Справа № 730/1182/16-к провадження № 11-кп/795/300/2017 Категорія - ч.2 ст.286 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 00000189 від 21 жовтня 2016 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2016 року,

про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Забілівщина Борзнянського району Чернігівської області,

який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікацію його дій, просив вирок місцевого суду змінити та пом`якшити призначене покарання.

Вироком Бознянського районного суду Чернігівської області від

14 грудня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та засуджено за частиною 2 статті 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 постановлено рахувати з

21 жовтня 2016 року, часу затримання.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 703 грн. 68 коп.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_9 до вступу вироку у законну силу залишено без змін у вигляді тримання під вартою.

На підставі частини 5 статті 72 КК України, зараховано обвинуваченому ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з 21 жовтня 2016 року по 14 грудня 2016 року у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник просив врахувати визнання обвинуваченим своєї вини та розкаяння у вчиненому, сприяння у розкритті злочину, відсутність цивільного позову, претензій з боку потерпілої та призначити мінімальний термін покарання, встановлений санкцією частини 2 статі 286 КК України.

Вироком суду першої інстанції було встановлено, що 21 жовтня 2016 року близько 00:30 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, знаходячись на території машинно-тракторного парку по вул. Сагайдачного, 48А с. Кинашівка Борзнянського району Чернігівської області, керуючи автомобілем марки «САЗ-3507-01-015», д.н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, розпочав рух транспортним засобом та при виїзді з приміщення гаражу притиснув лівим переднім кутом кузову автомобіля до внутрішньої стіни приміщення ОСОБА_10 , який під час руху даного автомобіля знаходився на підніжці кабіни зі сторони водія. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді розтрощення голови (множинних переломів кісток мозкового та лицевого черепу з розм`яттям головного мозку), закритого перелому шийного відділу хребта між 1-им та 2-им шийними хребцями з розривом спинного мозку, по садну на обох гомілках спереду, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, від яких настала смерть потерпілого ОСОБА_10 . Своїми діями ОСОБА_7 грубо порушив вимоги пунктів 2.1а, 2.3б, 2.9а, 10.1, 21.11а Правил дорожнього руху України, що знаходяться в причинному зв`язку з вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, прокурора, яка просила залишити вирок суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, повністю доведена в суді першої інстанції зібраними під час досудового і судового слідства доказами, які були оцінені судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, що в поданій апеляційній скарзі не оспорюється.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_7 за частиною 2 статті 286 КК України, як дії, що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, кваліфіковано місцевим судом правильно, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

За змістом статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції призначаючи покарання ОСОБА_7 у відповідності до вимог статті 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його вік, посередню характеристику за місцем проживання, наявність обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також позицію потерпілої, та дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією обвинуваченого та поміщення його до кримінально виконавчої установи закритого типу в межах санкції, яка визначена частиною статті за інкриміноване кримінальне правопорушення, що є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 і попередження вчинення ним нових злочинів.

При вирішенні питання про призначення покарання місцевим судом були враховані всі обставини на які посилається захисник в поданій апеляційній скарзі.

За таких обставин доводи захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про суворість призначеного місцевим судом покарання є необґрунтованими. Підстав для пом`якшення покарання суд не вбачає.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від

30 червня 1993 року, визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З огляду на наведе, слід додатково зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 15 грудня 2016 року по 14 лютого 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Порушень кримінального процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого, на кваліфікацію його дій та необґрунтованість призначеного покарання, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2016 року, залишити без задоволення.

Вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від

14 грудня 2016 року, щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Відповідно до частини 5 статті 72 КК України, додатково зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 14 грудня 2016 року по 16 лютого 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4