Справа № 136/2095/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2016 року м. Липовець
Липовецький районний суд Вінницької області
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості від 29.12.2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000250 від 05 вересня 2016 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Казахстан, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.335 КК України,
за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , перебуваючи на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , являючись військовозобов`язаним у зв`язку із призовом на військову службу у Збройні Сили України, будучи визнаним військово-лікарською комісією придатним до проходження військової служби та отримавши повістку за призовом на строкову військову службу, що зобов`язувала його 21 листопада 2016 року о 14 годині 00 хвилин прибути за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 АДРЕСА_2 , будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про наслідки неприбуття за викликом, з метою ухилення від призову, діючи умисно, не маючи відповідно до ст. 17 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" права на відстрочку на строкову військову службу, у вказаний час та місце не прибув та на обласний збірний пункт, який розташований у АДРЕСА_1 , для подальшої відправки у військову частину не з`явився, чим ухилився від призову на строкову службу та порушив вимоги ст.65 Конституції України та Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".
Такі умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ст. 335 КК України, як ухилення від призову на строкову військову службу.
В підготовчому судовому засіданні сторони кримінального провадження надали суду угоду про визнання винуватості укладену 29.12.2016 року між начальником Липовецького відділу Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК України.

Згідно умов даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.335 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений, а саме: у виді 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, обов`язки.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому у присутності його захисника ОСОБА_5 .

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості у підготовчому судовому засіданні, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні вказав на те, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК та КК України, тому просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену між ними в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкриміноване ст.335 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та строку покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_5 також вказав на дотримання при укладенні угоди про визнання винуватості вимог і правил як КПК та КК України, тому просив суд затвердити угоду укладену між його підзахисним та прокурором.

Судом з`ясовано, що, у відповідності до положень ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ст.335 КК України є кримінальними правопорушеннями невеликої тяжкості від якого потерпілих немає.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Суд переконавшись, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості.

При цьому, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на наведене та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України, суд вважає, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 а саме: ухилення від призову на строкову військову службу, а отже його дії вірно кваліфіковані органами досудового розслідування за ст.335 КК України.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченим в даному кримінальному провадженні та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами такої угоди міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Також судом встановлено, що в ході судового розгляду обвинуваченому запобіжний захід не обирався.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 29 грудня 2016 року між начальником Липовецького відділу Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000250 від 05 вересня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.335 КК України.
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 29.12.2016 року покарання у виді 2(двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Після проголошення вироку його копію негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1