АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/50/2017 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 309 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження № 0013149 від 29 грудня 2015 року щодо обвинуваченого за ч.2 ст. 309 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва

зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього певних обов`язків, з іспитовим строком на 3 роки.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він у невстановлений досудовим розслідуванням час через мережу «Інтернет» незаконно придбав у невстановленої слідством особи психотропну речовину амфетамін у великих розмірах, загальною масою 7,244 г, яку переніс та продовжив зберігати за місцем свого проживання без мети збуту.

17 березня 2016 року в період часу з 15 год. 04 хв. по 16 год. 28 хв. в приміщенні квартири ОСОБА_6 АДРЕСА_2 , на підставі ухвали слідчого судді від 19 лютого 2016 року проведено санкціонований обшук, в ході якого вилучено паперові згортки з вказаною особливо-небезпечною психотропною речовиною - амфетаміном.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації, посилаючись на неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, а саме безпідставне застосування ст. 75 КК України, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вироку яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На думку державного обвинувачення, судом недостатньо мотивного, чому суд прийшов до переконання, що виправлення ОСОБА_6 можливе без відбування покарання. Судом не повністю враховано дані про обвинуваченого та суспільну небезпечність вчиненого злочину. Так, ОСОБА_6 на момент вчинення злочину не працював, за відсутності законних джерел доходів придбав психотропну речовину у великих розмірах. Під час санкціонованого обшуку у помешканні ОСОБА_6 вилучено 46 пакетиків із амфетаміном та електронні ваги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який проти неї заперечив, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст. 309 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 309 КК України, придбання та зберігання без мети збуту особливо-небезпечної психотропної речовини амфетаміну у великих розмірах, є правильною.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченої та тяжкості вчиненого злочину внаслідок м`якості, колегія суддів вважає необгрунтованими.
Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Водночас положення ст. 50 КК України визначають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Покарання ОСОБА_6 призначено судом у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, і є правильним.

З матеріалів кримінального провадження та змісту вироку вбачається, що призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, та звільняючи його від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції, дотримавшись вимог ст. 65 КК України, належним чином врахував ступінь тяжкостівчиненого ним злочину, який є злочином середньої тяжкості, предмет злочину, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується задовільно, на спеціальних обліках не перебуває, тривалий час не вживає психотропної речовини, його вік та добросовісну поведінку під час кримінального провадження, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

З урахуванням наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, зі встановленням йому максимально можливого іспитового строку на 3 роки та покладенням на нього певних обов`язків у відповідності до вимог ст. 76 КК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції фактично не надав належної і достатньої оцінки даним про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого та вчиненого ним злочину, є безпідставними, оскільки це у повній мірі враховано судом при призначенні ОСОБА_6 покарання.

Колегія суддів вважає, що такий захід, як реальне відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 , що пропонуєтьсяпрокурором в апеляційній скарзі, буде непропорційним заходом держави переслідуваній меті виправлення та попередження вчинення особами нових злочинів, яка може бути досягнута у даному випадку, а саме першого засудження ОСОБА_6 , шляхом звільнення йоговід відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням того, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції не допущено, підстав для висновку про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання, як про те вказує прокурор, колегією суддів не встановлено, а тому вирок суду щодо ОСОБА_6 має бути залишений без змін, а апеляційна скарга прокурора щодо його скасування без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді _____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4