Провадження № 1-кп/243/139/2017
Справа № 243/9103/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , повна загальна середня освіта, працює у ФОП ОСОБА_5 на посаді менеджера з організації консультативних послуг, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимого:
31 жовтня 2011 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.190, ч. І ст.190 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
17 червня 2013 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ст. 70, ч.2 ст.185, ч.3 ст. 186, , КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
Прокурор ОСОБА_6 ,
Захисник ОСОБА_7 .
Обвинувачений ОСОБА_4
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше судима за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, 11 червня 2016 року, у період часу з 10 годин 30 хвилин по 11 годин 00 хвилин, перебував у подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , де біля гаражу побачив квадроцикл марки «АТV», модель «100-2», 2011 року випуску, синього кольору, об`єм двигуна 110 см. куб.. В цей час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме квадроциклом марки «АТV», модель «100-2», який належить на праві власності потерпілому ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, у вище вказаний час, та у вищевказаному місці, ОСОБА_4 підійшов до квадроциклу марки «АТV», модель «100-2», що належить потерпілому ОСОБА_8 , де діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, протиправно, незаконно, повторно, без згоди власника на керування транспортним засобом, руками став виштовхувати квадроцикл з подвір`я на вулицю Вчительську(колишня Крупської), у м. Слов`янську, Донецької області, де завів його. Після чого, ОСОБА_4 на квадроциклі місце скоєння кримінального правопорушення залишив, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 10 000 гривень.
Крім того, 29 жовтня 2016 року, у денну пору доби, більш точного часу у ході судового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 на законних підставах, знаходився у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , яка на правах власності належить потерпілій ОСОБА_9 , де побачив на стіні кронштейн на якому був розташований LED - телевізор марки «Elenberg», модель «32АН4030». В цей час у нього виник умисел на таємне викрадення LED - телевізора марки «Elenberg», модель «32АН4030», який належить на праві власності потерпілій ОСОБА_9 .. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, протиправно, повторно, із корисливих мотивів, таємно, знаходячись за вищевказаною адресою, у вищевказаний час, ОСОБА_4 викрав - LED - телевізор марки «Elenberg», модель «32АН4030», в корпусі чорного кольору, діагональ 32 дюйми у комплекті з пультом дистанційного управляння та підставкою, вартість якого складає 4463 грн., 94 коп., який належить потерпілій ОСОБА_9 .
Після чого, ОСОБА_4 місце скоєння кримінального правопорушення залишив, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 4463 грн., 94 коп..
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою провину у вчиненому визнав повністю та пояснив щодо епізоду інкримінованого йому діяння за ч.2 ст 289 КК України, що дійсно 11 червня 2016 року він перебував у домоволодінні АДРЕСА_3 , де побачив квадроцикл синього кольору, який ремонтував ОСОБА_10 . У цей же час в нього виник протиправний умисел на викрадення цього транспортного засобу з метою подальшого продажу. Він дочекався, коли за ним ніхто не буде стежити, та викотив його з двору. Через деякий час він вийшов на вул. Крупської, де продав квадроцикл ОСОБА_11 ,, яка віддала 300 грн., телефон, батарею від автомобіля, а він їй написав розписку. Грошовими коштами він розпорядився на власний розсуд.
Щодо епізоду інкримінованого йому діяння за ч.2 ст 185 КК України, ОСОБА_4 свою провину визнав повністю та пояснив, що винаймав квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , де побачив LED-телевізор Elenberg 32 AH 4030 з кронштейном та пультом. У цей же час, в нього виник умисел на протиправне заволодіння чужим майном. ОСОБА_4 взяв LED-телевізор Elenberg 32 AH 4030 з пультом та відніс його у ломбард, який знаходиться за адресою: м.Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, 38а, де залишив його у заставу, отримавши 1500 грн.
У вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати.
Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися та надали заяви про розгляд кримінального провадження без їх участі, у вирішенні питання про призначення покарання поклалися на розсуд суду.
Висновок суду про винність обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому діяння, кваліфікованого за ч. 2 ст. 289 КК України ґрунтується також на наступних доказах, досліджених у судовому засіданні:
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні повідомив, що його права йому зрозумілі, підстав, за яких він не зміг би давати об`єктивні показання немає. Положення ст. 63 Конституції України він розуміє, та він не відмовляється від надання свідчень. У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що приблизно 11-12 червня 2016 року, точної дати він не пам`ятає, ОСОБА_4 перебував у нього вдома, оскільки є чоловіком його сестри. Потерпілий ОСОБА_8 залишив ОСОБА_10 свій квадроцикл, щоб він його відремонтував, оскільки у квадроцикла були проблеми із замком запалювання та він постійно зупинявся. ОСОБА_10 почав оглядати квадроцикл, у цей час ремонтом поцікавився ОСОБА_4 , свідок показав, як квадроцикл працює. ОСОБА_10 не пам`ятає, чи повідомляв ОСОБА_4 , що квадроцикл являється транспортним засобом, проте повідомив, що ОСОБА_4 був обізнаний у мотоциклах та мопедах, а тому знав, як працює квадроцикл. ОСОБА_10 показав, як заводити квадроцикл, проте не встиг перевірити, чи заводиться він, а відігнав його до гаражу та пішов спати. Наступного ранку приблизно о 10-й годині, він вийшов на двір та побачив, що у гаражі квадроциклу не має. Як з`ясувалося, ОСОБА_4 також зник. Підозра про викрадення впала на ОСОБА_4 , де саме той знаходився у момент вчинення злочину, свідок повідомити не міг. Після цього ОСОБА_10 з батьком пішли шукати квадроцикл у сусідів. Ті повідомили, що бачили, як ОСОБА_4 його викочував з двору. Через декілька годин пошуків вони вийшли на вулицю Крупської, де їм повідомили, що квадроцикл знаходиться у дворі будинку АДРЕСА_5 повідомив, що квадроцикл знаходиться у нього у дворі, відчинив ворота та продемонстрував його. Після чого ОСОБА_10 повідомив, що квадроцикл крадений і продемонстрував замок запалювання з ключами, проте йому відповіли, що квадроцикл виміняли на мобільний телефон та грошові кошти, точну суму свідок не запам`ятав і показали розписку ОСОБА_4 , де були зазначені паспортні дані та номер телефону. Підпис ОСОБА_4 свідок упізнати не зміг, оскільки не знає його. Після того, як ОСОБА_12 відмовилися повертати квадроцикл, він зателефонував потерпілому ОСОБА_8 , та пояснив ситуацію. Потім з потерпілим вони вирушили до поліції щоб повідомити про злочин та повернути квадроцикл. Наступного дня, або через день, точно свідок пояснити не зміг, поліція забрали квадроцикл, який перебував у дворі будинку АДРЕСА_6 як речовий доказ, потім повернули власнику.
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні повідомила, що поверталася з чоловіком додому з роботи о 13 год 30 хв., дати вона не пам`ятає, проте пам`ятає, що була субота, та було дуже спекотно, скоріше за все, це було в червні 2016 року. У цей час вона побачила, як ОСОБА_4 катався на квадроциклі біля її будинку, а навколо нього стояли сусіди та роздивлялися квадроцикл. Приблизно через 20 хвилин сусіди повідомили, що ОСОБА_4 продає квадроцикл за 3000 грн., проте ОСОБА_11 відмовилася його придбавати. У цей час ОСОБА_4 почав пропонувати квадроцикл неповнолітньому сину ОСОБА_11 , і та погодилася придбати його, адже дитина хотіла велосипед, а оскільки квадроцикл був невеликого розміру, то свідок ОСОБА_11 вирішила, що на даний транспортний засіб права та технічний паспорт не потрібні, проте у разі необхідності, отримати права було не проблемою Оскільки її син отримував технічну освіту, то вона вирішила, що йому він може бути в нагоді. Вона розуміла, що придбаває саме транспортний засіб, що ОСОБА_4 продемонстрував, як його заводити, завів, але той часто зупинявся. ОСОБА_4 визнав, що квадроцикл несправний, проте і просив за нього небагато, поясняв, що йому терміново потрібні були гроші для лікування дружини, яка за його словами знаходиться у лікарні. Вони не дуже прагнули його купувати, однак ОСОБА_4 , наполягав, а її син також хотів його придбати, і вона уступила. Квадроцикл виміняли на телефон сина марки Fly, батарею для автомобіля та триста гривень, і домовилися зустрітися пізніше, щоб надати решту суми та отримати документи на транспортний засіб. ОСОБА_4 написав розписку, зазначив свої паспортні дані та номер телефону. Чоловік ОСОБА_11 перевірив номер, проте той не відповідав, на що ОСОБА_4 повідомив, що телефон зламаний та взяв телефон сина ОСОБА_11 , щоб був зв`язок. Після чого, ОСОБА_4 поїхав на таксі. Через кілька годин до них прийшли люди та повідомили,що квадроцикл крадений, і почали вимагати його повернути. Документів при собі ці люди не мали, тому вона не повірила їм, до того ж ОСОБА_13 у своїй розмові з ними був дуже переконливим, детально розповідав про квадроцикл. Приїхала поліція і почала встановлювати обставини. Вони вирішили, що квадроцикл буде знаходитися вдома у ОСОБА_11 , поки не знайдуться документи. Наступного дня квадроцикл забрала поліція за її добровільною згодою. Після чого ОСОБА_11 бачила ОСОБА_4 через кілька днів, коли його вже затримали, пояснити обвинувачений нічого не зміг, проте запевнив, що усе поверне, однак він нічого їй не повернув.
Судом також досліджені такі письмові докази:
Згідно із заявою ОСОБА_14 про надання добровільного доступу до домоволодіння для проведення огляду та протоколу огляду місця події від 12 червня 2016 року, оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , зафіксовано місце злочину.
Згідно із розпискою ОСОБА_4 , паспорт НОМЕР_1 від 11.06.2016 року, останній продав квадроцикл ОСОБА_15 , про що поставив свій підпис та прізвище.
Згідно із протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 15 червня 2016 року та довідки до протоколу, ОСОБА_11 впізнала в особі на фотознімку № 3, на якому зображено ОСОБА_4 , чоловіка, який їй продав квадроцикл, за рисами обличчя.
Згідно із висновком судово-психіатричної експертизи № 1099 від 24 жовтня 2016 року, ОСОБА_4 , 1988 року народження, страждає на органічний розлад особистості, спричинений ЧМТ, ускладненої розладами психіки та поведінки внаслідок вживання декількох наркотичних та інших психоактивних речовин. Синдром залежності. У момент вчинення правопорушення міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У момент вчинення правопорушення не знаходився у тимчасово-хворобливому розладі психічної діяльності. На теперішній час може усвідомлювати свої дії. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Суд приймає до уваги показання обвинуваченого та свідків, оскільки вони не містять внутрішніх протиріч, узгоджуються між собою та іншими зібраними по справі доказами.
Суд приймає до уваги протоколи слідчих дій та вважає їх допустимими доказами, оскільки вони вчинені відповідно до норм чинного КПК України.
У суду не виникає сумнівів у висновках експертиз, оскільки вони проведені компетентною особою, з достатнім стажем роботи, із дотриманням норм КПК та КК України, не містять суперечностей та узгоджуються з іншими доказами по справі, отже є належним та допустимим доказом по справі.
Суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження речових доказів, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд зважає на ту обставину, що ОСОБА_4 , було засуджено 17червня 2013 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ст.70, ч.2 ст.185, ч.3 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 3 роки.
Пунктом 2 примітки до ст. 289 КК України передбачено, що під повторністю слід розуміти вчинення таких дій особою, яка раніше вчинила зокрема злочин, передбачений ст. 185, 186 КК України.
Відповідно до ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються:
особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом. Якщо строк додаткового покарання перевищує тривалість іспитового строку, особа визнається такою, що не має судимості, після відбуття цього додаткового покарання.
Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 вчинив правопорушення 11 червня 2016 року, тобто під час іспитового строку за попереднім вироком, за яким його було засуджено за корисливі злочини. За таких підстав, незважаючи на прийняте у липні 2016 року рішення про його звільнення від відбування покарання, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 скоїв злочин, маючи непогашену судимість за злочини, передбачені ст. 185,186 КК України у період іспитового строку.
Даючи оцінку всім доказам, які були досліджені в процесі судового розгляду, суд приходить до переконання що обставини, викладені у обвинувальному акті щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 по вказаному епізоду знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, і його дії по вказаному епізоду кваліфіковані вірно, а тому вважає, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
За епізодом інкримінованого йому діяння за ч. 2 ст 185 КК України, судом досліджені були такі докази:
Згідно із протоколом огляду місця події від 01 листопада 2016 року з фототаблицею, який був проведений на підставі заяви ОСОБА_9 про надання добровільної згоди на огляд квартири від 01 листопада 2016 року, свідоцтва про право власності від 18 грудня 2015 року, витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно індексний номер 50468444, оглянуто квартиру за адресою: АДРЕСА_7 , яка належить на праві власності ОСОБА_9 , оглянуто місце вчинення злочину.
Згідно із протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 10 листопада 2016 року та довідкою до протоколу пред`явлення особи до впізнання за фотознімками, свідок ОСОБА_16 упізнала за рисами обличчя, особу, яка залишила у позику LED-телевізор Elenberg 32 AH 4030 за 1500 гривень 29 жовтня 2016 року, зображену на фотознімку № 2, на якому зображений ОСОБА_4 ..
Згідно із протоколом огляду місця події від 09 листопада 2016 року, проведеного за заявою ОСОБА_17 від 09 листопада 2016 року, оглянуто та вилучено LED-телевізор Elenberg 32 AH 4030 чорного кольору, який знаходився у ломбарді за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул Генерала Батюка, 31а.
Суд приймає до уваги показання обвинуваченого, оскільки вони не містять внутрішніх протиріч та підтверджуються протоколами слідчих дій.
Суд приймає до уваги протоколи слідчих дій та вважає їх допустимими доказами, оскільки вони вчинені відповідно до норм чинного КПК України.
Суд приймає до уваги як достовірні докази висновки експертизи, оскільки вони проведені компетентним спеціалістом, узгоджуються з іншими об`єктивними доказами по справі.
Суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів, допит свідків, дослідження речових доказів - стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд зазначає, що відповідно ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
ОСОБА_4 було засуджено 17червня 2013 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ст.70, ч.2 ст.185, ч.3 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 3 роки.
Відповідно до ст. 89 КК України, Такими, що не мають судимості, визнаються:
особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом. Якщо строк додаткового покарання перевищує тривалість іспитового строку, особа визнається такою, що не має судимості, після відбуття цього додаткового покарання.
Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 вчинив правопорушення 11 червня 2016 року, тобто під час іспитового строку за попереднім вироком, за яким його було засуджено за корисливі злочини. За таких підстав, незважаючи на прийняте у липні 2016 року рішення про його звільнення від відбування покарання, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 скоїв злочин, маючи непогашену судимість за злочини, передбачені ст. ст. 185,186 КК України у період іспитового строку.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 , вчинивши злочин, передбачений ч.2 ст. 289 КК України під час іспитового строку, не виконав вимоги ч.1 ст. 78 КК України, отже з врахуванням вимог ст. 89 КК України, у суду немає підстав вважати ОСОБА_4 таким, що не має судимості за злочини, передбачені ст. ст. 185, 186 КК України.
Даючи оцінку всім доказам, які були досліджені в процесі судового розгляду, суд приходить до переконання що обставини, викладені у обвинувальному акті щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 по вказаному епізоду знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому розглядаючи справу в межах пред`явленого обвинувачення, слід дійти до висновку, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.
Судом були досліджені відомості щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 .
Згідно із характеристикою за місцем проживання ОСОБА_4 характеризується з посередньої сторони, спиртні напої не вживає. Із сумнівними особами не спілкується. Із сусідами підтримує нормальні стосунки. Скарг на його поведінку не надходило.
Згідно із довідкою № 2/95-16 від 15 червня 2016 року, ОСОБА_4 взятий на профілактичний нагляд до лікаря-нарколога у листопаді 2008 року із діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Вживання зі шкідливими наслідками.», з лютого 2015 року перебуває на диспансерному обліку лікаря з діагнозом « розлади психіки та поведінки внаслідок поєднаного вживання декількох наркотичних та інших психоактивних речовин. Синдром залежності».
Згідно із довідкою БФ «Матері проти наркотиків» від 02 липня 2016 року, громадянин ОСОБА_4 з 25 червня 2016 року знаходиться у стаціонарному відділенні Центру психологічної корекції БФ « Матері проти наркотиків», де проходить курс лікування від наркологічної залежності, психологічної реабілітації та соціалізації. Дана довідка дає можливість зробити висновки, що ОСОБА_4 чітко усвідомлює проблеми своєї залежності, намагається від неї позбутися.
Згідно із довідкою № 1430 /21.06.2016 ОСОБА_4 не звертався до КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м .Слов`янська», відомостей про надання психіатричної допомоги у інших психіатричних закладах немає.
Як видно із свідоцтва про шлюб, між ОСОБА_4 та ОСОБА_19 07 листопада 2014 року зареєстрований шлюб, відомостей щодо розірвання шлюбу суду не надано.
Відповідно до свідоцтва від 05 жовтня 2016 року про народження дитини ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини записаний ОСОБА_4 . Даних щодо позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав суду не надано.
Згідно із характеристикою № 2 від 24 жовтня 2016 року та довідки № 7 від 24 жовтня 2016 року ФОП « ОСОБА_5 », ОСОБА_4 працевлаштований, зарекомендував себе як відповідальний та грамотний працівник, виховує дочку, одружений.
Згідно із довідкою, виданою керівником мікрорайону Словкурорт, від 11 листопада 2016 року, скарг від жителів мікрорайону на ОСОБА_4 не надходило, у громадському житті мікрорайону ОСОБА_4 участі не приймає.
Згідно із виписним епікризом № 715 КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Слов`янська», має наркологічну залежність з 2014 року.
У матеріалах справи міститься клопотання ОСОБА_5 , у якому вона зазначає, що є матір`ю ОСОБА_4 та повідомляє, що ОСОБА_4 не позбавився наркологічної залежності по теперішній час, тісних соціальних зв`зків із рідними не підтримує, по відношенню до бабусі та прабабусі веде себе негативно, вимагає у них гроші, продає з будинку речі.
Раніше судимий.
31 жовтня 2011 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.190, ч. І ст.190 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
17 червня 2013 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ст. 70, ч.3 ст. 186, ч.2 ст.185, КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки
Суду надано відомості, що ухвалою Слов`янського міськрайноого суду Донецької області від 13 липня 2016 року ОСОБА_4 , звільнено від відбування покарання, призначеного Дзержинським районним судом м. Харкова 17 червня.2013 року.
Матеріальна шкода відшкодована у повному розмірі.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Згідно із ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчинених злочинів, сукупність всіх характеризуючих його обставин, віднесення їх законодавцем до категорії середньої тяжкості та тяжких, характер і ступінь його суспільної небезпеки, характер дій обвинуваченого у здійсненні ним злочинних намирів, ступінь негативних майнових втрат потерпілої сторони, дані про особу обвинуваченого.
При цьому, суд приймає до уваги встановлені фактичні обставини по провадженню, ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжує покарання, характер та мотиви протиправних дій, враховуючи вищеприведені характеристики особистості обвинуваченого, ступінь небезпечності особистості обвинуваченого для суспільства, який хоч працює, має на утриманні дитину, одружений, однак, як видно із матеріалів справи та обставин вчинення правопорушення, нехтує родинними зв`язками, не має планів на майбутнє та будь-яка мотивація до позитивних змін відсутня, не дотримується норм соціальної поведінки, вчинив два злочини у короткий проміжок часу. За таких обставин, суд вважає неможливим перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, оскільки ризик вчинення повторного кримінального правопорушення на думку суду досить високий. Разом з тим, суд також приймає до уваги, що ОСОБА_21 своєю поведінкою сприяв розкриттю злочинів, зрозумів протиправність своїх дій, у вчиненому розкаюється, позицію потерпілих, які при призначенні покарання не наполягали на суворому покаранні та просили призначити покарання на розсуд суду. Зважаючи на вказані обставини, суд приходить до висновку, що покарання слід призначити в межах санкції особливої частини КК України з урахуванням положень 69-1 КК України.
Суд, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 було вчинено декілька злочинів, вважає за необхідне, на підставі ст. 70 КК України, призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань.
Суд також враховує ту обставину, що обвинувачений вчинив правопорушення за вказаним вироком під час іспитового строку, визначеного йому Дзержинським районним судом м. Харкова 17 червня 2013 року, яким ОСОБА_4 визнано винним за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки із застосуванням . Проте суд позбавлений можливості застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 71 КК України, оскільки ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання ухвалою Слов`янського міськрайноого суду Донецької області від 13 липня 2016 року, і на сьогодні вказана ухвала не скасована.
Вказане покарання обвинуваченому по своєму виду та розміру на думку суду буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 березня 2017 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Аналізуючи наведені правові позиції ЄСПЛ, можна дійти висновку про те, що зазначення у вироку строку шляхом настання певної події, а саме набрання цим вироком законної сили не суперечитиме п. 74 рішення у справі «Харченко проти України». Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 115 КПК строки, встановлені КПК, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.
При цьому, якщо питання про доцільність та обгрунтованість тримання засудженого під вартою виникає на стадії апеляційного оскарження і апеляційного провадження, суд з метою забезпечення прав засудженого в разі неможливості завершення провадження в апеляційному порядку до спливу двомісячного строку з дня ухвалення вироку судом першої інстанції необхідно незалежно від наявних клопотань сторін кримінального провадження розглянути питання доцільності та обгрунтованості тримання під вартою. У такому випадку суд застосовує правила ст. 331 КПК до завершення розгляду провадження в суді апеляційної інстанції.
Отже з врахуванням роз`яснень, викладених у Листі ВССУ «Про судову практику застосування судами першої інстанції та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», при вирішенні питання що належить вчинити із заходами кримінального провадження, обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на думку суду слід залишити до набрання вироку законної сили.
Враховуючи вимоги ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_4 слід зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення 29 березня 2017 року по 20 квітня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно норм ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Процесуальних витрат немає.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання:
за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2(двох) років позбавлення волі;
за ч.2 ст. 289 КК України у виді 5(п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна, що йому належить.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5(п`яти) років та 1(одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту взяття під варту 29 березня 2017 року.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України, термін перебування ОСОБА_4 під вартою як запобіжний захід з 29 березня 2017 року по 20 квітня 2017 року включно обчислювати із розрахунку один день утримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу залишити попередній тримання під вартою.
Речові докази по справі:
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок складений у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Головуючий- суддя: ОСОБА_1