УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу представника Незалежної Христової Церкви адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 18 серпня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 травня 2017 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 13 червня 2016 року, закрито. Звільнено ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 18 серпня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження вищезазначеної ухвали від 04 травня 2017 року, повернуто апеляційну скаргу з усіма додатками особі, що її подала.

За змістом касаційної скарги ОСОБА_4 посилається на незаконність ухвали суду апеляційної інстанції від 18 серпня 2017 року.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 399 КПК України ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Так, п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України регламентовано, що апеляційна скарга на інші ухвали суду першої інстанції може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Одночасно, ч. 3 вказаної статті передбачено, що якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як видно з копії ухвали, суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали провадження, зазначив про те, що оскаржувана ОСОБА_4 ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 травня 2017 року була отримана представником Незалежної Християнської Церкви в другій декаді червня, а тому звертаючись 27 липня з апеляційною скаргою на ухвалу суду від 04 травня 2017 року, ОСОБА_4 пропустив строк апеляційного оскарження.

Окрім того, суд апеляційної інстанції зауважив на тому, що обставина, на яку адвокат посилається як на належну підставу для поновлення пропущеного строку, а саме - звернення ним до суду першої інстанції з клопотанням про виправлення описки, не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження ухвали місцевого суду від 04 травня 2017 року.

У касаційній скарзі не наведено обґрунтованих доводів, які б ставили під сумнів вищенаведений висновок суду апеляційної інстанції про недотримання ОСОБА_4 процесуального строку апеляційного оскарження ухвали судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 травня 2017 року та відсутність обставин, які б були поважними причинами для поновлення строку апеляційного оскарження, а тому колегія суддів вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції про необхідність повернення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_4 як такої, що була подана після закінчення строку апеляційного оскарження.
Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що з урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції в ухвалі від 18 серпня 2017 року дійшов обґрунтованого висновку про те, що адвокат ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлений про порядок і строки апеляційного оскарження судового рішення, не скористався своїм правом апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції. Окрім того, суд апеляційної інстанції мотивовано відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, оскільки обставини, на які посилався ОСОБА_4 , мотивуючи своє клопотання, не могли бути визнані поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 травня 2017 року.

При цьому, у касаційній скарзі ОСОБА_4 не наведено обґрунтованих доводів, які б ставили під сумнів висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для поновлення строку апеляційного оскарження ухвали місцевого суду від 04 травня 2017 року.

За таких обставин, з мотивів, наведених у касаційній скарзі, підстав для її задоволення не вбачається.

Керуючись ч.2 ст.428 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Незалежної Христової Церкви адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 18 серпня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3