Справа № 136/2204/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2017 року м. Липовець
Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000321 від 08 листопада 2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, неодруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст. 296 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
з боку обвинувачення:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6
з боку захисту
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
05.11.2016 року біля 19:00 години, ОСОБА_3 , перебуваючи біля АЗК «ОККО», яка розташована за адресою: м. Липовець вул. Героїв Майдану, 57, Вінницької області, використовуючи малозначний привід, а саме - раптово виниклу словесну суперечку із ОСОБА_5 , грубо порушуючи громадський порядок, незважаючи існуючі правила і норми поведінки в суспільстві, з хуліганських мотивів, що супроводжувались особливою зухвалістю, яка виразилась у нанесенні тілесних ушкоджень, завдав останньому чотири удари кулаком в область обличчя та один удар ногою в область гомілки, спричинивши тим самим тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі та лівій гомілці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч.1ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
Крім цього, 05.11.2016 року біля 19:00 години ОСОБА_6 , перебуваючи біля АЗК «ОККО», яка розташована за адресою: м. Липовець вул. Героїв Майдану, 57, Вінницької області, будучи очевидцем протиправних дій ОСОБА_3 , які полягали у грубому порушенні громадського порядку та нанесенні з хуліганських мотивів чотирьох ударів кулаком в область обличчя та одного удару ногою в область гомілки ОСОБА_5 , переслідуючи мету припинення їх, зробив зауваження ОСОБА_3 . Однак, ОСОБА_3 , почувши у свою адресу висловлення ОСОБА_8 , почав чинити йому опір, а саме з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалося особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилося у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, протиставити себе іншим громадянам та самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, підійшов до останнього та наніс йому один удар кулаком в область потилиці, від яких ОСОБА_9 впав на землю. Внаслідок отриманого удару наслідків у вигляді порушення анатомічної цілісності голови не настало, однак було заподіяно фізичний біль потерпілому ОСОБА_10 .
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч.3 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, за кваліфікуючою ознакою пов`язане із опором іншому громадянинові, який припиняв хуліганські дії.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України щодо нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 визнав за обставин викладених в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, у вчиненому щиро розкаявся. Свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 визнав, однак суду пояснив, що не пам`ятає як наносив удар кулаком в область потилиці ОСОБА_9 , від якого він впав на землю за обставин, що викладені в обвинувальному акті. Про це йому пізніше розповіли потерпілі та свідки події. У вчиненому він щиро розкаявся. З потерпілими він примирився, притензій до нього вони не мають, про що надали заяви відповідного змісту.
Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України визнав, при цьому, суд переконався, що показання обвинуваченого в цій частині інкримінованого йому кримінального правопорушення є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, а також те, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження в цій частині, і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, а саме: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, суд вважає також доведеною, оскільки це підтверджується зібраними та дослідженими під час судового провадження належними та допустимими доказами, які проаналізовано в судовому засіданні, а саме:
- показами потерпілого ОСОБА_5 , який суду показав, що дійсно 05.11.2016 року біля 19:00 години в м. Липовець, біля АЗК «ОККО», яка розташована за адресою: м. Липовець вул. Героїв Майдану, 57, Вінницької області, коли, під час нанесення йому, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 зробив зауваження та намагався чинити опір останньому, то ОСОБА_3 , намагаючись показати свою зверхність та самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб та наніс ОСОБА_6 один удар кулаком в область потилиці, від яких ОСОБА_9 впав на землю;
- показами потерпілого ОСОБА_9 , який суду пояснив, що 05.11.2016 року біля 19:00 години, коли він, ОСОБА_6 , перебував біля АЗК «ОККО», яка розташована за адресою: м. Липовець вул. Героїв Майдану, 57, Вінницької області, він бачив як ОСОБА_3 наносив удари кулаком в область обличчя та удар ногою в область гомілки ОСОБА_5 , маючи намір припинити такі протиправні дії ОСОБА_3 , зробив зауваження останньому, однак той на них не реагував, тому намагаючись показати свою зверхність та зухвалість, підійшов до нього та наніс йому один удар кулаком в область потилиці, від якого він, ОСОБА_9 , впав на землю.
Також винуватість ОСОБА_3 підтверджується зібраними та дослідженими під час судового провадження належними та допустимими письмовими доказами, а саме:
- повідомленням ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення, яке було зареєстроване Липовецьким ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області 05.12.2016 року за №3454, відповідно до якого ОСОБА_6 просив внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення ОСОБА_3 05.11.2016 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України та розпочати досудове розслідування.
Аналіз досліджених в судовому засіданні доказів переконує суд, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.296 КК України, а саме: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, за кваліфікуючою ознакою пов`язане із опором іншому громадянинові, який припиняв хуліганські дії.
Суд вважає, що дії обвинуваченого органами досудового розслідування кваліфіковано вірно за ч. 3 ст.296 КК України, тому обвинувачений ОСОБА_3 повинен нести кримінальну відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує фактичні обставини справи, тяжкість скоєних ним кримінальних правопорушень, які відповідно до положень ст.12 КК України є кримінальними правопорушеннями невеликої та середньої тяжкості відповідно; особу винного, а саме: ОСОБА_3 раніше не судимий; за місцем проживання характеризується з позитивної сторони; непрацюючий; не одружений, на утриманні має одну неповнолітню дитину; на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.
Також суд враховує досудову доповідь підготовлену представником уповноваженого органу з питань пробації за ухвалою суду від 07.04.2017 року, в якій відображено інформацією, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_3 та висновок щодо можливої міри покарання, яку не пов`язують із ізоляцією обвинуваченого від суспільства, так як він не становить високої небезпеки.

Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого добровільне відшкодування шкоди потерпілим заподіяної кримінальними правопорушеннями.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного, обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання в межах санкції частин, за якими кваліфіковано його діяння, застосувавши ст. 70 КК України та визначивши йому остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

При цьому, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, застосувавши ст.75 КК України, оскільки вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства із покладенням обов`язків визначених ст.76 КК України.

Суд вважає дане покарання необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.
Заходи забезпечення даного кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 65, 66, 67, 75, 76 КК України, ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 1(один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 ч.1 п.1, 2 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки на протязі іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1