АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/1010/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 січня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах ГСУ НП України ОСОБА_8 , яке погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та накладено арешт на гроші по рахунку ОСОБА_7 , на яку відкритий поточний рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, з наданням письмової інформації про суму грошей, на які накладено арешт на час надання ухвали для виконання.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, власник майна ОСОБА_7 та її представник адвокат ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу, в якій ставлять питання про поновлення строку на оскарження ухвали слідчого судді, просять скасувати цю ухвалу і постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження апелянти зазначають, що розгляд клопотання старшого слідчого був здійснений без повідомлення власника майна, копію ухвали слідчого судді ОСОБА_7 не отримувала, а дізналася про її наявність від банківської установи.

Стосовно ухвали слідчого судді, то апелянти вважають її незаконною, необґрунтованою, належно невмотивованою, постановленою всупереч вимогам ст. 98, 170, 171 КПК України. Зокрема стверджують, що слідчим не зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, перелік майна, що належить арештувати, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним чи третіми особами таким майном. Крім цього, слідчий не конкретизував кількість грошових коштів, на які слід накласти арешт, дату надходження на рахунок, дані контрагента, від якого вони надійшли.
Разом з цим, в обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що грошові кошти, наявні на поточному рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «УкрСиббанк», є доходом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 від здійснення нею підприємницької діяльності, набуті законним шляхом.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею 26.01.2017 року без виклику власника майна. Про існування оскаржуваної ухвали, як зазначають апелянти, ОСОБА_7 дізналась лише 06.02.2017 року, після того як зазначена ухвала, згідно вхідного № 1457 від 03.02.2017 року надійшла до установи банку. З апеляційної скаргою ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_6 звернулися 08.02.2017 року, тобто в межах визначених законом п`ятиденного строку, таким чином строк на апеляційне оскарження не пропущено, а тому не підлягає поновленню.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002112, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань заознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України.

Органами досудового розслідування встановлено, що учасники злочинної організації, створеної ОСОБА_10 та їх близькі родичі мають рахунки у банках. Так ОСОБА_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на яку відкритий поточний рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, який використовується для розміщення грошових коштів для подальшого здійснення фінансових операцій із даними коштами, які були набуті протиправним шляхом, тобто внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, а саме незаконних заволодінь транспортними засобами престижних моделей на території різних областей України, вчинені організованою групою з числа громадян України.

26.01.2017 року старший слідчий в особливо важливих справах ГСУ НП України ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на гроші по рахунку ОСОБА_7 , на яку відкритий поточний рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, з наданням письмової інформації про суму грошей, на які накладено арешт на час надання ухвали для виконання.

26.01.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва клопотання слідчого було задоволено.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого ОСОБА_11 та дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, про необхідність накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на зазначених рахунках з метою збереження речових доказів.

З таким рішенням слідчого судді погодитись неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя не дотримався. Зокрема, в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя, задовольнив клопотання слідчого, який посилається як на правову підставу для накладення арешту на майно, на ч. 2 ст. 167, ч. 2 ст. 170 КПК України в редакції, яка з 11 грудня 2015 року втратила чинність відповідно до Закону України № 769-VІІІ від 10 листопада 2015 року. В свою чергу, 28 лютого 2016 року ст. 170 КПК України в редакції Закону України № 769-VІІІ від 10 листопада 2015 року теж втратила чинність і з цього числа діє ст. 170 КПК України в редакції Закону України № 1019-VІІІ від 18 лютого 2016 року. Тобто, при постановленні оскаржуваного рішення слідчий суддя не врахував, що слідчий в якості правової підстави для накладення арешту на майно керувався редакцію закону, який на час розгляду клопотання, втратив чинність.

Зазначена обставина свідчить про порушення слідчим суддею вимог ст. 9 КПК України, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що посилання старшого слідчого у клопотанні, в якості правової підстави для арешту на майно, на редакцію ч. 2 ст. 170 КПК України, яка втратила чинність, в будь-якому разі позбавляло слідчого суддю можливості накласти арешт на майно, оскільки самостійне визначення слідчим суддею правової підстави для накладення арешту на майно за діючою редакцією ст. 170 КПК України є порушенням ч. 6 ст. 22 КПК України, а саме на збереження неупередженості при розгляді такого клопотання.

На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання старого слідчого, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України.

Зазначене не позбавляє можливості слідчого повторно звернутися до суду з належно мотивованим клопотанням про накладення арешту, зазначивши право підставу для цього у відповідності до норм КПК України.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 січня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах ГСУ НП України ОСОБА_8 , яке погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та накладено арешт на гроші по рахунку ОСОБА_7 , на яку відкритий поточний рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, з наданням письмової інформації про суму грошей, на які накладено арешт на час надання ухвали для виконання скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах ГСУ НП України ОСОБА_8 , яке погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 про накладення арешту на гроші по рахунку ОСОБА_7 , на яку відкритий поточний рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, з наданням письмової інформації про суму грошей, на які накладено арешт на час надання ухвали для виконання відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4