Справа № 297/1178/17
УХВАЛА
про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна
29 травня 2017 року м. Берегово

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000395 від 26.05.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 302 КК України,

встановив:
Слідчий СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме на 5 купюр номіналом по 100 гривень кожна, які були вилучені під час огляду місця події, проведеного 25 травня 2017 року в період часу з 21:10 по 21:35 години в приміщенні номеру № 4 мотелю «Арбат», що знаходиться за адресою м. Берегово, вул. Мужайська, 28А.

Клопотання мотивоване тим, що 25 травня 2017 року у вищевказаному готелі було виявлено факт звідництва, а саме громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , звів для надання сексуальних послуг громадянку України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканку АДРЕСА_2 , з громадянином на ім`я ОСОБА_7 . Оскільки вилучені під час проведення огляду місця події грошові кошти могли зберегти на собі сліди злочину, а також з метою збереження речових доказів, унеможливлення розпоряджатися коштами, слідчий просив накласти арешт на грошові кошти.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали з підстав, наведених в такому, просили накласти арешт на вказані в клопотанні речі. Слідчий також пояснив, що вказані грошові кошти були виявлені в тумбочці, однак не знає кому ці кошти належали.

Заслухавши думку учасників розгляду клопотання, дослідивши матеріали, якими слідчий обґрунтовує його доводи, слідчий суддя приходить до наступного.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, є збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження відповідними особами таким майном.

При цьому, ні в клопотанні, ні в судовому засіданні, не було наведено конкретні факти і докази, які б свідчили хто є власником чи володільцем грошових коштів, на які слідчий просить накласти арешт.

Разом з тим, не обґрунтовано необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна саме з метою збереження речових доказів. Так, до клопотання не додано доказ визнання речовими доказами грошових коштів, на які слідчий просить накласти арешт, такий також не надано і в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, оскільки клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, а також оскільки слідчим не доведено наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження грошових коштів, а тільки зазначено про наявність таких ризиків, оскільки необхідність та підстави накладення арешту слідчим не доведено, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309, 370-372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000395 від 26.05.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 302 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1