Справа № 461/473/17
Провадження № 1-в/461/17/17
УХВАЛА
іменем України
18.01.2017 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали заяви адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про зняття арешту з майна, -
в с т а н о в и в:
адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого слідчого відділу управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області ОСОБА_4 про накладення арешту на все майно, яке належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вивчивши матеріали заяви, слідчий суддя приходить до висновку, що заяву адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про зняття арешту з майна, слід повернути заявнику, з огляду на наступне.
Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним.
Частиною 2 статті 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Як вбачається із змісту заяви, 20.11.2008 р. старшим слідчим слідчого відділу управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області ОСОБА_4 під час досудового слідства у кримінальній справі №118-0451 винесено постанову про накладення арешту на все майно, яке належить ОСОБА_3 .
Вироком Залізничного районного суду м.Львова від 23.09.2011 р. ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.292 КК України до 3 років позбавлення волі, із встановленням іспитового строку 1 рік.
Встановлено, що постановою Залізничного районного суду м.Львова від 11.10.2012 р. ОСОБА_3 звільнено від покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 23.09.2011 р., засудженого за ч.2 ст.292 КК України на 3 роки позбавлення волі із встановленням іспитового строку 1 рік згідно ст.75 КК України.
Заявник стверджує, що станом на 16.12.2016 р. Постанова Залізничного районного суду м.Львова вступила в законну силу, ОСОБА_3 звільнено з іспитового строку, згідно вироку, як вид покарання конфіскація майна, яке належить на право власності не застосовувалося.
Відповідно п.1 ч.4 ст.374 КК України у резолютивній частині вироку зазначаються рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Отже, якщо арешт на майно було накладено в межах кримінального провадження, то після надходження кримінальної справи до суду питання щодо скасування арешту має вирішуватись суддею при винесенні вироку.
Проте, як вбачається із поданою заяви Залізничним районним судом м.Львова під час винесення вироку щодо ОСОБА_3 не вирішувалося питання про скасування арешту майна, тому слідчий суддя вважає за можливе матеріали заяви повернути заявнику.
Водночас, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити заявнику його право на звернення до Залізничного районного суду м.Львова щодо скасування арешту майна, яке належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись ст.ст.131, 174, 374 КПК України, слідчий суддя -
у х в а л и в:
матеріали заяви адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про зняття арешту з майна повернути заявнику.
Роз`яснити заявнику його право на звернення до Залізничного районного суду м.Львова щодо питання про скасування арешту майна, яке належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1