Провадження № 1-кп/344/227/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1

з участю : секретаря с/з ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Івано-Франківська, жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 , освіта середня, тимчасово не працюючої, незаміжньої, раніше неодноразово судимої, востаннє вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2011 р. за ч. ч. 2, 3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, покарання відбула повністю, українки, громадянки України,

за ч. 3 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_7 вчинила дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненими повторно, поєднаними з погрозою застосування насильства, поєднаними з проникненням у житло.

Злочин вчинено за наступних обставин.

24 жовтня 2016 р., близько 13 год. 45 хв., обвинувачена, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , побачила малолітню ОСОБА_8 , яка після закінчення занять у школі поверталася додому та вирішила підійти до неї і почати розмову, тим самим увійти у довірливі відносини. В свою чергу ОСОБА_9 , не звертаючи уваги, відчинила вхідні двері другого під`їзду та разом із ОСОБА_7 зайшовши в середину увійшла до ліфта. Обвинувачена, маючи намір на протиправне збагачення, разом із ОСОБА_9 піднялась ліфтом на восьмий поверх та, відійшовши декілька кроків в сторону, спостерігаючи чекала поки остання ключами відчинить замки у вхідних дверях квартири де проживає. Після цього ОСОБА_7 , побачивши, що ОСОБА_9 відчинила один замок, підійшла до неї, силоміць відібрала ключі та відчинила другий замок і проти волі останньої, разом з нею зайшла у приміщення квартири АДРЕСА_4 у вказаному будинку.

Перебуваючи у приміщенні вказаної квартири обвинувачена ОСОБА_7 зачинила із середини вхідні двері, обмеживши тим самим можливість ОСОБА_9 покликати когось на допомогу і, погрожуючи фізичною розправою, яку остання сприймала як реальну загрозу своєму життю і здоров`ю, із приміщення спальної кімнати, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, відкрито викрала майно, яке належало потерпілій ОСОБА_6 , а саме: грошові кошти в сумі 400 грн. та золоті вироби із жовтого золота: дві пари сережок 585 проби вагою 1,1 та 2,5 гр., кулон 585 проби вагою 2 гр., ланцюжок на шию (цепочку) 585 проби вагою 2,5 гр., дві обручки 585 проби вагою 1,8 гр. та 3,5 гр., браслет на руку 585 проби вагою 3,5 гр., вартість яких становила 10105 грн. 03 коп.

Заволодівши вказаними речами, обвинувачена повернулася до вхідних дверей в квартиру, ще раз погрожуючи фізичною розправою ОСОБА_9 , відчинила їх і з місця вчинення злочин скрилася, а викраденим розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 10505 грн. 03 коп.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вказаному визнала частково та пояснила, що 24 жовтня 2016 року ходила та просила в громадян кошти, щоб добратися до місця проживання в Коломийський район. Близько 13 год. побачила малолітню ОСОБА_9 та, з метою просити грошові кошти в квартирах мешканців будинку, зайшла з нею в під`їзд будинку і разом ліфтом піднялись на восьмий поверх. Коли побачила як малолітня сама відкрила два дверні замки та двері, підійшла до неї та спитала чи є хтось з батьків, а коли ОСОБА_9 сказала, що матері немає, зайшла з нею в приміщення квартири, спитала де тримають гроші і ОСОБА_9 дала їй 5 грн., а після ще 400 грн. Говорячи з малолітньою, яка залишилась в коридорі, зайшла в кімнату, що ліворуч входу, де взяла з коробки прикраси, а саме, цепочку, дві пари сережок, обручку та браслет на руку, а при виході взяла ще одну шкатулку, які продала на ринку. Фізичної сили вона до дитини не застосовувала та не погрожувала їй. У вчиненому розкаюється.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченою ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, її вина у вказаному повністю доведена, як частково показаннями самої обвинуваченої, так і показаннями визнаної по справі потерпілої, свідками, дослідженими судом письмовими доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 24 жовтня 2016 року близько 13 год. 40 хв. зателефонувала неповнолітня донька ОСОБА_10 та плачучи розповіла, що їх пограбували. Сказала, що повертаючись зі школи біля під`їзду побачила обвинувачену яка зайшла за нею в під`їзд та піднялась разом ліфтом на восьмий поверх. Що коли донька відчинила нижній замок, обвинувачена забрала ключі та, відчинивши інший замок, заштовхнула ОСОБА_11 в квартиру і наказала мовчати. Питала де зберігаються гроші, але донька не сказала де, після чого обвинувачена почала обшукувати кімнати. В дитячій кімнаті ОСОБА_7 грошей не знайшла, в іншій кімнаті знайшла золоті вироби та 400 грн., які викрала і вийшла з квартири. Що весь цей час тримала дитину за руку та погрожувала їй. Як обвинувачена вийшла з квартири ОСОБА_10 пішла до сусідки і вже від неї зателефонувала. Коли вона зайшла до квартири був невеликий безлад, висунуті шухляди, розсунутий одяг в дитячій кімнаті та в залі.

Свідок ОСОБА_12 , дала покази, аналогічні показанням потерпілої, які їй стали відомі зі слів потерпілої та свідка ОСОБА_9 .

Допитана в суді як свідок малолітня ОСОБА_9 підтвердила, що повертаючись зі школи побачила біля під`їзду обвинувачену, яка сказала: « ОСОБА_13 , дитина сама», зайшла з нею в під`їзд та піднялась разом на восьмий поверх, де спершу відійшла в сторону сусідів. Після того як відчинила нижній замок ОСОБА_7 забрала ключі та сама відкрила верхній замок і заштовхнула її в квартиру та сказала бути тихо, бо щось зробить погане. Спершу обвинувачена зайшла в її кімнату, а після в зал, де і забрала дерев`яну шкатулку з прикрасами потерпілої ОСОБА_6 та гроші з конвертів. Вернула обвинувачена тільки сережки які їй подарили. Що коли обвинувачена ходила по квартирі, то штовхала її попереду себе. Після того як обвинувачена вийшла з квартири, побігла до сусідки та розповіла, що сталось і зателефонувала матері, потерпілій по справі. А інший сусід побіг за ОСОБА_7 проте не наздогнав її.

Протокол прийняття заяви ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення від 24 жовтня 2016 року (а.п.50) підтверджує, що цього дня близько 13 год. 45 хв. невідома особа жіночої статі зайшла в квартиру АДРЕСА_5 , де в присутності її малолітньої доньки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 заволоділа золотими виробами та грошовими коштами.

Як підтверджує протокол огляду місця події з фототаблицями від 24 жовтня 2016 року (а.п. 52-59), під час огляду приміщення квартири АДРЕСА_5 , в приміщенні кімнати, на поверхні шкатулки рожевого кольору виявлено два сліди пальців рук розмірами 17х16 та 42х15 мм, які перекопійовані на два відрізки липучої стрічки типу скотч, наклеєні на аркуш паперу та поміщено у паперовий конверт та вилучено.

Протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08 та 19 листопада 2016 року підтверджують, що свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_14 впізнали в обвинуваченій ОСОБА_7 особу, яка викрала золоті вироби та кошти з квартири АДРЕСА_5 (а.п.60-65).

Висновок експерта № 1.3.-887/16 від 28 жовтня 2016 року (а.п.67-69) підтверджує, що сліди пальців рук максимальними розмірами 17х16 та 42х15 мм, виявлені та вилучені 24 жовтня 2016 року в ході огляду місця події по АДРЕСА_6 придатні для ідентифікації. А висновок експерта № 1.3-946/16 від 16 листопада 2016 року (а.п.72-77) підтверджує, що вказані сліди пальців рук залишені відповідно великим та середнім пальцями лівої руки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як підтверджує висновок експерта № 4.3-292/16 від 10 листопада 2016 року (а.п.81-82) ринкова вартість ювелірних виробів із жовтого золота: двох пар сережок 585 проби вагою 1,1 та 2,5 гр., рулончика 585 проби, вагою 2 гр., ланцюжка на шию (цепочки) 585 проби вагою 2,5 гр., обручки 585 проби вагою 1,8 гр., обручки 585 проби, вагою 3,5 гр., браслета на руку 585 проби вагою 3,5 гр., як брухту, станом на 24 жовтня 2016 року становила 10105 грн. 03 коп.

Досліджені судом докази та їх оцінка у своїй сукупності, дають підстави прийти до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 186 КК України, оскільки вона вчинила дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненими повторно, поєднаними з погрозою застосування насильства, поєднаними з проникненням у житло.

Суд вважає, що невизнання обвинуваченою свої вини за ч. 3 ст. 186 КК України, по факту відкритого викрадення майна, при тому, що вона сама визнала факт вчинення такого викрадення, за такими кваліфікуючими ознаками як проникнення у житло та погрози застосування насильства, необґрунтованим і таким, що не знайшло свого підтвердження. А тому суд бере за основу показання свідка ОСОБА_9 , яка була очевидцем події, підстав сумніватись у правдивості її показань суд не вбачає, таких обставин не наводить і сама обвинувачена, та вважає, що досліджені докази достовірно підтверджують, що відкрите викрадення майна було саме з проникнення у житло та з погрозою застосування насильства, а не без такого, як це стверджує обвинувачена.

Вирішуючи питання правової кваліфікації, суд враховує також і правову позицію висловлену в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», і зокрема, в п. 22 вказано, що під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти.

За вказаних обставин суд вважає, що невизнання обвинуваченою своєї вини, з урахуванням особи, обвинуваченої, того, що вже була попередньо судимою за ч. 3 ст. 186 КК України, тобто їй відомі наслідки наявності чи відсутності кваліфікуючих ознак злочину, направлене на уникнення від відповідальності за фактично скоєне і суперечить дослідженим доказам у їх сукупності та взаємозв`язку.

Призначаючи обвинуваченій покарання суд враховує як ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого, так і особу винної, фактичні обставини кримінального провадження, думку потерпілої, яка не бажає її суворо карати і виходить з такого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої суд вважає активне сприяння в розкритті злочину, у вчиненому розкаюється і, що обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

За викладених обставин суд вважає, що покарання обвинуваченій слід обрати у виді позбавлення волі в межах передбачених санкцією ч. 3 ст. 186 КК України.

Цивільного позову в провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати за таких обставин необхідно стягнути з обвинуваченої, долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винною за ч. 3 ст. 186 КК України та призначити покарання чотири роки позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити без змін тримання під вартою.

Строк відбування призначеного покарання рахувати з дня затримання, з 11 листопада 2016 року, часу взяття під варту.

Зарахувати в строк призначеного покарання час попереднього ув`язнення з 11 листопада 2016 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речовий доказ в кримінальному провадженні, два сліди пальців рук вилучені 24 жовтня 2016 року в ході огляду місця події по АДРЕСА_6 , які залишені відповідно великим та середнім пальцями лівої руки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які поміщено у спецпакет експертної служби № 2394162 (а.п.69) зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_7 , код ДРФО у базі даних ДПІ в м. Івано-Франківську відсутній, у користь держави, одержувач УДКСУ в м. Івано-Франківську, , з зарахуванням на розрахунковий рахунок № 0002 в ГУ ДКСУ в Івано-Франківській області, МФО 836014, код класифікації 24060300 2156 (дві тисячі сто п`ятдесят шість) гривень 02 коп. витрат за проведення експертиз.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченою у той же строк з моменту вручення їй копії вироку, може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору та обвинуваченій негайно після його проголошення, інші учасники провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1