1Справа № 335/4354/17 1-кп/335/302/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2017 року м. Запоріжжя
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Темирівка, Гуляйпільского району, Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1
у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України і кримінальне провадження можливо призначити до судового розгляду.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_4 заявила клопотання, яке підтримали обвинувачений та захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про повернення обвинувального акту прокурору, з тих підстав, що обвинувальний акт складений з порушенням вимог КПК України.
Під час підготовчого судового засіданні судом встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК.
Відповідно до вимог кримінального процесуального закону, у тому числі такої загальної засади кримінального провадження, як законність, що має безпосереднє відношення і до стадії досудового розслідування, тобто до слідчого і прокурора, суд при підготовчому судовому засіданні зобов`язаний перевірити зміст обвинувального акту та додатків до нього на відповідність вимогам КПК України з метою його подальшого призначення до розгляду при наявності на те правових підстав. Призначення судового розгляду по обвинувальному акту, який не відповідає вимогам КПК України, є неприпустимим.
Нормами ст.ст.291,109 КПК України закріплені вимоги до форми та змісту обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, недотримання яких та інших норм закону відповідно до ст.314 ч.3 п.3 КПК України дає суду підстави для прийняття відповідного рішення.
Відповідно до п.5 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Пунктами 1 та 2 ч.1 ст.91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадження підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, а саме: одержання неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Одержання неправомірної вигоди суб`єктом злочину, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України характеризується зв`язком із майбутнім впливом на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави. Відповідно до примітки до ст.369-2 КК України особами, уповноваженими на виконання функцій держави, є особи, визначені в пунктах 1-3 ч.1 ст.4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції". Отже у ч.2 ст.369-2 КК України йдеться про вплив не на будь - яку особу, а лише на таку особу, з якою існують певні відносини, у яких як та особа, яка впливає, так і та, на яку впливають, є особами, що займають певне службове становище або виконують певні службові повноваження.
Разом із тим, в обвинувальному акті не зазначено тієї особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за вплив на яку обвинувачений начебто отримав гроші.
Обмежившись лише посиланням в обвинувальному акту на те, що „у ОСОБА_7 виник умисел на одержання неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення працівниками Національної поліції в Запорізькій області, у тому числі дільничних інспекторів ВП НП в Запорізькій області, які уповноважені на виконання функцій держави, без відповідної конкретизації, сторона обвинувачення не зазначила фізичної особи, або займаної нею посади, компетенції такої особи, тощо, на підставі чого можна було б перевірити віднесення такої особи до категорії осіб, що визначені в пунктах 1-3 ст.4 Закону України „Про засади запобігання і протидії корупції.
Крім того, обвинувальний акт затверджений і підписаний прокурором із зазначенням про здійснення цих дій, виходячи з займаної ним посади, що не відповідає вимогам ст.ст. 36,37 КПК України, нормами яких закріплений правовий статус прокурора по конкретному кримінальному провадженню, а посада, як прокурора, та і слідчого, відповідно до п.4 ч.2 ст.291 КПК України, підлягають лише окремому зазначенню в обвинувальному акті.
Вищевказані недоліки обвинувального акту є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Заслухавши думку учасників провадження, суд приходить до висновку про неможливість призначення кримінального провадження до судового розгляду та необхідності направлення обвинувального акту прокурору для приведення його у відповідність до вимог КПК.
Керуючись ст.ст.291, 314 КПК України, суд, -
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня його проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення вищезазначених строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: ОСОБА_1