Справа № 216/4743/16-к
Провадження № 1-кп/216/144/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2017 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001158 від 13.05.2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не одруженого, не працюючого, малолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 06.03.2003 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 307, ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 104 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки;

- 16.10.2003 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.03.2003 року та остаточно призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі постанови Бердянського районного суду Запорізької області від 10.01.2008 року звільнено умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 23 дні;

- 29.03.2012 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту;

- 14.06.2012 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22.03.2016 року звільнено умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 10 місяців 2 дні;

- 14.09.2016 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.06.2012 року у виді 1 року 10 місяців 2 днів позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово судимий, а саме: 29.03.2012 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту; 14.06.2012 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 22.03.2016 року звільнився умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 10 місяців 2 дні, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, і в період відбування покарання, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, повторно скоїв умисні корисливі кримінальні правопорушення.

Так, 12.05.2016 року приблизно о 14:13 годині ОСОБА_4 повторно, маючи намір на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, знаходячись у приміщені магазину «Чобіток», який розташований у ТРК «Ліберті» по проспекту Поштовому, 35Б (к.н. пр-т Карла Маркса) в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_6 відволіклась, зі столу вказаного магазину таємно викрав належний останній мобільний телефон «Meizu Note2 моделі M571» Dark Grey, імеі: НОМЕР_1 , вартістю 3 400 грн. із захисним склом «Nillkin» вартістю 100 грн., який перебував у захисному бампері вартістю 130 грн. Після цього ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення втік і розпорядився ним на свій розсуд, чим завдав ОСОБА_6 згідно із висновком товарознавчої експертизи № 140 від 28.09.2016 року майнового збитку на загальну суму 3 630 грн.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Крім того, 27.06.2016 року приблизно о 12.42 годині ОСОБА_4 повторно, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, знаходячись поблизу будинку № 6 по вул. Ньютона в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, умисно та поза волею власника, переслідуючи корисливу мету, підійшов до ОСОБА_7 та наказав їй віддати її мобільний телефон «Samsung Galaxy Core Advance» моделі GT-18580DBASEK, імеі: НОМЕР_2 , вартість якого згідно із висновком товарознавчої експертизи № 121 від 09.08.2016 року складає 2 575 грн. У цей час ОСОБА_7 злякавшись вказаного чоловіка, кинула на землю вищевказаний мобільний телефон, після чого ОСОБА_4 підняв його та з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення втік і розпорядився ним на свій розсуд, тим самим завдав ОСОБА_7 майнового збитку на загальну суму 2 575 грн.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.

Обвинувачений у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочинів, що йому інкримінують, визнав повністю, підтвердив свої показання, які давав під час досудового розслідування, фактичні обставини обвинувачення та пояснив, що дійсно вчинив вказані вище злочини за обставин, які вірно встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, показання давав і дає добровільно, заборонених методів до нього зі сторони обвинувачення не застосовувалось.

Обвинувачений заявив клопотання про застосування ч. 3 ст. 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки він фактичні обставини вчинення злочинів визнає повністю.

Захисник і прокурор дане клопотання підтримали.

Суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням характеризуючих матеріалів. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, якому декілька разів роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Про добровільність позиції обвинуваченого та про розуміння ним правових наслідків свідчить його письмове клопотання. Обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи визнавав усі обставини справи, тому у суду не має сумнівів у його волевиявленні.

Фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені вірно та підтверджуються обвинуваченим.

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мали місце діяння, які інкримінуються обвинуваченому. Ці діяння містять такі склади злочинів:

- ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

- ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із меж, установлених у санкціях статей, що передбачають відповідальність за вчинені злочини, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступень тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, є його щире каяття. Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Враховуючи обставини справи, ступень тяжкості вчинених злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, у лікаря-нарколога перебуває під профілактичним наглядом з приводу вживання канабіоїдів зі шкідливими наслідками, не одруженого, не працюючого, не відшкодував завдану майнову шкоду, за місцем мешкання характеризується посередньо, а також враховуючи думку обвинуваченого, який вважає покарання, яке просить призначити прокурор, справедливим, суд приходить до висновку про те, що досягти мети покарання, виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших правопорушень без ізоляції останнього від суспільства не можливо, тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі та визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України.

Крім того, потерпілою ОСОБА_8 пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, в якому вона просила стягнути з останнього 3 630 грн. на відшкодування майнової шкоди та 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні цивільний позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього завданих матеріальних збитків, а в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди просив відмовити.

Згідно зі ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування майнової шкоди є законними та достатньо обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди необхідно зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 1, 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що необхідно звернути увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_8 дійсно було завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, яких остання зазнала у зв`язку із незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_4 . Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що достатнім та необхідним розміром відшкодування потерпілій моральної шкоди буде стягнення з обвинуваченого 2 000 грн.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 і ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому таке покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком та вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2016 року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту затримання, тобто з 10 серпня 2016 року, та зарахувати йому в строк відбування покарання час перебування під вартою з 10 серпня 2016 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 3 630 грн. на відшкодування майнової шкоди та 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1