В И Р О К
іменем України
"13" березня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві угоду про примирення від 13.03.2017 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні ЄРДР № 0005331 від 14.04.2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:
Суд визнав доказаним, що 23 березня 2016 року приблизно о 15:40 годині, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем Фольксваген Пассат, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по другій смузі проїзної частини бульвару Перова, в напрямку від проспекту Ватутіна в бік регульованого перехрестя з вулицею Кибальчича в м. Києві.
Попереду вказаного автомобіля, в попутному напрямку, в другій смузі, перед перехрестям з вул. Кибальчича, на червоний сигнал світлофора зупинився автомобіль ЗАЗ-Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 .
Проїзна частина бульвару Перова розділена по три смуги для руху транспорту в обох напрямках. Посередині дороги розташована металева огорожа, що розділяє транспортні потоки зустрічних напрямків.
На проїзній частині перехрестя бульвару Перова та вулиці М. Кибальчича була нанесена дорожня розмітка 1.1; 1.5; 1.6; 1.8; 1.12; 1.14.3 ПДР України та розташовані дорожні знаки 2.3; 3.21; 4.7; 5.16; 5.18; 5.35 ПДР України.
Світлофор на перехресті проїзних частин бульвару Перова та вул. М. Кибальчича працював в автоматичному режимі.
Максимально дозволена швидкість на ділянці дороги в місці ДТП 60 км/год.
Під час руху ОСОБА_7 допустив порушення вимог п.п. 2.3.б), 12.1., 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України:
п. 2.3.б) ПДР України - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п.12.1 ПДР України - «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух»;
п. 12.3. ПДР України - «У разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
п. 12.4. ПДР України - «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.»
Порушення вищевказаних вимог ПДР України з боку водія ОСОБА_7 виразилось в тому, що він, керуючи автомобілем Фольксваген Пассат, д.н.з. НОМЕР_1 . рухався у населеному пункті зі швидкістю 80 км/год., не вибрав безпечної швидкості, щоб мати змогу контролювати рух транспортного засобу, чим проігнорував вимоги п.п. 12.1, 12.4 ПДР України.
Продовжуючи небезпечний рух та під`їжджаючи до регульованого перехрестя з вул. Кибальчича, ОСОБА_7 був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, та не реагував на її зміни, відволікся від керування транспортним засобом, чим проігнорував вимоги п. 2.3.б) ПДР України, а коли виявив попереду стоячий перед перехрестям автомобіль ЗАЗ-Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 , то не вжив заходів для зменшення швидкості свого автомобіля аж до його зупинки та безпечно не об`їхав перешкоду - стоячий автомобіль, чим проігнорував вимоги п. 12.3. ПДР України.
Внаслідок порушення водієм ОСОБА_7 вимог ПДР України відбувся наїзд лівою передньої частиною автомобіля Фольксваген Пассат, д.н.з. НОМЕР_1 , в задню праву частину нерухомого автомобіля ЗАЗ-Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 .
В результаті даної ДТП пасажирці автомобіля ЗАЗ-Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5 було заподіяне тілесне ушкодження: «закрита травма хребта: поперечний перелом поперечних відростків зліва 1,2,3 поперекових хребців з розходженням уламків», яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, відповідно п.п. 4.6. та 2.2.1./в «Правил».
Дана ДТП виникла з вини водія ОСОБА_7 , який порушив вимоги п.п. 2.3.б), 12.1, 12.3. 12.4. Правил дорожнього руху України.
В діях водія ОСОБА_8 порушень вимог Правил дорожнього руху України не вбачається.
Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
13 березня 2017 року у даному кримінальному провадженні між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_5 в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.
Згідно з даною угодою обвинувачений та потерпіла за спільною ініціативою дійшли обопільної згоди про укладення угоди про примирення, в якій відповідно до вимог ст. 471 КПК України, виклали формулювання підозри та правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілій, на суму 3 426,22грн., та моральної шкоди - на суму 11 573,78грн., а загалом 15 000грн., при цьому обвинувачений ОСОБА_7 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення та правову кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 286 КК України. При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 на момент укладення даної угоди відшкодував потерпілій частину коштів у сумі 5 000грн. та зобов`язується протягом наступних двох місяців, а саме до 13 травня 2017 року відшкодувати решту суми, а саме 10 000 грн.
Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_7 повинен понести за вчинене ним кримінальне правопорушення, а саме у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, без позбавлення права керувати транспортними засобами, та отримана згода обвинуваченого на призначення йому такого покарання.
Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та потерпілій.
Розглядаючи, в порядку встановленому кримінально-процесуальним законодавством України, питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Так, відповідно до вимог ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілою дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить суд затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому, узгоджене в угоді, покарання та інші, передбачені угодою, заходи.
Обвинувачений ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просять затвердити угоду про примирення, укладену між ними 13.03.2017 року, та призначити обвинуваченому, узгоджену між ними, міру покарання. При цьому потерпіла підтвердила, що їй роз`яснено та зрозуміло наслідки укладення угоди та обмеження її права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України, та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди. Обвинувачений ОСОБА_7 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди. До того ж зазначив, що здатний реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди, зобов`язання.
Крім того, при вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд враховує, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_7 беззастережно визнав себе винним, відповідно до вимог ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Разом з тим, суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілою є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю усвідомлює зміст, укладеної з потерпілою, угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, потерпіла, в свою чергу, цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Крім того, перевіряючи угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, що визначені положеннями ст. 65 КК України.
На підставі викладеного, виходячи з того, що умови угоди про примирення, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_5 , відповідають вимогам КПК України та КК України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, а тому його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 , є щире каяття, визнання ним своєї вини та часткове відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , не встановлено.
Згідно положень угоди про примирення ОСОБА_7 слід призначити, узгоджену сторонами угоди, міру покарання у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Речові докази у кримінальному проваджені вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись вимогами ст.ст. 314, 369, 373-376, 394, 469, 473 - 475 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення від 13 березня 2017 року у кримінальному провадженні за №1-кп/755/853/16, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0005331 від 14.04.2016, укладену між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_5 .
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому, узгоджене між сторонами угоди про примирення від 13.03.2017 року, покарання у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що на день постановлення вироку становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно угоди про примирення від 13.03.2017 року, на відшкодування завданої шкоди 10 000 (десять тисяч) гривень до 13 травня 2017 року.
Запобіжний захід, до вступу вироку в законну силу, не обирати.
Речові докази: автомобілі ЗАЗ-Lanos д.н.з. НОМЕР_2 , Фольксваген Пассат д.н.з. НОМЕР_1 , передані під зберігальні розписки власникам, - залишити у їх власності;
CD-R диск Arena, з відеозаписом обставин ДТП, приєднаний до матеріалів кримінального провадження, - зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій, захиснику та прокурору.

Суддя: