Справа № 0912/1737/12
Провадження № 1/349/2/17
ПОСТАНОВА
іменем України
10 березня 2017 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

представника потерпілої ОСОБА_10

представника цивільного відповідача ОСОБА_11

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, українця, громадянина України. який працює старшим шляховим майстром ВП "Ходорівська дистанція колії", за ч.3 ст.276 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_12 обвинувачується в порушенні правил безпеки руху та експлуатації транспорту, що спричинило загибель людини. В обвинувальному висновку зазначено, що 12 вересня 2013 року біля 08 год. 45 хв., ОСОБА_12 супроводжував мотрису АС 5102 №3130. Під час руху мотриси на станції Рогатин на 88 км 1 пк після того, як він побачив незнайому особу, яка рухалася до колії по дорозі, що веде до несанкціонованого переходу в напрямку колії та в попутньому напрявку до мотриси, і яка не відреагувала на один довгий сигнал електричним дзвінком, всупереч п.п.1.3,16.38 ПТЕ не подав сигнал Стій у виді трьох коротких дзвінків водію мотриси ОСОБА_13 , що передбачено п.11.1 Інструкції з сигналізації. Внаслідок чого ОСОБА_14 був зачеплений підніжкою мотриси за праву ногу і його волоком потягнуло на відстань біля 157 м. Від отриманих травм ОСОБА_15 помер на місці події.

Перед закінченням судового слідства прокурор ОСОБА_8 заявив клопотання про направлення справи на додаткове розслідування. Клопотання мотивував тим, що у ході судового розгляду кримінальної справи за результатами проведеної експертизи, отримано висновок №504 комісійної судової залізнично-транспортної експертизи, складений 30.06.2016 року та відповідно до якого не вдалося встановити фактичний стан гальмівної системи мотриси АС-1 №3130. ВП «Ходорівська дистанція колії» на клопотання експерта, суду не надано ксерокопії журналу технічного стану мотриси АС-1 №3130 за 27.03.2012 року коли, згідно акту додаткової перевірки гальмівного обладнання самохідного рухомого складу по ВП «Ходорівська дистанція колії» проводився комісійний огляд гальмівного обладнання і де були записані його результати. Також ВП «Ходорівська дистанція колії» не надано інформацію про параметри фактичного стану гальмівної системи мотриси АС-1 №3130. Через що експертом не дано відповіді на поставлене питання «У якому стані знаходилась гальмівна система мотриси АС-5102 №3130 і чи відповідав цей стан вимогам конкретних пунктів нормативних документів, що діють на залізничному транспорті України? Якщо технічний стан гальмівної системи рухомого складу не відповідав вимогам конкретних пунктів нормативних документів, то у чому саме проявилась дана невідповідність, тобто, які несправності гальмівної системи ?». Події відбувались у динаміці, тобто під час руху і мотриси, і пішохода ОСОБА_14 , то визначальним для встановлення істинної причини наїзду будуть швидкість мотриси та час, необхідний для приведення її гальмівної системи в режим екстреного гальмування.
Вказані упущення можливо усунути проведенням відповідних слідчих дій, а саме допитів відповідальних працівників ВП «Ходорівська дистанція колії», з приводу ненадання усіх матеріалів, зокрема результатів перевірки гальмівного обладнання мотриси, та проведення виїмки документів та даних, які згідно висновку експертизи унеможливили її належне проведення, з наступним вирішенням питання щодо призначення додаткової експертизи.
Крім того, у ході судового розгляду кримінальної справи, отримано висновок комісійної судово-медичної експертизи №96 від 30.09.2013. Згідно вищезазначеного висновку у зв`язку з ненаданням результатів медико-криміналістичної експертизи одягу та взуття ОСОБА_14 , в які він був одягнутий в момент отримання тілесних ушкоджень, більш достовірно визначитися з приводу безпосереднього механізму утворення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , не було можливим. За відсутності у протоколах огляду місця даних щодо зовнішніх пошкоджень корпусу мотриси та з наведених у попередньому абзаці підстав надати достовірну відповідь на запитання щодо утворення тілесних ушкоджень від виступаючих частин мотриси неможливо.
З наведених підстав, на даний час встановити конкретні обставини щодо механізму утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_14 та щодо утворення тілесних ушкоджень від виступаючих частин мотриси не має можливості.
Тому з метою отримання повного висновку експертизи та встановлення достовірного механізму утворення тілесних ушкоджень, необхідно встановити де знаходяться одяг та взуття ОСОБА_14 в які він був одягнений в момент отримання тілесних ушкоджень та за можливості, призначити у кримінальній справі їх медико криміналістичну експертизу. На підставі отриманих висновків експертизи із долученням проведеного додатково огляду мотриси, з метою усунення недоліків допущених під час досудового розслідування кримінальної справи, необхідно вирішити питання щодо проведення додаткової комісійної судово-медичної експертизи. Не встановлено під час досудового слідства та судового розгляду якими захворюваннями страждав за життя ОСОБА_14 . Зокрема чи мав він вади слуху, оскільки здатність потерпілого сприймати оточуючі його звуки, у тому числі звукові сигнали мотриси, могла мати суттєвий вплив на розвиток подій, зокрема на можливість уникнення ним наїзду, чи спростувати покази в частині дійсної подачі ОСОБА_14 звукових сигналів.
Висновком комісійної судово-медичної експертизи №96 від 30.09.2013 достовірно визначити патологію органів слуху ОСОБА_14 та ступінь її важкості не представилось можливими, у зв`язку із тим, що справа МСЕК щодо встановлення ОСОБА_14 інвалідності, медичні картки стаціонарного хворого з лікувальних установ, де ОСОБА_14 проходив лікування за період часу з 2011 по вересень 2012 року з приводу черепно-мозкової травми та її наслідків, результатів судово-медичного обстеження чи судово-медичної експертизи, які проводились з приводу отримання потерпілим черепно-мозкової травми, експерту не були представлені. У ході досудового розслідування не було здобуто та не представлено експерту технічні характеристик слухового апарату, яким користувався ОСОБА_14 та вихідні дані аудіограми щодо стану його слуху з використанням такого апарату.
З метою встановлення вказаних даних у кримінальній справі необхідно провести ряд слідчих дій, зокрема здійснити виїмку документів та даних, які згідно висновку експертизи унеможливили її належне проведення та здобути інформацію щодо характеристик слухового апарату яким користувався потерпілий, з наступним вирішенням питання щодо призначення додаткової експертизи.
Вказане свідчить про неповноту досудового слідства у кримінальній справі та неможливість встановити наведені вище обставини, інакше як проведенням відповідних слідчих дій та проведенням експертиз.
Вказані недоліки у ході судового розгляду усунути неможливо, як і немає змоги прийняти обґрунтоване рішення щодо причетності чи непричетності ОСОБА_12 до вчинення злочину.
Захисник ОСОБА_9 та підсудний ОСОБА_12 у судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про направлення справи на додаткове розслідування. Вважають, що підстав для цього немає, оскільки за клопотанням захисника та підсудного, в процесі судового розгляду судом було усунено усі недоліки досудового слідства. Зокрема, було призначено по справі комісійну судово-медичну експертизу. В подальшому 27 листопада 2013 року захисником та підсудним було заявлене клопотання про повернення справи про обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.276 КК України прокуророві для проведення додаткового розслідування. Однак прокурор заперечував щодо задоволення клопотання. Судом було відмовлено в задоволенні клопотання, роз`яснено можливість усунення недоліків слідства у ході судового розгляду. За клопотанням захисника та підсудного відповідно до ст.3151 КПК з метою перевірки, уточнення фактичних даних органу, який проводив досудове розслідування, було дано судове доручення щодо проведення додаткового огляду місця події, додаткового огляду мотриси, відтворення обстановки і обставин місця події від 12 вересня 2012 року. Постановою суду від 26 лютого 2014 року за клопотанням захисника та ОСОБА_12 було призначено транспортно-залізничну експертизу. На виконання постанови суду Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз надано суду висновок комісійної судової залізнично-транспортної експертизи від 30 червня 2016 року та висновок №2120 судової залізнично-транспортної експертизи від 24 листопада 2016 року. Висновки обгрунтовані. У них повно та всебічно висвітлені усі відповіді на поставлені запитання. Просили у задоволенні клопотання відмовити. Дати можливість суду на підставі наявних у справі доказів постановити обвинувальний або виправдувальний вирок.
Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_10 підтримав клопотання прокурора. Представник цивільного відповідача ОСОБА_11 просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити за безпідставністю.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а кримінальна справа поверненню на додаткове розслідування з мотивів неповноти досудового слідства, яка не може бути усунена в судовому засіданні з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 161 КПК України 1960 року здійснення обвинувачення в суді покладається на прокурора, а в окремих передбачених у КПК випадках це вправі робити потерпілий чи його представник. Захист підсудного здійснює сам підсудний, його захисник або законний представник. Суд, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, розглянути кримінальну справу і постановити відповідне рішення.

Отже, з огляду на ці вимоги закону суд при розгляді кримінальної справи не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

Відповідно до вимог ст. 281 КПК України 1960 року повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.Якщо виникне питання про повернення справи на додаткове розслідування, суд, вислухавши думку прокурора та інших учасників судового розгляду, вирішує це питання мотивованою ухвалою, а суддя - постановою в нарадчій кімнаті.
Як роз`яснив пленум Верховного Суду України в п.8 Постанови №2 від 11 лютого 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо).
Відповідно до п.9 вказаної постанови повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні. Якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 3151 КПК, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим.
Як вбачається із обвинувального висновку, який був затверджений 05 листопада 2012 року Івано-Франківським прокурором з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_16 та з яким кримінальна справа була направлена до суду, ОСОБА_12 обвинувачується в тому, що працюючи на посаді старшого шляхового майстра, порушив правила безпеки руху та експлуатації транспорту, що спричинило загибель людини. 12 вересня 2013 року біля 08 год.45 хв., ОСОБА_17 супроводжував мотрису АС 5102 №3130. Під час її руху на станції Рогатин на 88 км 1 пк після того, як побачив незнайому особу, яка рухалася до колії по дорозі, що веде до несанкціонованого переходу в напрямку колії та в попутньому напрямку з мотрисою, і яка не відреагувала на один довгий сигнал електричним дзвінком, всупереч п.п.1.3,16.38 ПТЕ не подав сигнал Стій у виді трьох коротких дзвінків водію мотриси ОСОБА_13 , що передбачено п.11.1 Інструкції з сигналізації. Внаслідок чого ОСОБА_14 був зачеплений підніжкою мотриси за праву ногу і його волоком потягнуло на відстань біля 157 м. Від отриманих травм ОСОБА_15 помер на місці події.

У ході судового слідства за клопотаннями захисника судом давались судові доручення у порядку, передбаченому в ст.3151 КПК України органу, який проводив розслідування провести ряд слідчих дій. На виконання доручень суду, 29 січня 2014 року органом досудового слідства були проведені слідчі експеременти, про що складені відповідні протоколи та фототаблиці. Крім того, за клопотаннм сторони захисту судом 06 серпня 2013 року було призначено комісійну судово-медичну експертизу, 26 лютого 2014 року судову транспортно-залізничну експертизу.
Відповідно до вимог ст. 22 КПК України прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність. Суд, прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, не вправі перекладати обов`язок доказування на обвинуваченого. Забороняється домагатись показань обвинуваченого та інших осіб, які беруть участь у справі, шляхом насильства, погроз та інших незаконних заходів.

На підставі наведеного, суд погоджується з позицією прокурора, що при провадженні досудового слідства, всупереч вимогам ст.ст. 22, 64 КПК України 1960 року, обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення кримінальної справи були дослідженні поверхнево та однобічно, а під час судового слідства в процесі надання органу, який проводив розслідування судових доручень у порядку, передбаченому в ст.3151 КПК України вказані недоліки досудового слідства не усунені.
Неповнота досудового слідства, з урахуванням особливостей судового розгляду, не може бути усунута в судовому засіданні, у зв`язку з чим справа підлягає направленню на додаткове розслідування. Під час додаткового розслідування необхідно повно та об`єктивно дослідити обставини справи, виконати необхідні слідчі дії, дати правильну оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності і, залежно від цього, вирішити питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_12 складу злочину.

Частиною 1 статті 148 КПК України встановлено, що запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Згідно ч.1 ст.151 КПК України підписка про невиїзд полягає у відібранні від підозрюваного або обвинуваченого письмового зобов`язання не відлучатися із зареєстрованого місця проживання чи перебування або з місця тимчасового знаходження без дозволу слідчого.

25 жовтня 2012 року підозрюваному ОСОБА_12 слідчим Івано-Франківської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_18 було обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд та відібрано письмове зобов`язання не відлучатися із зареєстрованого місця проживання без дозволу слідчого, прокурора чи суду та з`являтися по першому виклику слідчого та суду.

Загальні положення щодо порядку застосування, скасування і зміни запобіжного заходу закріпленні в ст. ст.165, 1651 КПК України. Згідно ч.4 ст.165 КПК України запобіжний захід скасовується або змінюється, коли відпаде необхідність у запобіжному заході або в раніше застосованому запобіжному заході. Крім того, ч.2 ст.1651 КПК України передбачено, що в постанові (ухвалі) про скасування запобіжного заходу повинні бути зазначені підстави для його скасування.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.276 КК України, яка знаходиться в провадженні суду з 05 листопада 2012 року, підсудний не вчиняв жодної спроби ухилитися від суду, протягом розгляду справи в суді нових злочинів не вчиняв. На підставі викладеного є всі підстави для скасування відносно ОСОБА_12 запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 2, 22, 64, 273, 281,148,151, 165, 1651 КПК України 1960 року,суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задовольнити.
Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.276 КК України направити керівнику Тисменицької місцевої прокуратури для організації додаткового розслідування.
Обраний запобіжний захід підсудному ОСОБА_12 у виді підписки про невиїзд - скасувати.

Зобв`язати ОСОБА_12 з`являтися за викликами суду, органу досудового розслідування та повідомляти ці органи про зміну місця проживання.

Постанова суду набирає законної сили і виконується після закінчення строку на подання апеляції. Якщо на постанову буде подано апеляцію і, якщо її не буде скасовано, то вона набирає законної сили і виконується після розгляду апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом семи діб з дня її винесення.
Суддя: ОСОБА_1