Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

5 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді

суддів

за участю секретаря

прокурора

ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру до

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м. Києва, громадянки України, що проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженки м. Києва, громадянки України, що проживає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

уродженки м. Харкова, громадянки України, що проживає за адресою:

АДРЕСА_3 ,

які вчинили суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.125 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.06.2016 року до неповнолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які вчинили суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.125 КК України, застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд батьків на строк 1 рік.

______________________________________
Справа № 11-кп/796/1387/2017

Категорія: ч.1 ст.125 КК України

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_10

Доповідач: ОСОБА_1

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_11 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає про те, що всупереч положенням ст.376 КПК України судове рішення не було негайно проголошено після виходу суду з нарадчої кімнати. Також у матеріалах справи відсутній оригінал ухвали, а її текст не підписаний суддею. Враховуючи викладені обставини, які унеможливлюють звернення ухвали до виконання, прокурор вважає, що судом було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Як зазначено в ухвалі, досудовим розслідуванням встановлено, що 8 березня 2015 року близько 18 години 40 хвилин у неповнолітньої ОСОБА_12 , щодо якої матеріали виділено в окреме провадження, а також ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , які не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність, у парку Аврора, що на б-рі Перова в м. Києві на ґрунті особистої неприязні виник словесний конфлікт з неповнолітніми ОСОБА_13 і ОСОБА_14 .

Під час сварки ОСОБА_12 з метою заподіяння тілесних ушкоджень умисно завдала ОСОБА_13 удар кулаком в область голови, спричинивши фізичний біль і не заподіявши тілесні ушкодження. Одночасно, з метою подолання опору ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , яка приєдналась до протиправних дій ОСОБА_12 , пирснула з балончику з дезодорантом в обличчя потерпілим. У подальшому ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 умисно завдавали удари руками та ногами ОСОБА_13 і ОСОБА_14 в область голови та тулуба, заподіявши ОСОБА_13 легкі тілесні ушкодження у виді синця на тильній поверхні лівого передпліччя в середній третині і ОСОБА_14 легкі тілесні ушкодження у виді синців в ділянці чола справа, на нижній повіці лівого ока з переходом в підочну, виличну та щічну ділянки, в ділянці чола зліва, на зовнішній поверхні правої гомілки у середній третині, крововиливу склери лівого ока.

За висновком суду, в діях ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 вбачаються ознаки суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно з ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним обґрунтованим і вмотивованим.

При цьому законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

А обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожен доказ оцінюється з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Цих вимог закону під час постановлення ухвали судом першої інстанції дотримано не було.

Згідно з ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 цього Кодексу, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

За змістом ст.ст.500, 501 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника та представників служби у справах дітей і уповноваженого підрозділу органів Національної поліції, якщо вони з`явилися або були викликані в судове засідання, згідно із загальними правилами цього Кодексу і завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Як вбачається з матеріалів справи, всупереч вимогам ст.314 КПК України підготовче судове засідання, під час якого суд повинен вирішити питання про призначення судового розгляду на підставі клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, у даному кримінальному провадженні не здійснювалося.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.

У відповідності з п.7 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, яким відповідно до положень п.24 ч.1 ст.3 КПК України є кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.376 КПК України судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу з нарадчої кімнати. Головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.

Тобто проголошення судового рішення є обов`язковою складовою судового провадження, яке полягає у зачитуванні його повного тексту, і є реалізацією гласності і відкритості судового провадження та його повного фіксування технічними засобами як загальної засади кримінального провадження, визначеної п.20 ч.1 ст.7, ст.27 КПК України.

За змістом ч.2 ст.376 КПК України допускається оголошення резолютивної частини судового рішення у формі ухвали. При цьому про час оголошення повного тексту ухвали має бути зазначено у раніше складеній її резолютивній частині.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у суді першої інстанції вівся журнал судового засідання та здійснювалося повне фіксування судового розгляду на комплексі Камертон. Однак на робочій копії технічного носія інформації відсутнє проголошення резолютивної частини ухвали або її повного тексту, про що обґрунтовано вказує прокурор в апеляційній скарзі.

Мотивуючи свої висновки про вчинення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, суд в ухвалі послався на докази, зібрані під час досудового розслідування, як то протоколи допиту потерпілих, показання свідків, в тому числі допитаних як свідків осіб, щодо яких здійснюється кримінальне провадження, висновки судово-медичних експертиз. Зафіксованим на технічному носії інформації записом доведено, що під час судового розгляду суд безпосередньо докази не досліджував і показання усно не сприймав.

Таким чином судом не було дотримано такі загальні засади кримінального провадження, як безпосередність дослідження доказів, гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами, передбачені ст.ст.23, 27 КПК України.

Згідно з п.3 ч.1 ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Оскільки ухвала суду першої інстанції не підписана, взагалі, доводи прокурора про її незаконність є слушними.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому ухвала відповідно до вимог ст.ст.409, 412, 415 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, як про це просить прокурор в апеляційній скарзі.

Під час нового розгляду суду належить з дотриманням вимог закону здійснити судове провадження і прийняти обґрунтоване рішення за наслідками розгляду клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3