Номер провадження 1-кс/643/31/17
УХВАЛА

11.05.2017 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Харкові клопотання представника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту майна,
Адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання та викладені в ньому доводи підтримав в повному обсязі. Зазначив, що кримінальне провадження триває довгий час, та органами досудового розслідування не було з`ясовано та не встановлено осіб ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які повинні бути підозрюваними у даному кримінальному провадженні. Заявники є добросовісними набувачами, вони не мають наміру найближчим часом продавати Квартиру. Вони фактично проживають за адресою Квартири. Заявники випадкового дізнались про те, що на Квартиру було накладено арешт.
Слідчий СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 надав пояснення, згідно яких кримінальне провадження, в якому було накладено арешт на Квартиру, було передано з СВ ГУНП в Харківській області до Московського ВП ГУНП в Харківській області лише в 2016 році та розписано на нього. По суті виконаних процесуальних дій по вказаному кримінальному провадженню зазначив, що особи, які продали Квартиру, не встановлені, та на даний час вживаються заходи щодо їх встановлення. Так, є дві особи, яких необхідно допитати, а саме ОСОБА_12 , на якого було надано довіреність, та ОСОБА_16 , який придбав Квартиру. Проте станом на даний час вказані особи не встановлені. Також невстановлена особа підробила посвідку на постійне проживання та картку платника податків та продала Квартиру ОСОБА_16 , який в свою чергу продав Квартиру ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . На даний час надано доручення оперативному підрозділу поліції для встановлення осіб ОСОБА_12 та ОСОБА_16 .
Прокурор Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані матеріали, встановив наступне.
В рамках вказаного кримінального провадження слідчим було подано клопотання про арешт Квартири. В обґрунтування клопотання зазначено, що враховуючи те, що Квартира є предметом скоєного злочину, набута внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також те, що необхідно виключити можливість протиправно розпорядитись вказаним об`єктом нерухомості та повернути право власності законним володільцям, необхідно накласти арешт на вказану Квартиру.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 03.12.2014 року, клопотання задоволено та накладено арешт на Квартиру шляхом заборони будьяким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження. В обґрунтування ухвали зазначено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення та необхідно виключити можливість протиправного розпорядження вищезазначеним об`єктом нерухомості та повернути право власності законним володільцям.
Судом встановлено, що до органів досудового розслідування надійшли заяви ОСОБА_13 щодо протиправного заволодіння належною йому Квартирою. Так, згідно заяв ОСОБА_13 , він Квартиру не продавав та випадково дізнався про її відчуження.
В ході досудового розслідування встановлено, що згідно договору купівліпродажу квартири від 01.08.2014 року, ОСОБА_13 продав, а ОСОБА_10 придбав Квартиру. Зазначений Договір посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_17 , зареєстрований в реєстрі за № 540.
В подальшому, 18.08.2014 року, між ОСОБА_16 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 укладено договір купівліпродажу квартири, відповідно до умов якого ОСОБА_10 передав, а ОСОБА_5 , ОСОБА_6 прийняли у спільну часткову власність по 1/2 частці Квартири кожний.
Оцінюючи наявність підстав для скасування арешту майна, слідчий суддя керується наступним.
Згідно ст. 174 КК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник, або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника, або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи з положень КПК України, під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя не оцінює законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, якою накладено арешт на майно, оскільки вказане питання відноситься до виключної компетенції суду апеляційної інстанції, а вирішує питання щодо наявності підстав для скасування арешту майна станом на час розгляду клопотання.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою в тому числі забезпеченнязбереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, станом на час розгляду клопотання наявні достатні підстави вважати, що арештована Квартира має значення речового доказу в кримінальному провадженні.
Оцінюючи доводи представника ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відносно того, що останні є добросовісними набувачами Квартири, на що вказані особи посилались в обґрунтування клопотання про скасування арешту, слідчий суддя керується наступним.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України в редакції, яка діє станом на час розгляду клопотання, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Враховуючи наведене, та обставина, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за доводами їх представника, є добросовісними набувачами Квартири, не виключає можливості арешту останньої з метою забезпечення збереження речових доказів.
Враховуючи наведене вище, у слідчого судді відсутні підстави вважати, що арешт на Квартиру було накладено необґрунтовано.
Також слідчим суддею з пояснень учасників судового розгляду встановлено, що станом на час вирішення клопотання досудове розслідування в кримінальному провадженні не закінчено.
Враховуючи наведене, у слідчого судді відсутні підстави вважати, що вказана вище Квартира втратила значення речового доказу в кримінальному провадженні та в її подальшому арешті відпала потреба.
Крім того, слідчий суддя враховує, що арешт на Квартиру накладений шляхом заборони здійснювати її відчуження. Таким чином, власники Квартири ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не обмежені у праві володіння та користування Квартирою. З пояснень їх представника, наданих в судовому засіданні, вбачається, що власники Квартири в даний час не планують її відчужувати.
Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, а також ту обставину, що досудове розслідування, в ході якого накладено арешт на Квартиру, не закінчено, слідчий суддя на даній стадії досудового розслідування не вбачає підстав для скасування арешту майна та відмовляє в задоволенні клопотання.
При цьому слідчий суддя роз`яснює ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також їх представнику, що вони в ході подальшого досудового розслідування не позбавлені права повторно заявити клопотання про скасування арешту майна.
Керуючись ст. 98, 170-174, 369-372 КПК України,
В задоволенні клопотання представника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено в приміщенні Московського районного суду м. Харкова 16.05.2017 року о 17-50 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1