ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 214/5715/14-к
Провадження № 1-кп/210/198/17

"09" лютого 2017 р.

Колегія суддів Дзержинського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_6 ,

- адвокатів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_7 ,

- адвокатів: ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.115 ч.2 п.п.6, 12, ст.187 ч.4 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001841 від 05 травня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 травня 2014 року за №0001841, з додатками, стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.115 ч.2 п.п.6, 12, ст.187 ч.4 КК України.

Присутній у судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування, а також при складенні обвинувального акту, дотримані всі вимоги, передбаченні ст.ст.32, 291 КПК України, підстави для прийняття рішень, передбачених ст.314 ч.3 п.п.1-4 КПК України, відсутні.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_6 , - адвокатом ОСОБА_9 , та захисниками обвинуваченого ОСОБА_7 , - адвокатами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , заявлено клопотання про повернення прокурору обвинувального акту як такого, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , - адвокат ОСОБА_8 , підтримали вказані вище клопотання, просили колегію суддів їх задовольнити.

Заслухавши думку сторін та учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього додатки, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, у відповідності до положень ст.314 ч.3 п.3 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно положень ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу.

Відповідно до ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Колегія суддів, дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, приходить до висновку про те, що прокурором та слідчим, при складанні та затвердженні обвинувального акту були допущені порушення вимог ст.291 КПК України, виходячи з наступного.

Так, з обвинувального акту вбачається, що при його складанні прокурором не було дотримано вимог ст.291 ч.2 п.5 КПК України, оскільки обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не містить належним чином сформульованого обвинувачення відносно кожного із обвинувачених. При цьому, в ньому зазначено лише про повідомлення останніх про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.115 ч.2 п.п.6, 12, ст.187 ч.4 КК України, та в подальшому відображено сутність повідомлення про підозру, а саме фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та наявна вказівка на те, що своїми умисними діями, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили кримінальні правопорушення, передбачені ст.115 ч.2 п.п.6, 12, ст.187 ч.4 КК України, проте відсутнє жодне посилання на обвинувачення відносно кожного з обвинувачених.

Як встановлено судом, в обвинувальному акті фактично викладена підозра про вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ст.115 ч.2 п.п.6, 12, ст.187 ч.4 КК України. Такі відомості, відповідно до положень ст.277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за цим процесуальним рішенням, мають статус підозрюваних, а не обвинувачених.

Вказане порушення в подальшому є перешкодою для ухвалення будь-якого судового рішення, та може послугувати підставою для скасування вироку суду.

Згідно зі ст.3 ч.1 п.13 КПК України, обвинувачення, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. За змістом положень ст.110 ч.4 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Всупереч вказаній нормі кримінального процесуального закону, обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не містить формулювання обвинувачення відносно кожного, яке інкримінується їм, та від якого вони будуть захищатись в суді, тому обвинувальний акт слід доповнити формулюванням обвинувачення в обвинувальному акті відносно кожного обвинуваченого. В даному обвинувальному акті міститься лише посилання на повідомлення про підозру, та викладені лише фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, та правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність. При цьому суд зауважує, що повідомлення про підозру, так само як і виклад фактичних обставин не може одночасно вважатись й формулюванням обвинувачення.

Завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення. Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Дані положення випливають і з ст.6 ч.3 п.(а) Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Крім того, у відповідності до ст.337 ч.1 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Неналежний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення без зазначення всіх складових, передбачених ст.91 ч.1 КПК України, які підлягають доказуванню, нелогічного та неконкретного обвинувачення без врахування об`єктивно встановлених обставин, порушує право обвинуваченого на захист, та є перешкодою для повного та всебічного судового розгляду кримінального провадження, про що також констатується і в рішеннях Європейського суду з прав людини «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82 (п.79).

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні ст.3 ч.1 п.13 КПК України, відносно кожного з обвинувачених, а за правилами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, колегія суддів приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Крім того, вказівки в обвинувальному акті про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили кримінальні правопорушення, передбачені ст.115 ч.2 п.п.6, 12, ст.187 ч.4 КК України, є безпідставними, оскільки обвинувачення їм висунуте не було у встановленому законом порядку та не міститься в самому обвинувальному акті. Більш того, така вказівка в обвинувальному акті є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст.17 КПК України, яка випливає зі ст.ст.62, 129 п.3 Конституції України, ст.11 п.2 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, ст.14 п.2 Міжнародного акту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18 грудня 1966 року, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Також, колегія суддів приходить до висновків про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування положенням ст.109 КПК України, у зв`язку із чим суд вважає, що обвинувальний акт також не відповідає ст.291 ч.4 та ст.109 КПК України.

Так, відповідно до вимог ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити серед іншого, - номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення.

Однак судом встановлено, що всупереч вимогам ст.109 ч.2 КПК України, у долученому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначені усі процесуальні дії проведеної під час досудового розслідування.

Вимогами статті 290 КПК України, передбачено, що прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні. Про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів прокурор або слідчий за його дорученням повідомляє потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, після чого останній має право ознайомитися з ними за правилами, викладеними в цій статті. Про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів повідомляються цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач, його представник, після чого ці особи мають право ознайомитися з ними в тій частині, яка стосується цивільного позову, за правилами, викладеними в цій статті. Сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, що додається до обвинувального акту, останній не містить відомостей про такі процесуальні дії як повідомлення. Положеннями ст.111 ч.1 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією. З реєстру матеріалів досудового розслідування, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 травня 2014 року за №0001841, а саме розділів «І. Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії» та «ІІ. Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» вбачається, що він не містить відомостей про те, що потерпілій, обвинуваченим та їх захисникам було повідомлено про завершення досудового розслідування, а також ці розділі реєстру також не містять відомостей про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів та надання доступу до матеріалів досудового розслідування та відповідних повідомлень про таку процесуальну дію, що є порушенням вимог ст.ст.290, 109 КПК України.

Суд звертає увагу прокурора, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акту, дані про проведення такої обов`язкової процесуальної дії як відкриття матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження після оголошення про завершення досудового розслідування, - відсутні.

Положеннями ст.290 ч.9 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. Якщо ж сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів, то відповідно до ст.290 ч.12 КПК України суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами, викладеними захисником обвинуваченого ОСОБА_6 , - адвокатом ОСОБА_9 , та захисником обвинуваченого ОСОБА_7 , - адвокатом ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , викладеними останніми у клопотаннях про повернення обвинувального акту, та зазначає, що відповідно ст.383 ч.1 КПК України кримінальне провадження судом присяжних здійснюється за загальними правилами КПК України, за особливостями, встановленими §2 «Провадження в суді присяжних» гл.30 «Особливі порядки провадження в суді першої інстанції» КПК України.

Як передбачено ст.384 ч.2 КПК України прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що необхідність додання вищезгаданого роз`яснення до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, що передаються до суду, є особливістю розгляду кримінальних проваджень, для яких передбачена можливість розгляду судом присяжних, - додатковою вимогою до обсягу документів, що подаються до суду разом з обвинувальним актом та є його невід`ємною частиною.

Недотримання цієї вимоги закону належить вважати порушенням вимог закону щодо обвинувального акту, яке тягне настання наслідків, передбачених ст.314 ч.3 п.3 КПК України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у ст.21 КПК України.

Критерії визначення складу суду, повноважного на розгляд кримінального провадження, встановлені нормою ст.31 КПК України. Залежно від ступеня тяжкості злочину та (або) виду суб`єкта злочину провадження у суді першої інстанції здійснюється: професійним суддею одноособово, колегіально судом у складі трьох суддів, судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних.

До компетенції суду присяжних законодавець відніс розгляд особливо тяжких злочинів, за які передбачено найбільш суворий вид покарання, - довічне позбавлення волі, а також встановив інший, відмінний від загального, порядок роз`яснення обвинуваченому права на суд присяжних.

Інформування обвинуваченого про можливість розгляду кримінального провадження щодо нього судом присяжних ще до початку судового розгляду надасть йому можливість підготуватись до реалізації такого права і його рішення з цього питання буде виваженим та обґрунтованим. Тільки у такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.

При цьому, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 із реєстром матеріалів досудового розслідування, не містить письмового роз`яснення прокурора обвинуваченим про можливість та особливості розгляду кримінального провадження відносно них судом присяжних із затверджувальними підписами обвинувачених та їх захисників.

Колегія суддів звертає увагу також на те, що Верховний Суд України у своїй постанові від 25 червня 2015 року №5-111кс15, сформулював свою правову позицію з приводу застосування ст.384 КПК України, який зводиться, зокрема до такого:

а) право на розгляд кримінального провадження судом присяжних є невід`ємною складовою права обвинуваченого на захист;

б) порушення такого права свідчить про невиконання прокурором, судом вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на розгляд його справи в порядку кримінального провадження судом, утвореним відповідно до закону, і є порушенням права на розгляд його справи судом, визначеним законом;

в) прокурор під час досудового розслідування, але у будь-якому разі до моменту складання обвинувального акта, повинен роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Письмове роз`яснення прокурора повинно бути додано до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування;

г) суд, під час підготовчого судового засідання повинен роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Право на суд присяжних обвинуваченого у вчиненні злочину, за яке передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, повинно міститись у переліку прав обвинуваченого, які закріплені у письмовій пам`ятці про права та обов`язки;

д) невиконання прокурором вимог ст.384 КПК України, в силу вимог ст.314 ч.3 п.3 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акта прокуророві;

е) невиконання судом під час підготовчого судового засідання вимог ст.384 КПК України є безумовною підставою для скасування судових рішень вищими судами.

За наслідками підготовчого судового засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що у відповідності до вимог ст.314 ч.3 п.3 КПК України обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії котрого в подальшому було продовжено, та дія котрого закінчується 17 лютого 2017 року.

Колегія судів, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали обвинувального акту, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.315 ч.3 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Враховуючи, що до спливу терміну тримання під вартою винести вирок суду у справі не можливо, а обставини, що явилися підставою для взяття ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під варту на даний час не змінилися, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09 квітня 2017 року включно.

Колегія суддів вважає, що обраний відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід відповідає особі обвинувачених, характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінується, санкції статей, які передбачають міру покарання за інкриміновані злочини, та перешкоджає ризикам, визначеним ст.177 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.176-178, 196 ст.314 ч.3 п.3, ст.ст.291, 369-372, 376 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 травня 2014 року за №0001841, стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.115 ч.2 п.п.6, 12, ст.187 ч.4 КК України, - повернути прокурору Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області, - ОСОБА_5 .

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 09 квітня 2017 року включно.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів, тобто до 09 квітня 2017 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3