Справа № 596/669/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Копичинецької ВК №112 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в дистанційному провадженні з Копичинецькою ВК №112 в залі суду в селищі Гусятин клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, до засудження не працюючого, раніше судимого: 21.10.2005 року Євпаторіївським міським судом АР Крим за ст. 309 ч. 1 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном на 1 рік; 30.05.2007 року Залізничним районним судом м. Сімферополя за ст. 309 ч. 1 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном на 1 рік; 12.06.2012 року Євпаторіївським міським судом АР Крим за ст. 185 ч. 1,2 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном на 2 роки.
Засудженого: 06.11.2012 року Євпаторіївським міським судом АР Крим ст. ст. 185 ч. 2. 185 ч.3,186 ч. З, 187 ч.1, 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Євпаторіївського міського суду АР Крим від 12.06.2012 року та остаточно визначено засудженому покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 13.04.2016 року зараховано в строк призначеного покарання за вироком Євпаторійського міського суду АР Крим від 06.11.2012 року строк попереднього ув`язнення з 17.07.2012 року по 22.11.2012 року у відповідності до ст. 72 ч.5 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, -
Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України з тих підстав, що він довів своє виправлення.
В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання з підстав наведених у ньому, і просив його задовольнити. Крім того, засуджений показав, що він щиро покаявся в скоєних ним злочинах, зробив для себе відповідні висновки. Своєю поведінкою та ставленням до праці, довів своє виправлення. Також вказав, що рішення комісії Копичинської ВК №112 про відмову в застосуванні до нього вказаної заохочувальної норми не оскаржував. Повторно із заявою про застосування до нього заохочувальної норми у вигляді умовно дострокового звільнення до начальника Копичинської ВК №112 не звертався. До 2016 року в нього не було заохочень. Підтвердив факт накладення відносно нього дисциплінарного стягнення у виді 14 діб ДІЗО.
Представник Копичинецької ВК 112 в судовому засіданні заперечував щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання останнього, оскільки клопотання є передчасним. Він погоджується з рішенням комісії про те, що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення, а тому вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити. Також вказав, що засуджений ОСОБА_6 16.06.2017 року допустив нове порушення за яке накладено дисциплінарне стягнення у виді 14 діб ДІЗО.
Прокурор в судовому засіданні висловив думку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання. Вказав, що клопотання є передчасним та безпідставним, в задоволенні якого слід відмовити.
Суд, заслухавши засудженого, представника Копичинецької ВК 112, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, матеріали особової справи засудженого та інші представлені адміністрацією колонії документи щодо засудженого, приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 06.11.2012 року був засуджений Євпаторіївським міським судом АР Крим за ст. ст. 185 ч. 2. 185 ч.3,186 ч. 3, 187 ч.1, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України йому до призначеного покарання за вказаним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Євпаторіївського міського суду АР Крим від 12.06.2012 року та остаточно визначено засудженому покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 13.04.2016 року зараховано в строк відбування покарання за вироком Євпаторійського міського суду АР Крим від 06.11.2012 року строк попереднього ув`язнення в період з 17.07.2012 року по 22.11.2012 року у відповідності до ст. 72 ч.5 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 17.07.2012 року.
Кінець строку відбування покарання 12.09.2017 року.
Засуджений ОСОБА_6 відбув 2/3 строку покарання 12.11.2015 року.
Відповідно до ч. 2, п.2 ч. 3 ст. 81 КК України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до роз`яснень п.п. 2, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період-відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, представлених документів на засудженого адміністрацією колонії, зокрема з характеристики на засудженого ОСОБА_6 затвердженої начальником державної установи «Копичинської ВК 112» 12.05.2017 року, засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі з 17.11.2012 року. Під час утримання в слідчому ізоляторі допустив 1 (одне) порушення режиму утримання, за яке притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення достроково зняте у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.
З 24.12.2012 року засуджений відбуває покарання у державній установі «Копичинська виправна колонія (№112)». Станом на 12.05.2017 року за період відбування покарання в Копичинській виправній колонії №112 характеризувався негативно, допустив 28 порушень установленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності. Однак, після проведеної з ним індивідуально-виховної роботи змінив свою поведінку в кращу сторону. Стягнення достроково зняті і погашені у встановленому законом порядку. На даний час характеризується позитивно. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 6 разів.
Працевлаштований у господарській обслузі робітником пекарні.
У взаємовідносинах з іншими засудженими намагається не конфліктувати, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно, самостійно виконує роботи із самообслуговуванням, має достатні навички для самостійного їх виконання. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. ІІриймає участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених « Фізкультура і спорт». Соціальні зв`язки із родичами підтримує шляхом листування, телефонних розмов. Вину у скоєнні злочинів визнав повністю. Позову на виконанні за виконавчими листами не має.
Постановою начальника державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)»
(протокол № 14 від 09.05.2014 року) переведений із дільниці ресоціалізації колонії середнього рівня безпеки до дільниці посиленого контролю цієї ж колонії.
Постановою начальника державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)»
(протокол № 50 від 12.12.2014 року) переведений із дільниці посиленого контролю до дільниці ресоціалізації цієї ж колонії.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо заміни умов тримання у відповідності до ст. ст. 100, 101 КВК України підлягав після фактичного відбуття 1/3 частини строку покарання - 17.05.2014 року. Постійно-діючою комісією державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» не розглядався.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, підлягав після фактичного відбуття 1/2 частини призначеного судом строку покарання - 17.04.2015 року. На засіданні постійно діючої комісії державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» (протокол № 13 від 01.05.2015) року засудженому відмовлено у застосуванні заохочувальної норми закону у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, у відповідності до ст. 81 КК підлягав після фактичний відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання - 12.11.2015 року. На засіданні постійні діючої комісії державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» (протокол № 7 від 25.03.2016 року) засудженому відмовлено у застосуванні заохочувальної норми закону у вигляд умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як такому що не довів свого виправлення.
Як вбачається з матеріалів клопотання, особової справи засудженого ОСОБА_6 , останній відбув передбачений п.2 ч.3 ст.81 КК України строк, у зв`язку з чим виникла можливість вирішення питання щодо умовно - дострокового звільнення від призначеного судом покарання.
25 березня 2016 року рішенням постійно - діючої комісії державної установи «Копичинської ВК №112» відмовлено засудженому ОСОБА_6 в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів свого виправлення. Рішення комісії про відмову у застосуванні ст.81 КК України засуджений ОСОБА_6 не оскаржував. Дане рішення набрало законної сили.
При цьому, згідно матеріалів особової справи та довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_6 останній за час відбування покарання допустив 29 порушень встановленого порядку відбування покарання, за вчинення яких накладалися стягнення, з яких 12 разів поміщався в дисциплінарний ізолятор, п`ять разів переводився в приміщення камерного типу. Стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку.
Такі висновки адміністрації Копичинецької ВК 112 суд бере до уваги так як вони для вирішення питання мають пріоритетне значення, оскільки саме на адміністрацію установи покладені обов`язки по виправленню і перевихованню засуджених та дослідженню їх морально психологічних чинників, які впливають на цей процес.
Факт відбуття засудженим 2/3 строку покарання та наявність 6 заохочень в засудженого за період відбування покарання в Копичинській ВК №112 на думку суду не є підставою та достатніми при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 ..
Також 6-ти разове заохочення засудженого не може свідчити про його виправлення.
Крім того, на переконання суду, незважаючи на те, що на час розгляду клопотання 29 дисциплінарних стягнень ОСОБА_6 були вже погашені, їх наявність підтверджує негативну характеристику засудженого.
В даному випадку наявні лише формально юридичні підстави для умовно дострокового звільнення від відбування покарання засудженого.
Враховуючи вимоги закону, встановленні обставини, позицію засудженого про те, що він довів своє виправлення є передчасною і не обумовлена достатніми підставами, оскільки матеріали клопотання, особової справи засудженого та інші матеріали, представлені Копичинською ВК 112 в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки передбаченої частиною 2 ст.81 КК України обов`язкової підстави умовно дострокового звільнення засудженим ОСОБА_6 на даний час не виконано, засуджений на час звернення до суду не довів своє виправлення, а тому у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.
На підставі наведеного та керуючись ст.81 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким , ст.ст. 537, 539, 392 КПК України суд,-
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк покарання.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя-підпис
З оригіналом вірно
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1