Справа № 405/2950/17

"29" червня 2017 р. м. Кропивницький
Адвокат ОСОБА_3 , потерпілі ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримали, просили її задовольнити.
Слідчий в судове засіданні не з`явився про час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши учасників та дослідивши представлені матеріали скарги слідчий суддя дійшов наступних висновків.
За наслідками проведеного досудового розслідування постановою слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_7 від 28.04.2017 року зазначене кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях працівників Маловисківського РВ УМВС України в Кіровоградській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Дану скаргу подано належною особою, та у строки, передбачені КПК України.
Стаття 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
При цьому, оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалков та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безструнним і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертів. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантії забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, слідчий при закритті провадження посилається на висновки судово-медичної експертизи № 90 та № 904 від 06.07.2015 року, відповідно до яких на тілі потерпілого ОСОБА_5 та на тілі потерпілого ОСОБА_4 маються тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та могли утворитись в термін 6-7 діб до моменту огляду. На цій підставі та виходячи з показань свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , висновку службового розслідування УМВС України в Кіровоградській області від 07.08.2015 року, слідчий зробив висновок про те, що тілесні ушкодження завдані потерпілим працівниками міліції під час затримання.

Разом з тим, слідчим під час допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не встановлено, які саме заходи фізичного впливу були застосовані до потерпілих у даному кримінальному провадженні під час їх затримання. Крім того, висновки експертів не можуть ґрунтуватись на протоколах допитів свідків, що складені пізніше самих висновків експертів.

Як вбачається зі змісту скарги потерпілими у заяві про вчинення кримінального правопорушення зазначено, що під час їх допиту працівниками міліції, відносно них застосовано заходи фізичного та психологічного впливу, з метою надання показань, дані факти під час проведення досудового розслідування слідчим не проведено належної перевірки та не зібрано достатньо доказів, які б могли спростувати даний факт.

Крім того, слідчим не перевірено доводи та не надано оцінки фактам викладеним потерпілими в скарзі щодо невручення у строки, передбачені ч. 2, 3 ст. 278 КПК України, їм повідомлення про підозру.

Також потерпілим ОСОБА_5 в ході досудового розслідування було повідомлено слідчого, під час його допиту в якості потерпілого, про те, що працівники міліції відкрито заволоділи його золоти ланцюгом вагою 65 грамів.

Разом з тим, як вбачається зі змісту постанови про закриття кримінального провадження слідчим не проведено жодної процесуальної дії, які б ним були вчинені для встановлення даної обставини.

Слідчим суддею також зазначається, що слідчий вирішуючи питання про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях працівників Маловисківського РВ УМВС України в Кіровоградській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України послався на відсутність заподіяння істотної шкоди, не ґрунтується на нормах закону, оскільки це є лише однією із кваліфікуючих ознак злочину, передбаченого диспозицією ч. 2 ст. 365 КК України.

Також, при винесенні постанови про закриття кримінального провадження слідчий вказав як на підставу прийняття такого рішення «відсутність в діях працівників Маловисківського РВ УМВС України в Кіровоградській області складу кримінального правопорушення», тобто невизначеного кола осіб, що потребує встановлення особи, яка вчинила діяння та прийняття рішення стосовно неї, чого також зроблено не було.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що слідчий та прокурор у разі заперечення повинні довести законність прийнятого рішення, шляхом посилання на матеріали кримінального провадження, про те, останні в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не сповістили, а тому слідчий суддя позбавлений можливості перевірити обставини викладені у постанові, у зв`язку з чим визнав за можливе прийняття рішення на підставі наявних документів.

Враховуючи викладене, скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.303-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити.
Постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області від 28.04.2017 року про закриття кримінального провадження №0000012 скасувати.
Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1