.

Місце події може не співпадати з місцем вчинення злочину, проте огляд проводиться з метою виявлення відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, чого в даному випадку не сталося

Відомості в протоколу огляду місця події суперечливі та свідчать про те, що фактично не проводилося розслідування обставин крадіжки.

Покласти в основу обвинувального вироку зізнання обвинуваченої в крадіжці грошей, одержане в міськвідділу міліції, без присутності захисника, з суттєвими розбіжностями щодо суми та обставин вилучення, суд першої інстанції не мав законних підстав.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, що є конституційним принципом презумпції невинуватості.

Поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_19 в крадіжці коштів з гаманця потерпілої ОСОБА_8 не доведена, а можливість додатково відшукати чи надати докази на підтвердження винуватості, стороною обвинувачення втрачена.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404 - 405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після проголошення. На неї може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_20 ОСОБА_21 ОСОБА_22