Номер провадження: 11-кп/785/223/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.05.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_8 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 21.09.2016 року по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №0002838 від 05.07.2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Черкаси, офіційно не працюючий, не одружений, мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджений за ст.309 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі;

На підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

ВСТАНОВИВ:
Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 засуджений за те, що у невстановлений час перебуваючи, у невстановленому місці, придбав для особистого вживання наркотичний засіб метадон, масою 0,195 г, який 07.04.2016 року під час особистого огляду ОСОБА_7 у АДРЕСА_2 , був виявлений та вилучений.

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин, встановлених у вироку суду, та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, посилаючись на те, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, призначив покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, не дав належної оцінки тому, що ОСОБА_7 раніше судимий, маючи не зняту та непогашену судимість, на наступний день після його звільнення вчинив новий злочин.

Суд безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченого, так як ОСОБА_7 будучи судимим усвідомлював наслідки вчинення злочину. Визнання обвинуваченим вини необхідно розцінювати лише як його бажання уникнути відповідальність за вчинення злочину. При застосуванні ст. 75 КК України суд не дав належної оцінки тяжкості вчиненого злочину, даним, які характеризують особу обвинуваченого, та інші обставини.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 ч. 1 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, встановлена судом першої інстанції на підставі показань обвинуваченого ОСОБА_7 , який послідовно, в повному обсязі визнавав обвинувачення, в зв`язку з чим суд 1-ї інстанції визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, та розглянув кримінальне провадження у спрощеному порядку, передбаченому ст. 349 ч. 3 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорює доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого у вироку суду, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та застосування ст. 75 КК України щодо звільнення від його відбування з випробуванням.

в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, та постановити в цій частина новий вирок.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, призначення покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в апеляційний скарзі прокурор просить після скасування вироку суду першої інстанції призначити аналогічне покарання, яке вже було призначено в оскаржуваному вироку суду.

Крім того, посилаючись на положення ст.ст. 409, 412 ч. 1, 414 КПК України, прокурор просить скасувати вирок в частині застосування ст. 75 КК України, в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, однак з підстав невідповідності покарання степеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Разом з тим, в дебатах при судовому розгляді суді першої інстанції прокурор просив визнати обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченого, та призначити покарання з застосуванням ст. 75 КК України, яке було призначено у вироку суду.

В апеляційній скарзі фактично не міститься доводів щодо необґрунтованості або незаконності застосування судом першої інстанції ст. 75 КК України щодо обвинуваченого, з урахуванням доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку, на підставі якої прийшов до висновку, що обвинувачений може виправитися без ізоляції від суспільства. Сторона обвинувачення не була позбавлена можливості в ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження надавати протилежні докази суду, однак, як зазначалось прокурор також вважав можливим застосувати ст. 75 КК України.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, а також при визнані обставин, що, пом`якшують покарання, при застосуванні ст. 75 КК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку та особу обвинуваченого, зокрема, вік обвинуваченого та його соціальне положення.

Суд 1-ї інстанції визнав наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття обвинуваченого, яка прямо передбачена ч. 1 ст. 66 КК України.

Також, згідно вимог ст.67 КК України, суд 1-ї інстанції встановив наявність обставини, що обтяжує покарання, зокрема, рецидив злочину.

Таким чином, суд 1-ї інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 65-67 КК України, прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, у межі санкції ст. 309 ч. 1 КК України, та призначив обвинуваченому покарання, за ст. 309 ч. 1 КК України у вигляді нижчої межі у вигляді 1 року позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що висновок суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання невмотивований, так як суд не оцінив та не врахував характер, ступень тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого ОСОБА_7 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з змісту вироку вбачається, що суд першої інстанції, при застосуванні ст. 75 ч. 1 КК України, дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання у вигляді позбавлення волі та звільнив його від відбування покарання з випробуванням, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, встановлених даних про особу обвинуваченого та визнаних у вироку обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, які, згідно ст. 65 КК України, також були враховані при обґрунтуванні рішення про призначення покарання.

Таким чином, згідно ст. 370 КПК України, суд вмотивовував своє рішення про застосування ст. 75 ч. 1 КК України, врахував зазначені обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, оцінив та врахував характер, ступень тяжкості вчиненого злочин, особу обвинуваченого та призначив іспитовий строк терміном 1 рік, передбаченому ч. 4 ст. 75 КК України.

При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги прокурора підтвердження не знайшли, при розгляді апеляційної скарги не встановлено обставин, які б підтверджували незаконне та неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, в зв`язку з чим підстав, передбачених ст.ст. 413, 414 КПК України для скасування вироку суду, не вбачається, судове рішення ухвалене з врахуванням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України апеляційний суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 21.09.2016 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ст. 309 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців з моменту набрання ухвалою законної сили.

Повний текст ухвали суду буде оголошений 19.05.2017 року, о 14:00 год., в залі судового засідання апеляційного суду Одеської області.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного

суду Одеської області ОСОБА_2