Справа №473/878/16-к 02.06.2017
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2 червня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 квітня 2017 року, якою у задоволені його скарги на постанову слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП України в Миколаївській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 000029 від 29.12.2016 р., відмовлено.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області у задоволені скарги ОСОБА_5 відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги заявника.
В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 квітня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою скасувати рішення слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 000029.
Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.
На обґрунтування апеляційних вимог заявник зазначає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження по суті відповідь заявнику про бездіяльність слідчого, на клопотання про притягнення боржника ОСОБА_8 за скоєні злочини, проте постанова не містить доказів невинуватості останнього.
Вважає, що слідчим суддею не розглянуто обставини вчинення злочину у співучасті а також те що ОСОБА_8 самостійно не забезпечив відшкодування шкоди за рішенням суду, так і за виконавчим провадженням, у розумні строки встановлені законом та незаконно здійснив відчуження автомобіля «Нива» - заарештованого за рішенням суду.
Зазначає, що слідчим не встановлені фактичні обставини справи, не встановлено причину, чому судовий виконавець не склав опису рухомого і нерухомого майна боржника, або не передав його на зберігання, не встановлено посадову особу МРЕО, яка прийняла виконавче провадження до виконання, не встановлено посадових осіб, які здійснили незаконне зняття з реєстрації автомобіля «Нива», власника ОСОБА_8 та інше, що, на думку апелянта, свідчить про приховання слідчим своєї бездіяльності з метою відгородити божника ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності.
В доповненні до апеляційної скарги заявник вказує, на те, що предметом його звернення до поліції (на той час міліції), було те, що всупереч вимог закону не було виконано рішення суду, в чому, на думку апелянта, винні державний виконавець ВДВС ОСОБА_9 та працівники Вознесенського МРЄО ДАІ, які до цього прямо чи опосередковано причетні. Діям вказаних осіб не надано правової оцінки, що свідчить про неповноту досудового слідства.
Обставини, встановлені слідчим суддею.
28.07.2015 р. за заявою ОСОБА_5 за фактом невиконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 14 027 грн. до ЄРДР за № 0000029 внесені відповідні дані за попередньою правовою кваліфікацією ознак злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
Постановою слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 29.12.2017 р. закрито кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення у діях ОСОБА_8
25.04.2017 р. ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із скаргою, у якій зазначав про незаконність постанови слідчого про закриття кримінального провадження, оскільки вона містить некоректні та суперечливі формулювання, винесена з порушенням кримінального процесуального законодавства.
Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя обґрунтував своє рішення тим, що в судовому засіданні встановлено, що всупереч рішенню суду про арешт майна, боржником ОСОБА_8 26.01.2010 р. здійснено продаж належного йому автомобіля «ВАЗ 2121», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а лише 06.04.2016 р. виконавче провадження з виконання рішення суду про стягнення з боржника ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 боргу в сумі 14027 грн. закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням вимог виконавчого документа, проте постанова слідчого про закриття кримінального провадження за № 000029 від 29.12.2016 р., яка виконана в порядку та строки передбачені КПК України, є законною так як не суперечить вимогам ст. 91 КПК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 382 КК України в редакції, яка діяла станом на 26.01.2010 р. коли боржником ОСОБА_8 був здійснений продаж арештованого майна.
Слідчий суддя зазначив, що суб`єктом злочину, передбаченого ст. 382 КК України, була тільки службова особа, до внесення змін в редакцію ст. 382 КК України, відповідно до Законів України № 2453-VI від 07.07.2010 р., № 721- VII від 16.01.2014 р., № 732- VII від 28.01.2014 р. із змінами, внесеними згідно із Законом України № 767- VII від 23.02.2014 р. Також не встановлено ознак злочину в діях боржника ОСОБА_8 станом на 26.01.2010 р., відповідно до редакції ст. 388 КК України, яка діяла на той час, до внесення змін в редакцію, відповідно до Закону України № 2456-IV від 03.03.2005 р.; із змінами, внесеними згідно Законом України № 3795-VI від 22.09.2011 р., де кримінальна відповідальність за ст. 388 КК України в редакції яка діяла станом на 26.01.2010 р., наставала за приховування майна, що підлягає конфіскації, або на яке накладено арешт чи яке описано. Предметом злочину може бути тільки те майно, яке було передане на збереження особі у зв`язку з його описом чи арештом. За матеріалами кримінального провадження встановлено, що транспортний засіб, на який було накладено арешт, не був переданий на збереження боржнику ОСОБА_8 у встановленому законом порядку, до його продажу, який мав місце 26.01.2010 р.
Також вказав, що виконання рішення суду до повного фактичного виконання вимог виконавчого документа на протязі тривалого періоду часу з жовтня 2005 р. по квітень 2016 р., не утворює об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України в будь-якій редакцій цієї статті, яка діяла в період з 2005 р. по теперішній час, а порядок виконання судових рішень передбачений ЦПК України та ЗУ «Про виконавче провадження», норми яких не виключають можливість їх застосування до боржника ОСОБА_8 , який виконував рішення суду на протязі тривалого часу з жовтня 2005 р. по квітень 2016 р.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Враховуючі визначені ст. 2 КПК України завдання кримінального провадження, визначені ст. 283 КПК України форми закінчення досудового розслідування, визначені ст. 284 КПК України підстави закриття кримінального провадження, провадження має закриватися лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, оскільки закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення.
Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені питання, які виключають провадження в справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
При цьому, у відповідності із вимогами КПК України, слідчій зобов`язаний вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Порядок розгляду скарг на постанову слідчого про закриття кримінального провадження передбачений ст. 306 КПК України.
При розгляді скарги заявника ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП України в Миколаївській області ОСОБА_6 від 29.12.2016 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 000029 слідчий суддя цих вимог, на думку апеляційного суду, не дотримався.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено наступне.
24.10.2005 р. ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області накладено арешт на рухоме і нерухоме майно, що знаходиться у власності ОСОБА_8 і заборона продажу цього майна.
01.08.2007 р. державним виконавцем ОСОБА_9 . ВДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на рухоме і нерухоме майно, що знаходиться у власності ОСОБА_8
02.08.2007 р. державним виконавцем ОСОБА_9 . ВДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції направлені листи про накладення арешту та заборону відчуження рухомого та нерухомого майна ОСОБА_8 на адресу РЕП 5-го МРВ ВДАЇ України в Миколаївській області та КА «Вознесенське МБТІ».
03.02.2010 р. рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, яке ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 29.03.2010 р. залишена без змін, позов ОСОБА_5 до ОСОБА_8 задоволений та ухвалено стягнути з останнього на користь ОСОБА_5 майнову і моральну шкоду та інші витрати на загальну суму 14 027,40 грн.
21.04.2014 р. ВДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 боргу в розмірі 14 027,40 грн. (залишок боргу на момент пред`явлення становив 11 673,78 грн.).
29.01.2014 р. ВДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про арешт майна ОСОБА_8 та оголошено заборону на його відчуження.
06.04.2016 р. ВДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з повним фактичним виконанням вимог виконавчого документу за рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.02.2010 р.
За наведеного слідує, що державним виконавцем ОСОБА_9 01.08.2007 р., з метою забезпечення позову виносилась постанова про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_8 , рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.02.2010 р. визначений фактичний розмір майнової і моральної шкоди, яку повинен сплатити ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 , але 26.01.2010 р. здійснено продаж арештованого майна ОСОБА_8 , тобто в період дії заборони на його відчуження на підставі ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24.10.2005 р.
В ході проведення досудового розслідування слідчим СВ Вознесенського МВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_10 від 07.09.2015 р. надавались доручення встановити місцезнаходження та допитати як свідка ОСОБА_8 , особу, яка відповідальна за відшкодування збитків (ВДВС Вознесенського МРУЮ), встановити свідків та очевидців кримінального правопорушення, допитати як свідків за фактом, викладеним в заяві, встановити особу, яка здійснила кримінальне правопорушення.
Слідчим допитаний ОСОБА_8 , який пояснив, що кожного місяця сплачує кошти на користь ОСОБА_5 та наміру ухилення від сплати не має, про слухання справ впродовж 2005 2007 років про накладення на все його майно арешту йому нічого не відомо, його автомобіль, який також попав в ДТП простояв близько 5 років через значні пошкодження та в 2010 році він його продав, перед продажем в МРЕО ніхто йому про накладений на автомобіль арешт не повідомляв, та про це йому стало відомо після відкриття провадження в ДВС у 2010 році, отримано відповідь Територіального сервісного центру № 4844 Регіонального сервісного центру у Миколаївській області МВС України про те, що впродовж 2005-2010 років будь-яких документів про накладення на автомобіль «ВАЗ 2121» належний ОСОБА_8 заборони щодо його відчуження не надходили та під час зняття з обліку 22.01.2010 р. даного автомобіля проводилась обов`язкова перевірка за БД «Арешт», БД «Орієнтування», БД «Контроль», БД «Угон СНГ/Україна/Інтерпол», у яких автомобіль не значився, копії матеріалів надати не надалось можливим у зв`язку із закінченням термінів зберігання, інших транспортних засобів за ОСОБА_8 не реєструвались, отримано відповідь Вознесенського МУЮ ВДВС щодо стану виконавчого провадження за виконанням рішення суду про стягнення з ОСОБА_8 боргу.
Під час проведення досудового розслідування прокурором Вознесенської міжрайонної прокуратури 16.02.2016 р. слідчому надавались вказівки:
- допитати державних виконавців ВДВС Вознесенського МРУЮ, які займалися виконанням ухвал Вознесенського міськрайонного суду щодо накладення арешту на майно ОСОБА_8 про причини несвоєчасного накладення арешту на майно боржника;
- призначити службову перевірку у ВДВС Вознесенського МРУЮ щодо з`ясування причин несвоєчасного накладення арешту на майно боржника ОСОБА_8 ;
- витребувати з архіву ВДВС Вознесенського МРУЮ виконавче провадження щодо виконання ухвал Вознесенського міськрайонного суду про накладення арешту на майно ОСОБА_8 .
За змістом ч. 4 ст. 40 КПК України, слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі.
Вивчивши матеріали закритого кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя дійшов передчасного висновку про те, що слідчій вчинив всі необхідні дії, спрямовані на встановлення важливих обставин та фактів у даному кримінальному провадженні, постанова слідчого про закриття провадження, яка була оскаржена, не відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим підлягає скасуванню - за відповіддю ВДВС Вознесенського МРУЮ, накладення арешту на майно ОСОБА_8 здійснював державний виконавець ОСОБА_9 , проведення відповідної службової перевірки у ВДВС Вознесенського МРУЮ було неможливим у зв`язку із знищенням документів виконавчого провадження, але ОСОБА_9 взагалі не допитувався щодо обставин виконання судових рішень.
Зазначені порушення залишилися поза увагою слідчого судді під час розгляду скарги ОСОБА_5 що свідчить про неповноту судового розгляду.
На підставі п. 1 ч.1 ст. 409 КПК України оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, з постановленням нової ухвали про задоволення поданої в порядку ст. 303 КПК України скарги ОСОБА_5 та про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.
Керуючись ст. ст. 303, 376, 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 квітня 2017 року, якою у задоволені скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП України в Миколаївській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 000029, відмовлено скасувати.
Скаргу представника заявника ОСОБА_5 задовольнити.
Постанову слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП України в Миколаївській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 000029 від 29.12.2016 р. скасувати.
Матеріали кримінального провадження за скаргою заявника ОСОБА_5 направити прокурору для продовження досудового розслідування.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді
_____________________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3