печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.06.2017 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000855 від 21.02.2017, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Головине Черняхівського району Житомирської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше судимий:

- 18.09.2000 Черняхівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 140 КК України 1960 на 6 місяців позбавлення волі;

- 08.02.2002 Черняхівським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- 28.02.2007 Тростянецьким районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 187 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- 02.11.2012 Сакським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- 22.01.2013 Черняхівським районним судом Житомирської області за ст. 395 КК України із застосуванням ст. 70 ч.4 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- 18.07.2013 Подільським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 19.05.2016 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 20 лютого 2017 року, приблизно о 21.30 год., перебуваючи в приміщенні КМКЛ № 17, що знаходиться за адресою м. Київ, провулок Лабораторний, 18, шляхом вільного доступу зайшов до палати № 5, де на одному із ліжок побачив належний ОСОБА_5 ноутбук «НР».

Діючи повторно, з умислом на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 повідомив присутнім в палаті особам неправдиву інформацію про попередньо наданий йому ОСОБА_5 дозвіл взяти його ноутбук. Після цього, скориставшись тим, що присутні особи не усвідомлюють злочинний характер його дій, ОСОБА_3 взяв ноутбук, від`єднав його від мережі електроживлення та вийшов з ним із палати, тим самим його таємно викрав.

Після цього, ОСОБА_3 покинув приміщення лікарні та здав викрадений ноутбук в ломбард «Кредит Юніон» за адресою: м. Київ, бул. Д. Народів в м. Києві, а отриманими коштами розпорядився на власний розсуд, тим самим заподіявши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 7 399,00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, заявив про щире каяття у вчиненому, по суті фактичних обставин справи пояснив, що станом на 20.02.2017 він проходив стаціонарне лікування в КМКЛ № 17, де познайомився з ОСОБА_5 20.02.2017, приблизно о 21.30 год., він зайшов до палати ОСОБА_5 , останнього на місці не було. Побачивши на ліжку належний потерпілому ноутбук «НР», він повідомив присутнім, що ОСОБА_5 дозволив взяти йому ноутбук, на що вони ніяк не відреагували. Після цього, скориставшись тим, що присутні особи не усвідомлюють злочинний характер його дій, він взяв ноутбук, від`єднав його від мережі електроживлення та вийшов з ним із приміщення лікарні. В цей же день вночі здав викрадений ноутбук в ломбард за адресою: м. Київ, бул. Д. Народів в м. Києві за 2700 грн., а отриманими коштами розпорядився на власний розсуд. Не заперечував вартість майна, яка вказана у обвинуваченні, та правильність кваліфікації його дій органами досудового розслідування. Свої дії охарактеризував негативно.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, його показання в судовому засіданні відповідали фактичним обставинам справи, положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені, і вони не наполягали на досліджені інших доказів у справі, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження решти доказів щодо фактичних обставин справи, які сторонами кримінального провадження не оспорювались.

Визнавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 допустимим доказом у справі, суд приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні інкримінованого злочину та в межах висунутого обвинувачення кваліфікує його дії ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він, діючи повторно, вчинив таємне викрадення чужого майна.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність (відсутність) обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнає щире каяття у вчиненні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, з передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Оцінивши тяжкість та конкретні обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, відбував покарання у виді позбавлення волі, проте належних висновків для себе не зробив, та під час випробування знов вчинив аналогічний умисний злочин середнього ступеня тяжкості, що свідчить про його відверте небажання стати на шлях виправлення, обвинувачений ніде не працював та суспільно корисною працею не займався, хоча і приймаючи до уваги те, що майно потерпілому повернуто, завдяки діям працівників поліції, ОСОБА_3 на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, а також враховуючи обставину, що пом`якшує його покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на певний строк справедливе і достатнє для досягнення цілей покарання.

Оскільки, ОСОБА_3 визнається винним у злочині, подія якого мала місце в період невідбутої ним частини покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.05.2016, суд призначає йому остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України.

Судові витрати та цивільний позов у справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до положень до ч. 9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 371, ч.2 ст. 373, ст. ст. 374, 376 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.05.2016 у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 03 (три) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обраховувати з дня проголошення вироку з 02 червня 2017 року.

Речовий доказ: ноутбук «НР», серійний номер 2СЕ2382ВОК, - який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити останньому.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили змінити з домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя - ОСОБА_1