АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1051/17 Справа № 207/1859/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши 20 червня 2017 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000243 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська, українки, громадянки України, непрацюючої, мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судиму:

- 27 червня 1997 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ст.,ст.206 ч.2,141 ч.2,46-1 КК України /1960р./ до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку строком на 02 роки;
- 07 липня 1998 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ст.,ст. 206 ч.1,44 КК України /1960р./ до штрафу у прибуток держави у сумі 150 гривень;
- 30 червня 2000 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ст.,ст. 229-6 ч.2,43,14 КК України /1960р./ до 2 років позбавлення волі та до призначеного покарання частково, у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі, приєднано покарання, призначене за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 червня 1997 року і остаточно до відбуття призначено 3 роки 1 місяць позбавлення волі;
- 02 червня 2004 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. 185 ч.3,75,76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 01 березня 2011 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ст.,ст.185 ч.2,309 ч.2,190 ч.2,70 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 02 серпня 2011 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ст.186 ч.2,70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі з поглиненням покарання призначеного вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 01 березня 2011 року. Звільнилась 20 січня 2014 року по відбуттю призначеного покарання,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В апеляції та доповненнях до неї:

обвинувачена ОСОБА_7 , просить вирок суду першої інстанції змінити, перекваліфікувати її дії з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України, та застосувати положення ч. 5 ст. 72 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та зазначає, що потерпіла ОСОБА_9 , і її свідки не бачили як ОСОБА_7 , скоїла таємну крадіжку чужого майна.

Вироком Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року, ОСОБА_7 , визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
Цим вироком ОСОБА_7 , визнано винною за ч. 2 ст. 186 КК України та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

Обвинувачена ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимою, на шлях виправлення не стала і повторно вчинила тяжке корисливе кримінальне правопорушення.

Так, обвинувачена ОСОБА_7 18 лютого 2015 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись біля будинку №1 по вулиці 8-го Березня у м. Дніпродзержинську, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, подавляючи волю раніше їй незнайомої потерпілої ОСОБА_9 , штовхнула потерпілу руками. Тобто, застосувала насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров*я потерпілої. Від поштовху потерпіла впала на землю і після цього обвинувачена із корисливих мотивів викрала у потерпілої 170 гривень. Заволодівши грішми, обвинувачена з місця скоєння кримінального правопорушення зникла і викраденим розпорядилась на власний розсуд, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Заслухавши учасників кримінального провадження, обвинувачену, яка підтримала доводи і вимоги своєї апеляції, захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу своєї підзахисної, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченої, та перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляціях і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів, дійшла наступного висновку.

Так, з огляду на положення ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При ухваленні вироку відносно ОСОБА_7 , суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Так, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину, як і правильність кваліфікації її дій за ч.2 ст.186 КК України підтверджується зібраними по справі доказами наявними в матеріалах кримінального провадження, яким судом дана належна правова оцінка.
Зокрема, цей висновок, суд зробив на підставі доказів, які він дослідив та оцінив із дотриманням положень ст. 94 КПК України. Докладні мотиви прийнятого рішення відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, суд навів у вироку.
Доводи обвинуваченої на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а саме ствердження обвинуваченої в своїй скарзі і в апеляційній інстанції щодо неправильної кваліфікації її дій за ч.2 ст. 186 КК України з посиланням на те, що потерпіла ОСОБА_9 та свідки не бачили, як вона скоїла крадіжку грошей, а тому її дії повинні бути кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України є необґрунтованими та безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами справи.
Судом правильно встановлені фактичні обставини вчиненого обвинуваченою ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і його висновки про її винність у скоєнні цього злочину, при обставинах вказаних у вироку суду, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, які належним чином повністю перевірені в судовому засіданні.

Так, як вбачається з показів потерпілої ОСОБА_9 , вона бачила, як обвинувачена ОСОБА_7 штовхаючи її потім рукою із правої кишені її пальто витягла 20 грн., далі на вимогу потерпілої повернути їй гроші, ОСОБА_7 передала їх хлопцеві з яким прийшла і коли свідок ОСОБА_10 підійшов до нього і став вимагати їх повернення, хлопець поклав ці гроші у капюшон куртки ОСОБА_7 . Коли потерпіла схватила капюшон обвинуваченої, 20 гривень випали на підлогу і їх схватив хлопець, штовхнувши ОСОБА_10 і той впав, а в цей час ОСОБА_7 знову штовхнула потерпілу і з правої кишені її пальто витягла у потерпілої 150 гривень, порвавши кишеню.

Дані обставини підтверджені поясненнями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які узгоджуються між собою і не мають протиріч.

Покази потерпілої та свідків також підтверджуються і узгоджуються з іншими доказами дослідженими судом першої інстанції в повному обсязі, а саме протоколами пред`явлення особи для впізнання від 03 березня 2015 року, де як потерпіла ОСОБА_9 так і свідок ОСОБА_10 опізнали ОСОБА_7 , як особу, яка 18 лютого 2015 року у потерпілої ОСОБА_9 відкрито із застосуванням насильства викрала 170 гривень.

Підстав вважати, що потерпілий та свідки давали суперечливі покази, обмовляють обвинувачену чи дають неправдиві свідчення у апеляційного суду не має.

Таким, чином, за встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинений повторно, є правильною.

Зважаючи на викладене, колегія суддів, вважає, що підстав для зміни чи скасування вироку не встановлено, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскільки вирок суду ухвалений згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Окрім того, згідно ч.5 ст. 72 КК України, діючої в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності з 21 червня 2017 року, у вказану вище частину статті внесені зміни і дана частина викладена в новій редакції, яка вже передбачає зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

За вимогами ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що у тому числі, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, а тому, колегія суддів вважає необхідним застосувати до ОСОБА_7 положення ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року та зарахувати їй у строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення та перебування в установах попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляду апеляційної та касаційної інстанції згідно у тому числі довідки Дніпропетровської УВП (№4) від 19 червня 2017 року, а саме з моменту її затримання 11 березня 2015 року по 17 січня 2016 року включно та з 27 листопада 2016 року по 27 квітня 2017 року ( участь у судовому розгляді касаційної інстанції) та з 08 червня 2017 року по день набрання чинності Закону Украйни № 2046-VIII від 18 травня 2017 року, а саме по 20 червня 2017 року включно ( участь у апеляційній інстанції), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої за ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченій ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11 березня 2015 року по 17 січня 2016 року включно та з 27 листопада 2016 року по 27 квітня 2017 року включно та з 08 червня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженій яка тримається під вартою в той самий строк з дня отримання нею копії ухвали.
Судді:
_______________ ______________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4