Провадження № 11-кп/792/405/17
Справа № 681/1286/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді
ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000354 від 21 липня 2016 року та №00000056 від 08 лютого 2017 року, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Полонського районного суду від 28 квітня 2017 року,
у с т а н о в и л а :
Вироком Полонського районного суду від 28 квітня 2017 року,
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , громадянка України, не працює, неодружена, матір п`яти малолітніх дітей, щодо яких позбавлена батьківських прав, судима 26 січня 2016 року Полонським районним судом за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
визнана винуватою за ч.2 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з 04 квітня 2017 року.
Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу обвинуваченій залишено попередній тримання під вартою.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 618 грн. 72 коп. витрат на залучення експертів.
Судом вирішено питання про речові докази.
За вироком суду. близько 16-ї години 21 липня 2016 року ОСОБА_7 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 у, таємно викрала планшет марки «Explay», що лежав на столі кухні, вартістю 1170 грн. з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 грн., та флеш-картою ємністю 8 Гб вартістю 110 грн., чим заподіяла потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1305 грн.
03 жовтня 2016 року близько 15-ї години ОСОБА_7 , що тимчасово проживала у будинку АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_10 , з кухонної кімнати викрала холодильник марки «Норд» моделі ДХ-239-7-010 вартістю 1 900 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просила вирок суду змінити та призначити їй покарання із застосуванням ст.69 КК України, від відбування якого звільнити на підставі ст.75 КК України, зарахувати у строк відбування покарання строк перебування під вартою відповідно до ст.72 КК України, а також звільнити від сплати судових витрат.
Посилалась на неповноту судового розгляду та стверджувала, що судом безпідставно не ураховано як обставини, що пом`якшують їй покарання: щире каяття, сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди. На її переконання це є підставою для призначення покарання нижче нижчої межі та для звільнення від його відбування.
Уважала, що рішення суду про стягнення з неї витрат на залучення експертів є незаконним, оскільки вона не має змоги оплатити зазначені витрати.
Крім того, зазначала, що судом не зараховано їй у строк відбуття покарання строк перебування під вартою відповідно до ст.72 КК України.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з коротким викладом змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги; пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 , її захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги з викладених у ній мотивів про пом`якшення покарання; думку прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу щодо зарахування строку попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст. 72 КК України; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікацію його дій за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованим, підтверджений сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та детально викладених у вироку доказів і в апеляційній скарзі не оспорюється.
Покарання обвинуваченій призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого нею злочину, особи винної, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Місцевим судом обґрунтовано враховано як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченій, її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Ураховуючи викладене, а також те, що злочини ОСОБА_7 учинила під час відбування іспитового строку, що свідчить про її небажання ставати на шлях виправлення, суд дійшов переконливого висновку про можливість її виправлення лише в умовах ізоляції від суспільства та необхідність призначення їй покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України без застосування положень ст.69 КК України.
Саме таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Правильно призначено судом покарання і за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 про застосування до неї ст.ст.69, 75 КК України є безпідставними.

Згідно з роз`ясненнями абз.4 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.75 КК України.
Положеннями абз.4 п.10 цієї ж постанови зауважено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки (ч.2 ст.75 КК України). Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
За таких обставин суд дійшов правильного висновку про неможливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання.
Зазначені в апеляційній скарзі ОСОБА_7 обставини у сукупності з іншими обставинами вчинення злочину давали підстави тільки для призначення мінімального покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, а не для застосування до неї ст.75 КК України чи іншого пом`якшення покарання.
Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги обвинуваченої про звільнення її від сплати судових витрат.
Підстав для пом`якшення покарання та зміни вироку, на що наголошується в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.
Разом з тим, строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню ОСОБА_7 у строк відбування покарання з 04 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та відповідно до Закону України від 15 травня 2017 року «Про внесення змін до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» та з 20 червня 2017 року по 06 липня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Керуючись ст.ст.407, 418, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
Вирок Полонського районного суду від 28 квітня 2017 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а її апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року у строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_7 зарахувати строк її попереднього ув`язнення з 04 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.
Судді: /підписи/
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2