АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 647/2690/16-к Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/188/17
Категорія: повернення обвинувального акту Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2017 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Бериславської місцевої прокуратури на ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 05 січня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000767, щодо ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 152 ч. 3, ст. 153 ч. 2, ст. 186 ч. 3 КК України,

встановила:

Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 05 січня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000767, щодо ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 152 ч. 3, ст. 153 ч. 2, ст. 186 ч. 3 КК України повернуто прокурору Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області для усунення недоліків.

Повертаючи обвинувальний акт, місцевий суд вказав, що його складено з порушенням п. 4, 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, які прокурор вважає встановленими не відповідають зазначеній в ньому правовій кваліфікації такого кримінального правопорушення, так однією з кваліфікуючих ознак правової кваліфікації зазначено «відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднаний з проникненням у сховище та житло», тоді як при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення не зазначено спосіб та шлях такого проникнення у сховище та житло, натомість зазначено «змусили потерпілу через розбите вікно будинку передати їм грошові кошти в сумі 23 грн.», при цьому не зрозуміло коли та внаслідок чиїх дій було розбито скло, та коли саме відбувалось проникнення до житла потерпілої, оскільки, якщо таке проникнення відбулось вже після передачі нею грошових коштів, та перед вчиненням кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України до кваліфікуючих ознак яких не входить проникнення до житла, такі дії повинні бути кваліфіковані, як самостійний злочин за ч. 1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до житла. Крім того, суд зазначив, що в обвинувальному акті відсутнє прізвище, ім`я, по батькові слідчого, прокурора, а також відповідно до доданої до обвинувального акту розписки, в супереч ст. 293 КПК України, захиснику ОСОБА_8 копію обвинувального акту було вручено слідчим.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Бериславської місцевої прокуратури просить скасувати зазначену вище ухвалу, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а обвинувальний акт з додатками направити в той же суд на новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання. Вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт прокурору, оскільки в обвинувальному акті зазначено і спосіб проникнення у сховище (через огорожу на подвір`я), і спосіб проникнення у житло погрози, що змусили потерпілу передати обвинуваченому та іншій особі, що діяла за попередньою змовою з ним, грошові кошти через розбите вікно будинку (до розбиття) зазначеного вікна обвинувачений та особа, що діяла за попередньою змовою з ним, не причетні). Також зазначає, що висновок суду про необхідність додаткової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 162 КК України не відповідає положенням ч. 1 ст. 337 КПК України щодо меж судового розгляду, до того ж цей висновок зроблено без з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження і перевірки їх доказами. На думку прокурора, висновки суду про те, що в обвинувальному акті виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України не відповідає правовій кваліфікації такого кримінального правопорушення; що відсутнє прізвище, ім`я, по батькові слідчого, прокурора; що вручення обвинувального акут захиснику підозрюваного слідчим, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору не відповідає вимогам кримінального процесуального закону та суперечить фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу з підстав зазначених у ній, в судових дебатах прокурор залишилася на попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про те, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, не відповідає правовій кваліфікації такого правопорушення, відсутнє прізвище, ім`я по батькові слідчого, прокурора, суперечить фактичним обставинам кримінального провадження.
Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Сам обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення особі, підозрюваній у вчиненні злочину. Аналізуючи обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , колегія суддів дійшла висновку, що він відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Так, в обвинувальному акті зазначено і спосіб проникнення обвинуваченого у сховище (через загорожу на подвір`я) і спосіб проникнення у житло погрози, що змусили потерпілу передати обвинуваченому та іншій особі, що діяла за попередньою змовою з ним, грошові кошти через розбите вікно будинку.
Правова кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 186 КК України, зазначена в обвинувальному акті, ґрунтується на роз`ясненнях, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 „Про судову практику у кримінальних справах про злочин проти власності, відповідно до п. 22 якого під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.
Висновок суду про необхідність додаткової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 162 КК України суперечить положенням ч. 1 ст. 337 КПК України щодо меж судового розгляду, до того ж цей висновок зроблено без з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження і перевірки їх доказами.

Посилання суду про відсутність зазначення в обвинувальному акті прізвища, ім`я та по-батькові слідчого і прокурора також не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, в обвинувальному акті (а. к. п. 4) зазначено, що його складено старшим слідчим слідчого відділу Бериславського ВП ГУ НП в Херсонській області ОСОБА_9 , затверджено і підписано першим заступником керівника Бериславської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , якого наділено повноваженнями прокурора у даному кримінальному провадженні.

Твердження суду про порушення прокурором вимог ст. 293 КПК України внаслідок вручення копії обвинувального акту захиснику ОСОБА_8 слідчим, а не прокурором, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України єдиною підставою для повернення обвинувального акту прокурору є його невідповідність вимогам цього Кодексу.

Таким чином, на підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити.

Керуючись ст. 404, 407, 411, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 05 січня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000767, щодо ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 152 ч. 3, ст. 153 ч. 2, ст. 186 ч.3 КК України скасувати, а обвинувальний акт повернути для розгляду до Новокаховського міського суду Херсонської області в підготовчому судовому засіданні.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Судді:
(підпис) (підпис) (підпис)

_____________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_2