В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 грудня 2016 року місто Запоріжжя
Колегія суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участі прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0004433 від 26.09.2015 року за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Камянка-Дніпровська, українця, громадянина України, який має незакінчену вищу освіту, студента юридичного факультету Запорізького національного університету, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України,

встановила:

ОСОБА_8 пред`явлене звинувачення у тому, що 26.09.2015 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, будучи заздалегідь обізнаним про місцезнаходження потерпілого, а саме біля входу в готель «Інтурист», що розташований за адресою: м. Запоріжжя пр. Соборний (Леніна), 135, прибувши на місце на власному автомобілі марки «КІА Magentis», державний номер НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, маючи прямий умисел на умисне вбивство ОСОБА_6 , з хуліганських мотивів, тобто без будь-якої вагомої причини, з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, супроводжуючи свої дії погрозами вбивством та нецензурною лайкою, діючи з особливою зухвалістю, перебуваючи на ділянці місцевості, що розташована за адресою: м. Запоріжжя пр. Соборний (Леніна), 135, що являється громадським місцем, дістав з салону вказаного автомобіля приготовану рушницю, заздалегідь спорядивши її мисливськими патронами, знаходячись на відстані приблизно 3 метри від потерпілого ОСОБА_6 , тримаючи у двох руках на рівні грудей, відповідно до висновку судової балістичної експертизи №579/ЗТ від 08.12.2015, придатну для стрільби вогнепальну зброю - гладкоствольну помпову восьмизарядну (7+1) рушницю з рухливою цівкою «Кольта» моделі «ARMCO COMBAT k.12 PA №15-0288», заряджену набоями 12 калібру, знявши її з запобіжного пристрою, натиснув на спусковий гачок та здійснив один прицільний постріл у сторону ОСОБА_6 та перезарядивши зброю, шляхом переміщення цівки в крайнє переднє положення, досилаючи патрон в патронник, натиснувши на спусковий гачок, продовжуючи свій злочинний умисел, здійснив два прицільні постріли в потерпілого ОСОБА_6 , чим відповідно до висновку судово-медичної експертизи №5000 від 07.12.2015 року заподіяв останньому широке, довгостроково незагойне поранення в області правого стегна по його задній поверхні, з дефектом м`яких тканин з повним розривом двоголового м`яза правого стегна на фоні явищ травматичного шоку середньої тяжкості, з подальшим розвитком травматичної нейропатії правого сідничного нерва, сенсорно-моторної форми, парезу правої стопи, що кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості не небезпечне для життя, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня, рани в області правого стегна і лівої гомілки, множинні садна в області лівої гомілки кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Однак із причин, що не залежали від волі ОСОБА_8 , свій злочинний умисел направлений на вбивство ОСОБА_6 останній реалізувати не зміг, при цьому не вчинив усіх дій, які він вважав необхідними для позбавлення життя останнього, оскільки його зупинив ОСОБА_10 , обхопивши руками та посадивши до автомобіля, а потерпілий, в свою чергу, під час здійснення у нього пострілів, ухилився та заховався за автомобілем ОСОБА_10 .

Дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України, як незакінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з хуліганських мотивів, коли особа з причин, що не залежали від його волі не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вини у пред`явленому обвинуваченні в частині незакінченого замаху на вбивство, тобто на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому з хуліганських мотивів не визнав та вказав, що в ніч з 25 на 26 вересня 2015 року відпочивав у ресторані «Ржевський Project». У приміщенні ресторану у нього з ОСОБА_6 виникла сварка, яка супроводжувалась нецензурною лайкою. Після конфлікту, коли він та Ткаліч вже були на виході з ресторану між ними виникла бійка. Після цього обвинувачений залишив територію ресторану, та через деякий час зателефонував знайомому ОСОБА_11 , оскільки знав, що останній товаришував з ОСОБА_12 , з метою домовитився про зустріч.

ОСОБА_11 , після неодноразових прохань, погодився організувати їх зустріч, домовились зустрітися на паркувальному майданчику перед готелем Інтурист в м. Запоріжжі.

Обвинувачений приїхав на місце зустрічі на власному автомобілі та зупинив його перед автомобілем ОСОБА_11 , лівим боком до автомобіля останніх. Вийшовши з авто, побачив ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , при цьому останній рухався в його напрямку та тримав у руках якийсь предмет, ховаючи його за спиною. Остерігаючись, обвинувачений дістав з чохла, що знаходився на передньому пасажирському сидінні автомобіля, помпову рушницю, та направив її в бік потерпілого, наказавши зупинитись. Оскільки його команда не була виконана, здійснив декілька пострілів в землю, під ноги потерпілому з метою зупинити останнього.

Після здійснених пострілів, потерпілий повідомив обвинуваченого, що він йому прострелив ногу. При цьому потерпілий присів на переднє пасажирське сидіння, ОСОБА_11 - за кермо автомобіля. В цей час, через відчинене вікно між ним та потерпілим відбулася словесна перепалка, після якої ОСОБА_11 повіз потерпілого в лікарню. Обвинувачений поїхав слідом. В час коли потерпілому надавалася невідкладна медична допомога, обвинувачений власним коштом придбавав необхідні, вказані медичним персоналом, медикаменти. Для цього, оскільки необхідного не було в аптеці при медичній установі, разом з ОСОБА_11 їздив до іншого аптечного кіоску.

Обвинувачений зазначив, що нажимаючи на курок рушниці наміру на вбивство ОСОБА_12 не мав, неприязних стосунків, які могли вплинути на його мету вбити потерпілого не було, незважаючи при цьому на словесну перепалку, бійку, що сталася між ними. Очевидно, що при бажанні міг вбити потерпілого, оскільки зброя після пострілів залишалася в його, вона була заряджена, потерпілий знаходився перед ним. Проте цього не бажав, а відтак і не зробив. Навпаки, намагався надати невідкладну медичну допомогу, супроводжував потерпілого до медичного закладу, придбавав медикаменти.

Заперечуючи позицію сторони обвинувачення, зазначив, що не готувався до події. Зброю поклав до автомобіля напередодні, ввечері, ще до зустрічі з потерпілим, оскільки мав намір зранку відвести її до майстерні відремонтувати прицільний пристрій. Після залишення території ресторану зброю переклав на переднє сидіння, оскільки з ресторану підвозив дівчат, які розмістилися на задньому сидінні. Додому не їздив. Дістав зброю автоматично, остерігаючись дій потерпілого. Застосовуючи її ні наміру вбити, ні порушити громадський порядок в нього не було, до всього, зважаючи на пізню годину перехожих на місці події не було.

Застосовуючи зброю, тримав її направлену під ноги потерпілого, при цьому усвідомлював, що його дії могли спричинити потерпілому тілесні ушкодження.

Обвинувачений визнав свою вину в спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень відповідного ступеню тяжкості, а також свій обов`язок відшкодувати останньому усі витрати пов`язані з надзвичайною подією, частково визнав і обов`язок відшкодувати спричинену моральну шкоду, визначення розміру якої залишив за судом. При цьому зазначив, що на момент розгляду кримінального провадження просив вибачення у потерпілого, який не забажав з ним спілкуватися. Заявлені потерпілим майнові вимоги не задовольняв, лише тому, що категорично не згідний з кваліфікацією його вчинку, та фактичною відмовою потерпілого на отримання відшкодування в позасудовому порядку.

В судовому засіданні попросив пробачення у потерпілого.

Допитаний потерпілий ОСОБА_6 вказав, що у ніч з 25 на 26 вересня 2015 року перебував у ресторані «Ржевський Project», де зустрів раніше малознайомого ОСОБА_13 . В якийсь момент через зухвалу поведінку останнього виник конфлікт. При цьому ОСОБА_14 супроводжував свої дії нецензурною лайкою та погрозами фізичної розправи. Також він бачив у руках обвинуваченого пістолет. Коли вони вийшли з приміщення ресторану обвинувачений завдав йому ударів. За таких обставин він вважав, що ОСОБА_15 мав намір вчинити його вбивство. Коли бійка скінчилась, щоб не провокувати подальший конфлікт, він поїхав з ресторану.

Через деякий час йому зателефонував ОСОБА_15 , вимагав зустрічі, погрожував фізичною розправою. Пізніше телефонував ОСОБА_10 та казав, що ОСОБА_14 бажає зустрітися. Після неодноразовий вмовлянь, він погодився на зустріч, за умови, що ОСОБА_14 буде сам та без зброї, а зустріч відбудеться в присутності ОСОБА_11 .

Після чого разом з ОСОБА_11 на автомобілі останнього приїхали до готелю ОСОБА_16 , де зупинились на паркувальному майданчику, капотом автомобіля до готелю. Через деякий час приїхав ОСОБА_14 , зупинив машину перед їхнім авто. Вийшовши з авто ОСОБА_15 розпочав з погроз, словесних образ, вмить дістав з автомобіля рушницю, направивши ствол в обличчя, пригрозив вбивством.

Усвідомивши всю складність ситуації потерпілий розвернувся, щоб заховатися за авто, у цей момент пролунало 2-3 постріли, точно не пам`ятає. В цей момент відчув біль у правому стегні, а також ікроножній частині лівої ноги, від болю впав. При цьому ОСОБА_15 продовжив висловлювати погрози вбивством. Неправомірні дії ОСОБА_17 припинив ОСОБА_18 , який і відвіз його до лікарні.

У свої показах потерпілий наполягає та вважає, що ОСОБА_15 мав намір його вбити. В момент від`їзду перешкоджав закрити вікно, погрожував вбити, якщо він комусь повідомить про те, що трапилось. При цьому заперечив показання обвинуваченого, про нібито наявність в момент конфлікту в його руках зброї, чи інших небезпечних для обвинуваченого предметів та речей.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 вказав, що є знайомим потерпілого ОСОБА_19 , знається з обвинуваченим ОСОБА_20 . Обставини конфлікту у приміщенні ресторану «Ржевський Project» йому відомі лише зі слів ОСОБА_12 , оскільки до конфлікту був залучений пізніше. Так, 26.09.2015 року приблизно о 3 годині йому телефонував ОСОБА_15 та просив телефон ОСОБА_21 , а пізніше просив організувати їх зустріч.

З метою врегулювання виниклого конфлікту, після попередніх перемовин, приблизно о 4 годині він разом з ОСОБА_12 приїхали до готелю ОСОБА_16 .

До пізніше прибувшого ОСОБА_17 свідок підійшов першим, переконавшись в безпечності, подав знак ОСОБА_22 , вказавши, що той може підійти. Коли ОСОБА_23 став наближатися, з салону автомобіля ОСОБА_15 дістав рушницю та зробив декілька пострілів в бік потерпілого, при цьому ствол направляв вниз, до землі. В момент пострілів потерпілий заскочив за авто.

З`ясувавши, що ОСОБА_22 було завдано тілесних ушкоджень відвіз останнього до лікувального закладу, разом з обвинуваченим придбавали необхідні медичні препарати.

Повідомив, що причини конфлікту для його невідомі, під час якого образи та нецензурна лайка звучала з обох сторін.

Допитана в якості свідка ОСОБА_24 вказала, що під час досудового розслідування надавала характеристику ОСОБА_25 . А оскільки, на той період була на його зла, тому охарактеризувала його негативно. На даний час нічого поганого сказати не може, з обвинуваченим примирилися, проживають разом. По обставинам подій 26.09.2015 щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 їй нічого не відомо, вона не була присутня на місці події, хоча у той вечір перебувала у ресторані «Ржевський Project» та бачила, що між потерпілим ОСОБА_26 та обвинуваченим ОСОБА_27 виник конфлікт, причини якого їй не відомі.

Допитаний в якості свідка спеціаліст-криміналіст ОСОБА_28 вказав, що у ніч з 25 на 26 вересня 2015 року перебував на чергуванні, отримавши вказівку чергового прибув на місце пригоди, під час огляду паркувального майданчика ним було вилучено 2 гільзи та змиви речовини бурого кольору. Видимих ушкоджень асфальту від дії дробу не бачив. Чи робив будь-які дії з метою виявлення наявності дії порохових газів на асфальті, не пам`ятає.

Допитаний в якості свідка працівник служби безпеки готелю Інтурист ОСОБА_29 вказав, що у ніч з 25 на 26 вересня 2015 року чергував в готелі, приблизно о 4 ранку чув хлопки, що доносилися з зовні. Після перевірки внутрішніх приміщень він вийшов на вулицю, будь-кого на місці не було, перед входом на проїжджій частині побачив 2 гільзи. Переглядаючи запис камер відеоспостереження, також нікого не помітив, було видно, що стояло авто, оглядовості заважали ввімкнуті фари. Порушення громадського порядку не встановив, на вулиці нікого не бачив.

В ході судового розгляду судом досліджено письмові докази, надані сторонами обвинувачення та захисту.

Зокрема, протокол огляду предмету ДВД-Р диску з відеозаписами із камер спостереження ресторану «Ржевський Project», згідно якому відображено обставини перебування ОСОБА_6 та ОСОБА_8 26.09.2016 року близько 03-15 год. на вході до ресторану. За характером поведінки останніх вбачається виникнення суперечки, конфлікту, який трансформувався в бійку (а.с.166-172).

Згідно протоколу огляду місця події від 26.09.2015 року з фототаблицями, встановлено, що під час огляду ділянки місцевості біля входу до готелю «Інтурист» за адресою: м. Запоріжжя пр. Соборний, 135, виявлено сліди речовини бурого кольору схожої на кров, на асфальтовій ділянці майданчику, а також дві гільзи від мисливських патронів. За результатами огляду вилучено вказані гільзи та змиви зі слідів бурого кольору (а.с.85-88).

Згідно протоколу огляду місця події від 29.09.2015 року, встановлено, що під час огляду ділянки місцевості біля входу до Орджонікідзевського ВП ГУНП в області за адресою: м. Запоріжжя вул. Возз`єднання України, 32 в автомобілі МАЗДА СХ-7 державний номер НОМЕР_2 виявлено сліди речовини бурого кольору, з яких зроблено та вилучено змиви (а.с.90).

З довідки ГКБЕ та ШМД від 29.09.2015 року, вбачається що 25.09.2015 до вказаного лікувального закладу було доставлено ОСОБА_6 з діагнозом: вогнепальне поранення задньої поверхні н/3 правого стегна по його задній поверхні, з дефектом м`яких тканин на фоні явищ травматичного шоку 2-3 ст. (а.с.93-94).

Згідно протоколу тимчасового вилученого майна від 29.09.2015 у ОСОБА_8 вилучено гладкоствольну мисливську рушницю моделі «ARMCO COMBAT k.12 PA №15-0288» з чохлом та прикладом до неї, а також дозвіл № НОМЕР_3 на вказану зброю на ім`я ОСОБА_8 (а.с.95-96).

Згідно висновку судової криміналістичної дактилоскопічної експертизи №173-д від 08.102015 року на гладкоствольній мисливській рушниці моделі «ARMCO COMBAT k.12 PA №15-0288», а також 2 гільзах мисливських патронів слідів пальців рук придатних для ідентифікації не виявлено (а.с.107-110).

Згідно висновку судової криміналістичної балістичної експертизи №579/ЗТ від 08.12.2015 року, вилучена у ОСОБА_8 рушниця є вогнепальною зброєю гладкоствольною помповою восьмизарядною ( НОМЕР_4 ) рушницею з рухливою цівкою «Кольта» моделі «ARMCO COMBAT k.12 PA №15-0288». Крім того, 2 гільзи вилучені при огляді місця події 26.09.2015 року є частинами мисливських набоїв та стріляні з рушниці, вилученої у ОСОБА_8 (а.с.114-118).

Згідно з висновком додаткової судової криміналістичної балістичної експертизи №762/ЗТ від 11.12.2015 року здійснення з гладкоствольної помпової рушниці з рухливою цівкою «Кольта» моделі «ARMCO COMBAT k.12 PA №15-0288» можливе лише одиночним пострілом з послідуючим пересування цівки для екстрадиції стріляної гільзи та перезаряджання. Здійснення декількох пострілів підряд без примусового перезаряджання, а також самовільний постріл рушниці неможливі (а.с.129-131).

Згідно висновку судової медичної експертизи №5000 від 07.12.2015 року тілесні ушкодження у ОСОБА_6 , а саме широке, довгостроково незагойне поранення в області правого стегна по його задній поверхні, з дефектом м`яких тканин з повни розривом двоголового м`яза правого стегна на фоні явищ травматичного шоку середньої тяжкості з подальшим розвитком травматичної нейропатії правого сідничного нерва, сенсорно моторної форми, парезу правої стопи, що кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості не небезпечне для життя, але таке, що спричинили тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня, рани в області правого стегна і лівої гомілки, множинні садна в області лівої гомілки кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Вказані тілесні ушкодження утворились у результаті пострілу з гладкоствольної мисливської рушниці, при обставинах, на які вказував потерпілий (а.с.121-124).

Згідно висновку додаткової судової медичної експертизи №5131Д від 21.12.2015 року підтверджено наявність та те, що тілесні ушкодження у потерпілого кваліфікуються як тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості не небезпечне для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня та як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Вказані тілесні ушкодження утворились у результаті пострілу з гладкоствольної мисливської рушниці. Давність строку їх утворення не суперечить строку вказаному потерпілим. Згідно висновку не виключається можливість їх утворення за механізмом та при обставинах, вказаних ОСОБА_8 у протоколі слідчого експерименту від 14.12.2015 року. При цьому положення тіла потерпілого під час пострілу могло бути любим за умови доступності травмованої частини тіла безпосередньо травматичному впливу. Дульний зріз зброї був направлений в бік потерпілого. Зважаючи на локалізацію тілесних ушкоджень на задній поверхні стегна потерпілого (косо поперечна орієнтація рани) експертом не виключена можливість їх утворення при попаданні «снарядів» у асфальт з послідуючим відображенням під кутом (рикошетом) та попаданням у травмовану частину потерпілого (а.с.137-142).

Згідно висновку додаткової судової медичної експертизи №5214Д від 24.12.2015 року підтверджено наявність та те, що тілесні ушкодження у потерпілого є тілесними ушкодженнями середнього ступеню тяжкості не небезпечні для життя, але такі, що спричинило тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня, та легкими тілесними ушкодженнями, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Вказані тілесні ушкодження утворились у результаті пострілу з гладкоствольної мисливської рушниці. Давність строку утворення не суперечить строку вказаному потерпілим.

За матеріалами наданими в розпорядження експерта на твердих нерухомих об`єктах, у тому числі на асфальтному покритті, достовірних даних впливу дробової зброї не було встановлено. Фактичні дані за фактом рикошетування дробових зарядів до влучення у тіло потерпілого відсутні. Експерт дійшла висновку, що постріл у ОСОБА_6 було здійснено безпосередньо без контакту з будь-якою перешкодою на шляху дії дробу (а.с.151).

Досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 14.12.2015 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 , під час якого на місці події він вказав обставини, за яких 26.09.2015 року о 4 годині ранку на паркувальному майданчику біля готелю Інтурист мав конфлікт з ОСОБА_26 , який скінчився спричиненням потерпілому тілесних ушкоджень (а.с.172-176).

Судовий розгляд, відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до ч.3 цієї статті, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Даючи юридичну оцінку встановленим обставинам, суд доходить висновку, що з огляду на спрямованість умислу обвинуваченого, ним був вчинений злочин, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину. А відтак, дії обвинуваченого ОСОБА_8 слід перекваліфікувати з ч.3 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України, як незакінчений замах, на умисне вбивство, - на ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Покази свідків, допитаних в судовому засіданні за клопотанням прокурора, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_29 та ОСОБА_28 не містять фактичних даних які вказують на існування у обвинуваченого умислу на замах та вбивство ОСОБА_6 з хуліганських мотивів. Безпосереднім очевидцем злочину з вказаних свідків є лише ОСОБА_10 , який підтвердив, що ствол рушниці у момент пострілу ОСОБА_8 направив вниз, на потерпілого не наставляв, прицільну стрільбу не здійснював, прицільними пристроями не користувався.

При цьому, згідно показів цього ж свідка нецензурна лайка та образи на місці події висловлювали обидва учасника конфлікту. Після подій ОСОБА_8 вчиняв дії, направлені на надання медичної допомоги та придбання ліків ОСОБА_6 .

Інших доказів, які можуть підтвердити умисел в діях ОСОБА_8 направлений на позбавлення потерпілого життя вбивство стороною обвинувачення не надано.

Судом беруться також до уваги покази потерпілого ОСОБА_6 , а саме відповіді на питання під час перехресного допиту, на які він зокрема вказав, що про намір обвинуваченого вчинити вбивство усвідомив ще у ресторані «Ржевський Project». Попри це, суд, аналізуючи фактичні обставини, дійшов висновку, що такі припущення потерпілого ОСОБА_6 , зважаючи на його рішення приїхати до готелю Інтурист є непослідовними та не узгоджуються з тим, що все ж таки він приїхав на місце події, не вживши жодних заходів безпеки.

Також суд бере до уваги покази ОСОБА_8 , який вказав, що рушницю поклав в автомобіль ввечері 25 вересня 2015 року. За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_8 , маючи умисел на вбивство, мав можливість використати її під час конфлікту, ще паркувальному майданчику ресторану «Ржевський Project», не призначаючи подальшу зустріч з потерпілим в місті.

Крім того, згідно висновку криміналістичної балістичної експертизи гладкоствольна помпова рушниця з рухливою цівкою «Кольта» моделі «ARMCO COMBAT k.12 PA №15-0288» семизарядна. Діючи з умислом на вбивство ОСОБА_30 , обвинувачений ОСОБА_8 міг закінчити злочин до кінця, здійснивши значно більше до 7 пострілів.

Наданими суду доказами, які перевірено під час судового розгляду, зокрема висновком балістичної експертизи та речовими доказами 2 гільзи, підтверджується, що обвинувачений здійснив 2 постріли з рушниці.

Прокурором надано письмові докази, одним з яких є протокол огляду місця події. З метою вирішення питання про перевірку версії пострілу у землю та як наслідок рикошет дробу допитано свідка ОСОБА_28 , який приймав участь в огляді місця події в якості спеціаліста криміналіста. Проте, допитом свідка ані підтверджено наявність таких обставин, ані спростовано. Свідок вказав, що не пам`ятає цих обставин, посилаючись, що це повинно бути зазначено у протоколі.

Дослідивши зміст протоколу огляду місця події, суд дійшов висновку, що під час огляду місця події, спеціальні засоби для пошуку та вилучення слідів, які могли утворитися від пострілу, на місці події не використовувались. У протоколі чітко зазначено про використання лише фотоапарату CANON. Також описано лише місце вилучення змивів речовини бурого кольору та гільз. У протоколі взагалі відсутнє посилання на наявність на асфальтовому покритті будь-яких слідів, які могли утворитися від дії куль чи дробу.

Згідно висновку додаткової судової медичної експертизи №5214Д від 24.12.2015 року підтверджено наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 , при цьому експертом встановлено відсутність факту рикошетування дробових зарядів до влучення у тіло потерпілого. Здійснено висновок, що постріл у ОСОБА_6 було здійснено безпосередньо без контакту з будь-якою перешкодою на шляху дії дробі» (а.с.151).

Суд в частині відповіді на вказане питання згідно вимог ст.86 КПК України оцінює висновок судової медичної експертизи №5214Д від 24.12.2015 як недопустимий доказ виходячи з наступного. Завданням судової медичної експертизи є визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень та механізму їх утворення. При цьому судово-медичний експерт не уповноважений вирішувати питання, які відносяться до компетенції інших фахівців. Здійснивши висновок про напрямок руху травмуючого снаряду дробу, можливе його контактування з перешкодою та рикошетування судово-медичний експерт вийшов за межі своїх спеціальних знань.

Вирішуючи питання про застосування кримінального закону при кваліфікації дій ОСОБА_8 суд керується Конституцією України, рішеннями Європейського суду з прав людини, Кримінальним кодексом України, роз`ясненнями викладеними у постанові Пленуму Верховного суду України від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», Постановою Верховного суду України у справі 5-32кс12 від 31.01.2013 року, Узагальненням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Зокрема, як зазначено у постановах Верховного суду України, визначаючи форму вини, якою характеризується позбавлення життя потерпілого, судам необхідно виходити з обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: характеру дій підсудного, внаслідок яких потерпілого позбавлено життя; обстановки, яка передувала вчиненню злочину, знаряддя злочину; локалізації тілесних ушкоджень; поведінки підсудного стосовно потерпілого до та після вчинення злочину. При цьому доцільно керуватись принципом «доведення вини поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» питання про умисел, у тому числі на позбавлення іншої особи життя, необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

У контексті досліджених обставин умисне нанесення ОСОБА_8 поранень з рушниці шляхом пострілу ціленаправлено в область ніг потерпілого ОСОБА_6 свідчить про відсутність умислу на позбавлення особи життя. Судом взята до уваги також і характер та локалізація поранень, поведінка обвинуваченого після вчинення злочину, за якої останній переймався спричиненими пораненнями, супроводжував потерпілого до медичного закладу, придбавав необхідні медикаменти, та оцінюється судом, як бажання обвинуваченого мінімізувати завдані збитки, недопущення ускладнень.

З огляду на ту обставину, що замах є вчиненням особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі обвинуваченого.

Разом із тим згідно з наведеними фактичними обставинами не існувало причин, що перешкоджали вчиненню злочину ОСОБА_8 . Він мав при собі семизарядну мисливську рушницю. Речовими доказами двома стріляними гільзами підтверджується, що після двох пострілів в ноги потерпілого ОСОБА_6 злочин припинено з волі винного, що виключає підставу для кваліфікації його дій як замах на вбивство.

Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» як умисне вбивство з хуліганських мотивів за п.7 ч.2 ст.115 КК України дії винного кваліфікуються, коли він позбавляє іншу особу життя внаслідок явної неповаги до суспільства, нехтування загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, а так само без будь-якої причини чи з використанням малозначного приводу.

Не можна кваліфікувати як вчинене з хуліганських мотивів умисне вбивство під час сварки чи бійки, яку розпочав сам потерпілий, а так само з ревнощів, помсти чи з інших мотивів, що виникли на ґрунті особистих стосунків, навіть якщо при цьому було порушено громадський порядок.

Відповідно до ст.15 КК України та п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» закінчений замах на убивство особи може бути вчинено лише з прямим умислом, тобто коли винна особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

З урахуванням конкретних обставин справи, відсутності будь-яких сталих тривалих неприязних взаємовідносин між обвинуваченим і потерпілим, часу, місця події, спеціального запрошення стороннього спостерігача ОСОБА_10 , близької відстані, з якої проводилися постріли, яка дозволяла зробити прицільний смертельний постріл, та на противагу їх спрямованість виключно вниз в область ніг, свідчать про те, що у обвинуваченого був відсутній мотив на убивство чи замах на убивство ОСОБА_6 .

Прокурором надано докази, які підтверджують саме подію злочину. Проте, стороною обвинувачення не надано доказів того, що обвинувачений бажав та навіть міг бажати настання для потерпілого наслідків саме у виді смерті і виконав для цього всі дії, які вважав за необхідні.

Суб`єктивна оцінка подій потерпілим ОСОБА_6 як замаху на його вбивство пояснюється його душевними переживаннями, які він переніс як людина в напрямку якої зроблено два постріли.

Суд вбачає в обстановці яка склалася, що при бажанні ОСОБА_8 мав реальну можливість вбити ОСОБА_6 для цього, змінивши напрямок пострілу здійснити його у голову або корпус тіла, з урахуванням незначної відстані між ними в 3 метри, і коли після 2 пострілів обвинувачений свідомо припинив свої дії.

Також суд бере0 до уваги, що діючи з умислом на вбивство потерпілого ОСОБА_6 , шляхом розстрілу з рушниці, обвинувачений ОСОБА_8 попередньо повинен був спорядити зброю мисливськими набоями з кулею або картеччю, які призначаються для полювання на крупних тварин. Навпроти, обвинуваченим використані дробові набої 12 калібру, що підтверджено висновком судової криміналістичної балістичної експертизи №579/зт від 08.12.2015 року.

Як встановлено під час судового слідства між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у приміщенні ресторану «Ржевський Project» виник особистісний конфлікт, який суд розцінює саме як підставу для неприязних стосунків на ґрунті яких спричинено тілесні ушкодження. Крім того, під час досліджених подій біля входу до готелю Інтурист на вулиці не було перехожих громадян, які могли бачити, громадський порядок не порушувався. Протиправні дії ОСОБА_8 не супроводжувались винятковим цинізмом та особливою зухвалістю. Зазначення обставин в обвинувальному акті, крім посилання на вчинення дій ОСОБА_8 з «особливою зухвалістю» взагалі не містить опису у чому саме вона виразилась.

Вирішуючи питання про можливість кваліфікації дій ОСОБА_8 як злочину проти здоров`я особи, вказані обставини свідчать про відсутність у його діях хуліганського мотиву, порушення громадського порядку, наявності ознаки виняткового цинізму та особливої зухвалості, що виключає можливість кваліфікації дій за сукупністю зі злочином, передбаченим ст.296 КК України.

Судом також встановлено, що на місце події ОСОБА_8 прибув один, у той час коли з боку потерпілого ОСОБА_6 також виступав ОСОБА_10 . Вирішуючи питання про наявність ознак необхідної оборони в діях обвинуваченого ОСОБА_8 , а також їх перевищення, суд приймає до уваги наступне. Дійсно на місці події потерпілий ОСОБА_6 перебував разом з ОСОБА_10 . З досліджених показів ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 провокацій у бік обвинуваченого не було. Протиправним діям ОСОБА_8 напад на нього не передував. Наявність обоюдних нецензурних образ та брутальної лайки з обох сторін на розсуд суду виключає наявність визначених у ст.36 КК України підстав та у діях ОСОБА_8 не може бути констатовано необхідну оборону.

Суд зазначає, що за вимогами закону у ході судового розгляду кримінального провадження суд не наділений правом змінити висунуте щодо особи обвинувачення в сторону його обтяження, та має право самостійно вийти за межі висунутого обвинувачення лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) зазначає у Справі «Абрамян проти Росії» Рішення від 09.10.2008 року (вирішення питання про зміну кваліфікації злочину судом). Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальному провадженні надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши та проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_8 за висунутим обвинуваченням яке саме в судовому засіданні прокурор, потерпілий та представник потерпілого підтримали за ч.3 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України, в частині незакінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті (вбивство) потерпілого ОСОБА_6 , на ч.1 ст.122 КК України, тобто на статтю, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ст.122 КК України характеризується: 1) дією або бездіяльністю, спрямованими на заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження; 2) наслідками у виді спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження; 3) причинним зв`язком між зазначеними діянням та наслідками. Тілесним ушкодженням середньої тяжкості є таке ушкодження, яке не заподіює здоров`ю шкоди, небезпечної для життя в момент заподіяння, не потягло за собою інших наслідків, властивих тяжкому тілесному ушкодженню, але разом із тим спричинило тривале порушення функцій будь-якого органу або інший тривалий розлад здоров`я, яким згідно правил, визначається розлад здоров`я строком понад три тижні (більше ніж 21 день).

Суд проаналізувавши докази, доходить до висновку, що протиправні дії ОСОБА_8 мали умисний та цілеспрямований характер, він усвідомлено взяв з салону автомобіля мисливську рушницю, направив у бік потерпілого ОСОБА_30 , здійснив два постріли, спрямовані на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілого. При цьому, законодавець визначає, що умисел може бути прямий та непрямий в залежності від відношення до суспільно небезпечних наслідків.

Здійснення ОСОБА_8 двох ціленаправлених пострілів у бік ОСОБА_6 під час досліджених подій розцінюється судом як усвідомлені суспільно небезпечні дії, коли він повинен був передбачати їх наслідки. Зважаючи на те, що ОСОБА_8 за його власними показами та свідка ОСОБА_10 направляв ствол рушниці вниз, це свідчить, що обвинувачений, здійснюючи постріли передбачав можливість настання наслідків у виді завдання шкоди потерпілому.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. За вчинення цього злочину обвинувачений підлягає покаранню.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує, що обвинувачений вчинив умисний злочин, наслідки його протиправних дій, особу винного, думку потерпілого, міркування прокурора.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, всі обставини справи в їх сукупності, дані про особу винного, керуючись законом.

Суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості проти життя та здоров`я особи, обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався та не судимий, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на даний час проживає з батьками, страждає на захворювання зору у зв`язку з чим у минулому та поточному роках проходив курс лікування у тому числі, пов`язаний з операційним втручанням (а.с.53-62).

Як обставину, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено, оскільки перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння, про що зазначено прокурором, не підтверджено в ході судового розгляду, освідування обвинуваченого на стан алкогольного сп`яніння на стадії досудового розслідування не проводилося.

Враховуючи наявність постійного місця мешкання, стійких родинних зв`язків, ведення нормального соціально життя та наявність місця роботи, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим злочинам, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і вважає за можливе призначити ОСОБА_8 покарання в межах санкції статті із застосуванням звільнення з випробуванням від відбуття такого покарання, на підставі ст.75 КК України.

По справі потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 200000 грн. моральної шкоди, 5783 грн. 88 коп. матеріальної шкоди від протиправних дій останнього, а також 5000 грн. компенсації за оплату правової допомоги, які потерпілий підтримав в повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 23,1167,1168 ЦК України та керуючись роз`ясненнями Постанови ПВС України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер та обсяг страждань яких зазнав потерпілий внаслідок злочинних дій обвинуваченого, і вважає необхідним частково задовольнити позов в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, а саме стягнути на користь потерпілого з ОСОБА_8 40000 грн. моральної шкоди.

Внаслідок ушкодження здоров`я з вини обвинуваченого, потерпілий перебував на лікуванні з хірургічним втручанням, придбав ліки, у зв`язку з чим мав витрати, які підтвердив документально, надавши копії медичних документів та чеків. Також підтверджено витрати на надання правової допомоги. Враховуючи наведене, цивільний позов у частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5783,88 грн., а також 5000 грн. компенсації за сплату правової допомоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Процесуальні витрати за проведення експертиз належить стягнути з обвинуваченого в дохід Держави.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту підлягає скасуванню.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374, 376 КПК України, колегія суддів,
засудила:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням на 1 (один) рік, якщо протягом цього іспитового строку засуджений не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 5783,88 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 40000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 5000 грн. витрат понесених на оплату послуг адвоката, а всього стягнути 50783 (п`ятдесят тисяч сімсот вісімдесят три грн.) 88 коп.

В задоволенні іншої частини позову по стягненню моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 у дохід Держави процесуальні витрати на проведення судової дактилоскопічної експертизи №173-Д від 08.10.2015 року в розмірі 552,42 грн.; на проведення судової балістичної експертизи №579/зт від 08.12.2015 року в розмірі 1843,20 грн.; на проведення судової балістичної експертизи №762/зт від 08.10.2015 року, які складають 736,56 грн.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

ГоловуючийОСОБА_1
Судді:ОСОБА_2 ОСОБА_3