Справа № 273/111/17
Провадження № 1-кп/273/63/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2017 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого- судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , з участю обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка кримінальне провадження № 0000020 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лісове Баранівського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, освіта професійно-технічна, розлученого, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України ,

за ч. 1 ст. 164 КК України
В С Т А Н О В И В :
Згідно рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 30.11.2006 року, ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу ), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 17.11.2006 року і до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак всупереч рішення Баранівського районного суду від 30.11.2006 року ОСОБА_4 в період з 01.09.2010 року по 01.01.2017 року злісно ухиляється від сплати аліментів, ніде не працює, з метою сприяння у працевлаштуванні в районний центр зайнятості не звертався, на обліку в управлінні ПФУ не перебуває, матеріальну допомогу сину не надає, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 31046,50 грн..

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і пояснив, що дійсно, згідно рішення суду зобов`язаний до сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_7 в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 17.11.2006 року і до повноліття сину, ІНФОРМАЦІЯ_3 . Знав, що за невиконання рішення суду, можливе притягненя до кримінальної відповідальності, оскільки вже двічі був засуджений за ст.164 КК України.

Суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечують учасники судового провадження.

Скоєне ОСОБА_4 , кримінальне правопорушення суд кваліфікує за ч.1 ст.164 КК України, як умисні дії, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд виходив із загальних засад призначення покарання - ст.65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ч.3 ст.12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся. Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім того суд враховує, що ОСОБА_4 , раніше двічі притягувався до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів, за місцем проживання характеризується посередньо, ніде на працює, проживає за рахунок тимчасових заробітків, враховує думку потерпілої, яка щодо міри покарання покладається на думку суду.

Суд приймає до уваги, що покарання у виді громадських робіт за попереднім вироком не досягло мети, ОСОБА_4 , після попереднього засудження не сплатив жодної копійки ні аліментів, ні заборгованості по аліментам, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому міри покарання у виді обмеження волі в максимальному розмірі передбаченому санкцією даної статті, що є необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів із звільнення від покарання з іспитовим строком.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні. Арешт на майно не накладався. Запобіжні заходи не обиралися .

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.164 КК України і призначити йому покарання за цим законом 2 (два) роки обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 слідуючі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1