АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/251/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 19 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14 лютого 2017 року включно щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.м.т. Климово, Брянської області, Російської Федерації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого (зі слів),

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Відповідно до ухвали, слідчий суддя врахувавши обґрунтованість підозри пред`явленої ОСОБА_8 , наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, а саме: міцність його соціальних зв`язків, те, що він не працює, не одружений, проживає в іншій місцевості, та прийшов до висновку про необхідність застосовування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну і необґрунтовану, та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, захисник зазначає, що підозра, пред`явлена ОСОБА_8 , є необґрунтованою та такою, що ґрунтується на домислах слідчого, які не підтверджуються матеріалами справи, оскільки останні не містять достатніх доказів, які б вказували на причетність підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення. Додає, що слідчим суддею не взято до уваги той факт, що ОСОБА_8 за своїм станом здоров`я фізично не зміг би здійснити вказаний злочин.

Також апелянт стверджує, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не надано доказів, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним у клопотанні ризикам.

Крім того, захисник звертає увагу суду на те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, за яким характеризується з позитивної сторони, міцні соціальні зв`язки, цивільну дружину та двох малолітніх дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Додає, що підозрюваний хворіє на ряд тяжких хвороб, тому постійно потребує кваліфікованого нагляду лікарів та лікування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін,вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, щоапеляційна скарга захисника задоволенню непідлягає, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Оболонського управлінням поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження за № 012679, відомості про яке 17.12.2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

17.12.2016 року о 18 год. 00 хв. в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_8 затримано.

18.12.2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Старший слідчий слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_6 , звернулася до Оболонського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодоОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 19 грудня 2016 року дане клопотання задоволено та щодо ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14 лютого 2017 року включно.

Під час розгляду клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати ймовірною підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих старшим слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості підозри та відсутності доказів причетності ОСОБА_8 до інкримінованого кримінального правопорушення, не є доведеними.

Також не переконливими є доводи сторони захисту про недоведеність наявності ризиків можливої неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки, всупереч положенням ч. 5 ст. 132 КПК України, апелянт обмежився запереченням наданих стороною обвинувачення доводів, хоча мав би доводити обставини відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки, з огляду на засади змагальності сторін.
Крім того, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про недостатність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, обґрунтувавши при цьому причини, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Доводи захисника стосовно того, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, має міцні соціальні зв`язки, має цивільну дружину та двох малолітніх дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не зменшують ризиків, зазначених в ухвалі слідчого судді, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого суді.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, твердження автора апеляційної скарги про те що підозрюваний через негативний стан здоров`я не міг здійснити інкримінований злочин, не є безумовною підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки це питання стосується обставин доведеності вини особи. Крім того, матеріли провадження не містять спеціального висновку медичної комісії, який би підтверджував тяжкий стан здоров`я підозрюваного.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Як підсумок, слідчий суддя прийняв правильне рішення про необхідність задовольнити клопотання слідчого, врахувавши, що строк дії ухвали слідчого судді не може перевищувати 60 днів.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 19 грудня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14 лютого 2017 року включно щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін,а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4