Справа № 371/891/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/245/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 07.03.2017

УХВАЛА
Іменем України
7 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Миронівського районного суду Київської області від 22 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської обл.., жителя АДРЕСА_1 , українця , громадянина України, одруженого, на утриманні малолітня дитина, працюючого на посаді комерційного директора холдингової компанії «Інтер Сталь ЛТД» м. Києва, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання п`ять років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_9 в частині стягнення матеріальної шкоди задоволено та стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого 10103 грн. 14 коп.

Цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди залишити без розгляду.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин. Так,22 листопада 2014 року приблизно о 17 годині ОСОБА_9 прибув на власному автомобілі до магазину «ЕКО», за адресою вул.. Соборності, 61-а, м. Миронівка Київської області. Заходячи до вказаного магазину, ОСОБА_9 зустрів ОСОБА_7 , який запропонував йому вийти на двір, щоб поспілкуватись. Під час спілкування ОСОБА_7 з ОСОБА_9 з лівої сторони від вхідних дверей перед вказаним магазином «ЕКО» між ними на грунтінеприязнених відносин відбулася сварка, у ході якої у ОСОБА_7 виник умисел на заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_9 , наніс один удар кулаком правої руки по голові ОСОБА_9 . Після отримання удару, з метою захисту від подальшого нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 схопив ОСОБА_7 за поли верхнього одягу з метою самозахисту. В цей час їхні дії були припинені сторонніми особами.

ОСОБА_9 , отримавши тілесні ушкодження, відійшов до власного автомобіля, який перебував на парковці перед магазином «ЕКО», та спілкувався зі своїм знайомим ОСОБА_10 . В цей час до них підбіг ОСОБА_7 та діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_9 , наніс один удар кулаком правої руки по голові останнього.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 завдав фізичного болю ОСОБА_9 і заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми з переломами кісток основи черепа.

Відповідно до висновку експерта № 68/к від 12 липня 2016 року за результатами проведеної комісійної судово медичної експертизи ОСОБА_9 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми з переломом кісток основи черепа, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя у момент заподіяння.

Не погоджуючись з вироком суду, потерпілий подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі. Просить задовольнити повністю заявлений ним цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_7 грошових коштів в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, а також витрати на правову допомогу адвоката.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок суду є незаконним в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що ОСОБА_7 не відшкодовано жодних збитківзавданих йому. Вважає, що обвинувачений не усвідомлює тяжкості скоєного ним злочину та його наслідків. Також зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Зазначає, що суд першої інстанції належним чином не врахував тяжкість вчиненого злочину, підвищений ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, характер тілесних ушкоджень потерпілого, думку потерпілого щодо призначення реального покарання обвинуваченому.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок суду постановлений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, суд однобічно оцінив зібрані докази. Зазначає, що обвинувальний акт складений відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зазначає, що слідством так і не було встановлено місце, час, спосіб та момент нанесення ОСОБА_7 ушкоджень, обвинувальний акт не містить формулювання висунутого обвинувачення, реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст. 109 КПК України. Крім того, суд першої інстанції неповно дослідив судово-медичні експертизи по справі. Зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги покази свідка

ОСОБА_13 запереченнях, які надійшли від потерпілого ОСОБА_9 , останній зазначає, що доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 є необґрунтованими, надуманими, такими, які містять завідомо недостовірні відомості, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу захисника та заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілого, думку потерпілого, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, думку прокурора, який заперечував проти поданих захисником обвинуваченого та потерпілим апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються доказами, які судом всебічно, повно та об`єктивно досліджені і є обґрунтованими. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України.

Посилання в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України є необґрунтованими, оскільки наведені обґрунтування не відповідають фактичним матеріалам справи. Так, зі змісту обвинувального акта, складеного у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, вбачається, що він складений у відповідності до вимог статті 291 КПК України. Зокрема, обвинувальний акт, містить всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законом, зокрема найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);прізвище, ім`я, по батькові та займана посада прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення частини статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. При викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначені місце, час інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення. До обвинувального акта доданий реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки ОСОБА_7 про отримання копії обвинувального акту.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга захисника обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_9 є необґрунтованою та підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 (Із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 6 листопада 2009 р.) … призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що з врахуванням конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі, яке є домірним скоєному. Посилання в апеляційній скарзі потерпілого на м`якість призначеного покарання та призначення ОСОБА_7 за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді 7 років позбавлення волі, колегія суддів вважає занадто суворим та таким, що не відповідає загальним засадам призначення покарань, визначених ст. 65 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі.

Посилання в апеляційній скарзі потерпілого про безпідставне звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки на підставі ст. 75 КК України є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону, а саме врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь скоєного злочину, особу обвинуваченого, якийвперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, має на своєму утримання малолітню дитину, працює, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи.Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства України, які б могли бути підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду, судом не допущено.

Вимоги апеляційної скарги потерпілого в частині стягнення з ОСОБА_7 витрат на правову допомогу адвоката підлягають задоволенню, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження (а.с. 36 т. 1) потерпілим оплачено витрати з а надану йому правову допомогу адвокатом ОСОБА_14 3700 грн. Вказані витрати, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 .

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника обвинуваченого слід залишити без задоволення, апеляційна скаргапотерпілого підлягає частковому задоволенню, а вирок суду підлягає зміні в частині вирішення цивільного позову.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Вирок Миронівського районного суду Київської області від 22 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині вирішення цивільного позову.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 3 700 ( три тисячі сімсот ) грн., витрат на правову допомогу.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення ухвали.

Суддя: Суддя: Суддя: