Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/332/17-к
Провадження № 1-кс/499/49/17
У Х В А Л А

Іменем України

"13" травня 2017 р. смт.Іванівка

Слідчий суддя Іванівського районного суду Одеської області судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 розглянувши клопотання про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню за №0000072 від 26.02.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185, ч.1 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області звернувся до суду із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню за №0000072 від 26.02.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185, ч.1 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України.
Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що 24 лютого 2017 року, приблизно о 22.00 годині, точний час слідством не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , спільно з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який фактично мешкає в АДРЕСА_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , та з, знаходились в м. Одеса, на вул. Бочарова, точна адреса слідством не встановлена. Під час розмови у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна. Знаючи про те, що в смт Петрівка Іванівського району Одеської області розташовуються гаражні масиви, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 та ОСОБА_4 поїхати в смт Петрівка з метою здійснити там крадіжку чужого майна, яке згодом можна продати та отримати грошові кошти. На пропозицію ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_4 погодились та вирушили на автомобілі «BMW 525» д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , в смт Петрівка Іванівського району Одеської області.
25 лютого 2017 року, приблизно о 00.00 годині, точний час слідством не встановлено, під`їхавши до гаражного масиву, розташованого по АДРЕСА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 місцевість та ОСОБА_6 заховав свій автомобіль «BMW 525» д/н НОМЕР_1 в подвір`ї між будинками, щоб не привертати увагу сторонніх осіб. Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наказали ОСОБА_4 стояти неподалік від гаражів та спостерігати за тим, чи не йдуть поблизу сторонні особи. Погодившись з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_4 залишився стояти неподалік від гаражів з цілю спостереження за тим, чи не йдуть поблизу сторонні особи.

З метою доведення своєї мети до кінця, діючи спільно та об`єднаними зусиллями спираючись на допомогу ОСОБА_4 , знаходячись біля гаражу АДРЕСА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, умисно, таємно, розуміючи противність своїх дій, шляхом злому металевих дверчат за допомогою металевого лому, ОСОБА_5 проник в приміщення гаражу № НОМЕР_2 , та здійснив крадіжку автомобільного компресора Vitol «Тайфун» КА-Т12021, який належав власнику гаражу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцю АДРЕСА_6 .

Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покинули приміщення гаражу № НОМЕР_2 та спільно з ОСОБА_4 , який весь цей час спостерігав за тим, щоб поблизу не йшли сторонні особи, тим самим своїми діями сприяв здійсненню крадіжки, поїхали з місця злочину. Викрадений автомобільний компресор Vitol «Тайфун» КА-Т12021 ОСОБА_6 залишив собі для користування в особистих цілях.

Сума матеріального збитку, завданого ОСОБА_7 , згідно товарного чеку №6492 від 08.03.2014, становить 205 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.

Продовжуючи свої злочині наміри, 04 травня 2017 року, приблизно о 22.00 годині, точний час слідством не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , спільно з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який фактично мешкає в АДРЕСА_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , та з, знаходились в м. Одеса, на вул. Бочарова, точна адреса слідством не встановлена. Під час розмови у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна. Знаючи про те, що в с. Конопляне, Іванівського району Одеської області розташовується складське приміщення, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 та ОСОБА_4 поїхати в с. Конопляне, з метою здійснити там крадіжку чужого майна, яке згодом можна продати та отримати грошові кошти. На пропозицію ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_4 погодились та вирушили на автомобілі «BMW 525» д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , в с. Конопляне, Іванівського району Одеської області.

05 травня 2017 року, приблизно о 00.00 годині, точний час слідством не встановлено, під`їхавши до складського приміщення, розташованого по АДРЕСА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 місцевість та ОСОБА_6 заховав свій автомобіль «BMW 525» д/н НОМЕР_1 не подалік складського приміщення, щоб не привертати увагу сторонніх осіб. Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наказали ОСОБА_4 стояти неподалік від складського приміщення та спостерігати за тим, чи не йдуть поблизу сторонні особи. Погодившись з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_4 залишився стояти неподалік від складського приміщення з цілю спостереження за тим, чи не йдуть поблизу сторонні особи.

З метою доведення своєї мети до кінця, діючи спільно та об`єднаними зусиллями спираючись на допомогу ОСОБА_4 , знаходячись біля складу АДРЕСА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, умисно, таємно, повторно, розуміючи противність своїх дій, шляхом злому металевої скоби за допомогою металевого лому, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проникли в приміщення складу №1, та здійснили крадіжку «Керхера, 6 акумуляторних батарей марки ВАРТА, бензинової косарки, ручної цилькулярки, та 4 кейси з інструментами, які належать ОСОБА_8 , 1962 року народження, проживаючий за адресою: АДРЕСА_8 ., однак довести свій злочинний намір до кінця не змогли з причин які не залежали від їх волі.
Після чого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_4 , покинули місце скоєння не доведеного злочину, а автомобіль який знаходився не подалік гаражного приміщення залишили, щоб бути не поміченим.

Сума матеріального збитку, завданого ОСОБА_8 становить 26 тисяч 800 гривен.

Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, повторно.

11.05.2017 в приміщені Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області в каб. № 7, ОСОБА_4 добровільно видав свій особистий мобільний телефон, марки «Леново К 6», золотистого кольору ІМЕІ НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , з сім картою мобільного оператора «МТС», НОМЕР_5 , ОСОБА_6 добровільно видав свій особистий мобільний телефон, марки «Самсунг», IMEI НОМЕР_6 ; IMEI НОМЕР_7 , з сім картою мобільних операторів «Київстар» НОМЕР_8 ; МТС НОМЕР_9 .

Зазначені мобільні телефони знаходились при ОСОБА_4 та ОСОБА_6 під час здійснення ними кримінальних правопорушень передбаченого ч. 1 ст. 15; ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України.
Клопотань від слідчого СВ Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області в порядку визначеному ч.1 ст.107 КПК України щодо застосування технічних засобів фіксування не надходило, тому судом прийнято рішення про проведення судового засідання без фіксації технічними засобами.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власники мобільних телефонів ОСОБА_6 . ОСОБА_4 не заперечували проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши думку слідчого, вивчивши документи та матеріали, якими він обґрунтовує клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення даного клопотання, виходячи з наступного.

Статтею 41 Конституції України передбачений виключно судовий порядок позбавлення права власності.

Як вбачається з ч. ч. 1, 2 і 3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту майна є, зокрема, забезпечення кримінального провадження. Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, тощо.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно вимогст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема,: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим доведено, що мобільний телефон «Леново К 6», золотистого кольору ІМЕІ НОМЕР_3 та ІМЕІ НОМЕР_4 , з сім картою мобільного оператора «МТС», НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_4 та на мобільний телефон, марки «Самсунг», IMEI НОМЕР_6 ; IMEI НОМЕР_7 , з сім картою мобільних операторів «Київстар» НОМЕР_8 ; МТС НОМЕР_9 , що належить ОСОБА_6 , можуть бути визнані речовими доказом відповідно до ст. 98 КПК України та обґрунтована необхідність заборони у користуванні та розпорядженні зазначеним майном, оскільки існує ризик того, що воно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене, втрачене, використане, перетворене, відчуджене, передане, пересунуте, може зникнути, що призведе до втрати слідів, які можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи вище викладені ризики відносно тимчасово вилученого майна, як доказу у даному кримінальному провадженні, приймаючи до уваги, що його втрата або зникнення, значно ускладнить або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

При цьому враховується розумність та співмірність обмеження права володіння завданням даного кримінального провадження. Також слідчий суддя вважає, що арешт тимчасово вилученого майна не призведе до негативних наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 107, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий судя,-

У Х В А Л И В:

1. Клопотання слідчого СВ Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню №0000072 від 26.02.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185, ч.1 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України - задовольнити.

2. Накласти арешт на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню №0000072 від 26.02.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185, ч.1 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України, а саме: на мобільний телефон «Леново К 6», золотистого кольору ІМЕІ НОМЕР_3 та ІМЕІ НОМЕР_4 , з сім картою мобільного оператора «МТС», НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_4 та на мобільний телефон, марки «Самсунг», IMEI НОМЕР_6 ; IMEI НОМЕР_7 , з сім картою мобільних операторів «Київстар» НОМЕР_8 ; МТС НОМЕР_9 , що належить ОСОБА_6 , до вирішення питання по суті.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
СуддяОСОБА_1