АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/3316/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/851/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2016р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі, кримінальне провадження, відносно:
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області, який мешкав за адресою:
АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_2 ,
який відбуває покарання призначене, 28.10.2014р.
вирок Тернівського районного суду м.Кривого Рогу
за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4р.,
на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів і
вироків до остаточного покарання у виді позбавлення волі
строком на 4р. 3міс.
за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 жовтня 2016р.

27 жовтня 2016р., Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного, 28.10.2014р. вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу, яким його засуджено за ч.2 ст.186 КК України, відмовив у його задоволенні.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
засуджений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі, засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, вважає її незаконною, та просить ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання і звільнити умовно-достроково від відбування призначеного покарання.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, врахувавши думку і пояснення учасників процесу, оцінивши характеризуючи матеріали, щодо особи засудженого, а також тяжкість та обставини вчинених ним злочинів за які ОСОБА_6 відбуває покарання, а саме, те, що він раніше судимий за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів, відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, належних висновків для себе не зробив, право на застосування умовно-дострокового звільнення наступило лише після застосування перерахунку часу попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст.72 КК України, дійшов висновку, що підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення не має, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.
Засуджений ОСОБА_6 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу суду, у зв`язку з її незаконністю, він вважає, що відбуваючи покарання в Криворізькій виправній колонії (№80) своєю зразковою поведінкою і сумлінним ставлення до праці довів своє виправлення.
При цьому, засуджений вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що він вперше відбуває покарання в місцях позбавлення волі, має постійне місце проживання, являється годувальником у сім`ї в якій дві неповнолітні дитини, що в період відбування покарання в Криворізькій виправній колонії (№80) він не був злісним порушником режиму відбування покарання, за весь час відбування покарання працював на відповідальній посаді завідуючого клубом ВК №80 і речовим складом, тобто був помічником адміністрації установи, приймає активну участь в житті і благоустрої колонії, що підтверджено двома заохоченнями.
Засуджений вказує і на те, що він має одне непогашене стягнення яке він отримав, перебуваючи у Криворізькому слідчому ізоляторі №3, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що це стягнення він отримав за незначне порушення.
Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні при апеляційному розгляді, підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання і звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
Захисник засудженого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційної інстанції, повністю підтримав апеляційну скаргу засудженого, просив її задовольнити, застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Прокурор, який брав участь в судовому засіданні при апеляційному розгляді, заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 , просив рішення суду першої інстанції про відмову у застосуванні до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, залишити без змін, оскільки воно є законним і обґрунтованим.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши сторони, перевіривши матеріали кримінального провадження і проаналізувавши матеріали особової справи відносно засудженого ОСОБА_6 , прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не може бути задоволена, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Доводи засудженого ОСОБА_6 , щодо судового рішення, колегія суддів, вважає необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції, виходячи з вимог ч.2 ст.81 КК України, де зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до засудженого, якщо він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, законно дійшов висновку, про неможливість застосування до ОСОБА_6 , умовно-дострокового звільнення.
Суд першої інстанції при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, ретельно дослідив данні щодо його поведінки і ставлення до праці за весь період відбування покарання, врахував обставини і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу, і, оцінивши всі обставини у сукупності, дійшов правильного висновку, про те що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, зважаючи на те, що таке звільнення є правом, а не обов`язком суду.
Колегія судів перевірила досліджені докази на які послався суд першої інстанції в ухвалі, вивчила матеріали особової справи ОСОБА_6 , прослухала технічний запис судового засідання і встановила, що засуджений з 17.03.2014р. находиться в місцях позбавлення волі, 28.10.2014р. вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від йому призначено покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4р., на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів і вироків, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4р. 3міс.
З 18.04.2014р. засуджений відбував покарання в Криворізькій виправній колонії №80 Дніпропетровської області, де характеризувався негативно, один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав.
З 18.05.2014р. засуджений утримувався в Криворізькому слідчому ізоляторі, характеризувався негативно, за порушення режиму утримання покарання двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав.
З 18.06.2015р.. по теперешний час, засуджений відбуває покарання в Криворізькій виправній колонії Дніпропетровської області №80.
Матеріали особової справи свідчать про те, що ОСОБА_6 на протязі відбування покарання, мав стягнення:
- 17.03.2015р - догану за порушення форми одягу (ар.пр.53, ар.особ.спр.88, 118 ч.2),
- 05.06.2015р. - догану за між камерний зв`язок (ар.пр.53, ар.особ.спр.106 ч.2, 118, ч.2),
- 18.03.2016р. - поміщення у дисциплінарний ізолятор на 1 добу за перешкоджання обшуку (ар.пр.53, ар.особ.спр.120, 118 ч.2),
- 22.06.2016р. - догану за відмову від переміщення з однієї камери до іншої (ар.пр.56, ар.особ.спр.136, ч.2),
- 24.04.2014р. на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження (ар.особ. спр.39 ч.2).
На протязі відбування покарання, ОСОБА_6 мав два заохочення:
-11.02.2016р. - подяку, за активну участь у проведенні конкурсу, присвяченому Дню Соборності України у 2016р. (ар.пр.53, ар.особ.спр.113 ч.2),

-15.09.2016р. - зняття раніше покладеного стягнення від 18.03.2016р. за активну участь у проведенні конкурсу, присвяченому Дню Незалежності України і зайняття призового місця (ар.особ.спр.153-154, ч.2).

В характеристиках, відносно засудженого зазначено, що він дотримується норм, щодо порядку, умов відбування покарання та розпорядку установи, працює комірником на речовому складі житлової зони установи, з іншими засудженими не конфліктний, спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та побачень (ар.пр.51, 52, 55, ар.особ.спр.110, 117, 124, ч.2).
Однак, в цілому, засуджений характеризується негативно, оскільки він свідомо не виконує, передбачені законом вимоги персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог, намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою встановлення з ними неслужбових стосунків.
З витягу протоколу №14 від 28.04.2016р. засідання адміністративної комісії КВК №80 видно, що ОСОБА_6 було відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки він не довів свого виправлення (ар. особ. спр.126, ч.2).
Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.02.2016р., відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, засудженому ОСОБА_6 в строк відбування покарання, зараховано строк попереднього ув`язнення, починаючи з 13 березня 2014р. по 28 листопада 2014р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (ар.пр.49, ар.осб.спр.27, ч.1).
Колегія суддів, проаналізувавши наведені дані відносно засудженого, зіставивши їх з доводами зазначеними в апеляції, виходячи з вимог ст.81 КК України, з якої витікає, що підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання складається з двох обов`язкових елементів: доведення засудженим свого виправлення, про що зазначено у ч.2 статті, та, фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому строку покарання, про що зазначено у ч.3 статті.
Колегія суддів приходить до висновку, що засуджений, з урахуванням застосування відносно нього приписів ч.5 ст.72 КК України, фактично відбув строк покарання необхідний для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, однак, не довів свого виправлення про що правильно зазначив суд першої інстанції, вмотивувавши своє рішення.
Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 жовтня 2016р., якою ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні його клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 28 жовтня 2014р., яким його засуджено за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів і вироків до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4р. 3 міс. - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4