Справа № 554/5428/16-к
ВИРОК

Іменем України

Дата документу 10.02.2017

10 лютого 2017 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000795 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в:
21.03.2015 року, близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись у корпусному парку біля підземного переходу ТЦ «Злато місто», який розташований по вул. Жовтневій в м. Полтаві, діючи з прямим умислом, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, під час словесної суперечки з ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, наніс останньому три удари кулаком правої руки в ділянку правої частини обличчя та ока, поваливши його при цьому на землю. Після цього ОСОБА_4 наніс не менше чотирьох ударів правою ногою та двох ударів коліном в область правої частини обличчя, у той час коли потерпілий намагався підійнятися із землі, а також один удар кулаком правої руки в ділянку потилиці.
Внаслідок вказаних протиправних дій, ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_6 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 838 від 16.06.2015 року тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематом м`яких тканин, забійної рани, садна шкіри та припухання м`яких тканин голови, які утворились не менш ніж від 3-х кратної дії тупих обмежених предметів, якими могли бути пальці рук людини, стиснуті в кулак, нога людини у взутті або інші предмети з подібними характеристиками, кваліфікуються лише в своїй сукупності як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний у суді ОСОБА_8 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що 21.03.2015 року близько 20-ї години він перебував разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 біля входу у підземний перехід «Злато місто». Там у нього виник конфлікт із потерпілим, в ході якого він наніс останньому декілька ударів по голові. Погодився із кількістю та обставинами нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Підтвердив, що саме його діями потерпілому спричинені вказані вище легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Цивільний позов, заявлений потерпілим визнав частково на суму 5000 гривень в частині відшкодування матеріальної шкоди, та не визнав взагалі в частині моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 21.03.2015 року він проголювався по Корпусному парку в. м.Полтаві. У цей час він побачив як двоє дівчат знущаються з їжака. Потерпілий підійшов до них щоб зробити їм зауваження. У цей час підійшов обвинувачений, запитав, які в нього проблеми і запропонував відійти від дівчат. Відійшовши, ОСОБА_8 поклав потерпілому руку на плече, та правою рукою, наніс йому три удари в обличчя, при цьому потрапив і в око. Після цього ОСОБА_8 схопив правою рукою ОСОБА_6 за шию та кинув на землю. Потерпілий впав обличчям до низу. Потім обвинувачений наніс потерпілому ще близько чотирьох ударів ногами в область носа і ока. Потерпілий намагався піднятися та схопив обвинуваченого за ногу, однак останній напівзігнутою ногою завдав йому ще два-три удари коліном. ОСОБА_6 намагався закрити обличчя руками від ударів. Після цього обвинувачений знову наніс потерпілому декілька ударів в обличчя, а потім втік.

Суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, позбавлення права на оскарження фактичних обставин в апеляційному порядку, переконавшись в добровільності їх позиції, та за їх згодою, визнав недоцільним дослідження тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч.2 ст. 125 КК України, оскільки встановлено, що він умисно заподіяв легкі тілесні ушкодження потерпілому, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує положення ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, та положення ч.1 ст.65 КК України, згідно з яким суд призначає покарання у межах санкції статті, що передбачає покарання за даний злочин, враховуючи не лише ступінь тяжкості злочину, а й особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, конкретні обставини справи, ступінь вини обвинуваченого, його особу, який вчинив кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці, неодружений, офіційно не працює, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем колишнього навчання та проживання характеризується посередньо, раніше не судимий.

Згідно з актом амбулаторної психолого-психіатричної експертизи №263 від 29.06.2016 року ОСОБА_4 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством та іншим хворобливим станом психіки не страждав і міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. На даний час ОСОБА_4 будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством не страждає, як і не перебуває у стані тимчасового розладу психічної діяльності та може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час інкримінованого йому діяння ОСОБА_4 не знаходився в стані фізіологічного афекту або в іншому особливому емоційному стані, які можуть розглядатися як психологічна підстава сильного душевного хвилювання. На даний час під дію ст.ст. 19, 20 КК України не підпадає.

Обставинами, що в силу ст. 66 КК України пом`якшують покарання є вчинення злочину неповнолітнім, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що в силу ст. 67 КК України обтяжують покарання не встановлено.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України відповідно до яких покарання у виді обмеження волі до осіб, що вчинили злочин у неповнолітньому віці не застосовуються, а штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні дані про те, що ОСОБА_4 має самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення. Не може бути призначене ОСОБА_4 також покарання у виді виправних робіт, оскільки останній офіційно не працює.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КК України громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є покарання у виді громадських робіт в середній межі санкції статті.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими Кримінальним процесуальним Кодексом України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи долю цивільного позову, заявленого потерпілим ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 20000 гривень в рахунок відшкодування завданої йому кримінальним правопорушенням моральної шкоди та 12313 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, суд враховує характер та обставини вчиненого злочину, глибину фізичних і моральних страждань, вимушених змін в житті потерпілого у зв`язку із вчиненням щодо нього кримінального правопорушення. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 20000 гривень. Також підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_6 про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 1500 гривень. В частині відшкодування витрат на лікування цивільний позов підлягає частковому задоволенню в сумі 6699 гривень 20 копійок, що підтверджується даними медичної картки ОСОБА_6 , даними виписок з медичної картки, копіями чеків (а.с. 28-43, 100-131). Так, на думку суду не підлягають стягненню з обвинуваченого кошти сплачені потерпілим як благодійний внесок в сумі 540 гривень на рахунок «Асоціації сімейних лікарів» (а.с. 31), витрати в сумі 265 гривень за медичні послуги згідно з квитаціями ФОП ОСОБА_12 , оскільки не встановлено за що були сплачені вказані кошти (а.с. 44), витрати за перевезення вантажів та поштові відправлення (а.с. 48-51). Вимоги потерпілого про відшкодування втраченого заробітку підлягають також частковому задоволенню в сумі 2909 гривень 06 копійок за період лікування з 21 березня по 14 квітня 2016 року (а.с. 52). Вимоги ж щодо відшкодування обвинуваченим втраченого заробітку та витрат на лікування виразкової хвороби потерпілого в липні 2016 року задоволенню не підлягаю, оскільки не доведено, що саме діями обвинуваченого ОСОБА_4 заподіяна така шкода. Таким чином, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню на суму 11108 гривень 26 копійок.

Судові витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід обраний щодо обвинуваченого у виді особистого зобов`язання підлягає продовженню до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_4 винним за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин.

Задовольнити частково цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_6 , стягнувши із ОСОБА_4 на його користь 11108 гривень 26 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 20000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього в сумі 31108 гривень 26 копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в закону силу продовжити у виді особистого зобов`язання.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави протягом 30 діб з моменту його проголошення.

СуддяОСОБА_1