Провадження № 1-кп/748/168/17
Єдиний унікальний № справи 748/999/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2017 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі суду у м. Чернігові у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000005 від 16.01.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Митник Хмільницького району Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утримані неповнолітня дитина, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , з військовим званням майор медичної служби, учасника бойових дій, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого у АДРЕСА_1 ,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України;

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:
Майор ОСОБА_3 наказом командувача військами Північного оперативного командування від 21.01.2005 року №8 призначений на посаду командира медичної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 на якій проходить військову службу по даний час.

Так, майор ОСОБА_3 , будучи командиром медичної роти військової частини НОМЕР_1 відповідно до ст.ст.11, 16, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний організовувати своєчасне одержання, збереження майна роти, вести його облік, перевіряти наявність та стан, проводити звірки даних ротного обліку матеріальних засобів роти за даними військової частини; ОСОБА_3 підпорядковані військовослужбовці роти, він є прямим начальником всього особового складу роти та вправі віддавати підлеглим накази та розпорядження, у зв`язку з чим ОСОБА_3 , проходячи військову службу на посаді командира медичної роти військової частини НОМЕР_1 наділений організаційно-розпорядчими функціями та є службовою особою.
Відповідно п.5.14.7 Тимчасового керівництва з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 24.12.2010 р. №690, (далі Керівництва), додатку 1 до Керівництва, ОСОБА_3 , будучи командиром підрозділу, зобов`язаний пальне, яке використовується підрозділом військової частини, списувати у встановленому порядку на підставі офіційних документів - донесень Форми 24 про наявність та рух військового майна, які складаються командиром підрозділу, та обов`язково перевіряються та затверджуються старшим начальником, на предмет законності списання матеріальних засобів, та подаються до служби пально-мастильних матеріалів.

У період з грудня 2014 року по грудень 2016 року службовими особами медичної роти військової частини НОМЕР_1 зі складу пального та мастильних матеріалів отримано та використано паливо та мастильні матеріали в кількості 51624,45 кг на загальну суму 829877 грн.

Законність витрачання даного майна відповідно Тимчасового керівництва з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 24.12.2010 р. №690, мала бути перевірена начальником автомобільної служби ОСОБА_5 .

Натомість, у період з грудня 2014 року по грудень 2016 року ОСОБА_3 оформлені належним чином шляхові листи до автомобільної служби військової частини не подавались, донесення Форми 24 не оформлювались, старшим начальником не перевірялись, висновки про законність витрати паливно-мастильних матеріалів начальником автомобільної служби ОСОБА_5 не давались.

Разом з тим, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою списання майна, що рахується за його підрозділом, з мотивів уникнення відповідальності за відсутність належного обліку військовою майна в значній кількості, усвідомлюючи факт відмови старшого начальника майора ОСОБА_5 у затверджені донесень Форми 24 у випадку їх подачі, майор ОСОБА_3 25 грудня 2016 року, будучи службовою особою, перебуваючи у своєму службовому кабінеті, що знаходиться на 1 поверсі 4 казарми військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом підроблення підпису начальника автомобільної служби майора ОСОБА_5 та внесення недостовірної інформації про нібито фактичну перевірку ОСОБА_5 донесень, вніс до офіційних документів - донесень про наявність та рух військового майна № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 та №201 Форми 24 завідомо неправдиві відомості, про нібито перевірку та погодження вищевказаних донесень ОСОБА_5 .

На підставі вказаних донесень у військовій частині НОМЕР_1 незаконно списано пальне та мастильні матеріали, які обліковувались за медичною ротою, в кількості 50388,45 кг на загальну суму 818927,56 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінуємого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.366 КК України, визнав повністю, фактичні обставини справи, що викладені у обвинуваченні не оспорював, у скоєному щиро розкаявся, та по суті обвинувачення пояснив, що дійсно 25 грудня 2016 року підробив підписи начальника автомобільної служби ОСОБА_5 у донесеннях форми 24 про нібито перевірку та погодження їх останнім, оскільки на той час відбувалась у військовій частині перевірка військовою службою правопорядку, а тому хтів усе швидко оформити і здати звіти. Протизаконність своїх дій розуміє. Правомірність витрат ПММ ОСОБА_5 фактично не перевірялась і він висновки не надавав.

Відповідно до приписів ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З`ясувавши категоричну думку усіх учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які викладені у обвинувальному акті і ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.366 КК України, як складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відсутність цивільного позову по справі та наслідків злочину, особу винного - його вік, сімейний стан, стан здоров`я, освіту, те, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем і учасником бойових дій, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем служби і раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне визнати щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та те, що ОСОБА_3 є учасником бойових дій, а обставин, що обтяжують його покарання судом не встановлено.

Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації.

З урахуванням викладеного, враховуючи наявність у обвинуваченого декількох обставин, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, визнання ним своєї вини, враховуючи його особу, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 , з метою досягнення мети правосуддя, яка викладена у положеннях статті 65 КК України, необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції частини 1 статті 366 КК України, з застосуванням положень ч.2 ст.69 КК України без призначення додаткового покарання у виді позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у розмірі 1870,85 грн, пов`язані з проведення судової почеркознавчої експертизи, слід стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 , не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн, із застосування ст.69 КК України без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Процесуальні витрати у розмірі 1870,85 грн, пов`язані з проведення судової почеркознавчої експертизи, стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

На вирок може бути подана через суд, який ухвалив судове рішення апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Роз`яснити учасникам судового провадження право на помилування, право отримати в суді копію вироку, ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1