пр. № 1-кп/336/282/2017
№ 336/2443/17
ВИРОК

Іменем України
07 серпня 2017 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, громадянки України, мешкає у АДРЕСА_1 , не працюючої, не заміжньої, освіта середня, раніше не судимої,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України,
ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2017 року приблизно о 19.16 годині ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні магазину «Економ плюс» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Центральна, 13 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_5 , нанесла один удар правою ногою в область передньої поверхні правого колінного суглобу та один удар правою ногою в область задньої поверхні лівого колінного суглобу, спричинивши ОСОБА_5 садно правого колінного суглобу та синець лівого колінного суглобу, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину визнала частково, пояснивши, що того дня була Пасха, вона вжила два стакани вина, а потім зі своєї донькою ОСОБА_6 , приблизно о 19.00 годині пішла до магазину «Економ плюс», щоб купити сусідським дітям цукерок. Першого разу вона придбала в магазині цукерки, потім покинула магазин та за деякий час повернулась, що купити банани та макарони. Узявши в руки упаковку макаронів та в`язанку бананів ОСОБА_4 побачила, що її донька вибігла з магазину, після чого ОСОБА_4 пішла за дитиною з магазину. ОСОБА_5 вибіг за нею та почав затягувати її та дитину до магазину, вказуючи, що ОСОБА_4 намагалась вкрасти товар, що обвинувачену обурило та вона жбурнула в ОСОБА_5 банани та макарони. Потім вона почала бити ОСОБА_5 ногами, а згодом прийшла мати ОСОБА_4 та витягла її з магазину. Посилалась, що спричинила ОСОБА_5 тілесні ушкодження, оскільки той вхопив її доньку, після події перед потерпілим не вибачалась, владнати з ним конфлікт мирним шляхом не намагалась.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні частково підтвердив покази обвинуваченої щодо подій, вказавши, що на той час працював заступником директора магазину «Економ плюс» та того вечора сидів за касою, оскільки у касира була перерва. Вперше того вечора ОСОБА_4 у нетверезому стані зайшла до магазину разом з дітьми, придбала солодощі, потім ще раз зайшла з дитиною та придбала пиво, яке тут же біля каси розпочала пити. Далі ОСОБА_4 запитала чи є сірники, а ОСОБА_5 відповів, що сірників немає, на що ОСОБА_4 висловилась нецензурною лайкою та сказала: «Ну все, я пошла воровать». Далі ОСОБА_4 зайшла до торгівельного залу, узяла упаковку макаронів та в`язанку бананів, при цьому на свою дитину не звертала уваги. Далі ОСОБА_4 з товаром вийшла не через касу, а через турнікет та вийшла з магазину. ОСОБА_5 вибіг за нею та, ухопивши за руку, намагався затягнути до магазину, на що ОСОБА_4 штовхнула його та кинула в нього бананами та макаронами. Дитину він не чіпав, дівчинка самостійно забігла до магазину за матір`ю. Далі ОСОБА_5 тримав двері, щоб ОСОБА_4 не вийшла та натиснув на кнопку виклику охорони, також почав дзвонити до поліції. ОСОБА_4 у свою чергу напала на нього та розпочала наносити удари ногами, штовхати, тощо. ОСОБА_5 їй ударів не наносив у відповідь, а лише закривав обличчя. Дитину узяв на руки, щоб ОСОБА_4 не втекла, не сплативши за товар.

Також судом були допитана в судовому засіданні свідок за клопотанням обвинуваченої, прокурор від допиту раніше заявленого свідка ОСОБА_7 відмовився.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що знайома з ОСОБА_4 приблизно сім років та перебуває з обвинуваченою у дружніх стосунках. Також раніше свідок працювала в магазині «Економ плюс», де відбувались події злочину, з потерпілим у неї склались неприязні стосунки, оскільки з ним були конфлікти, ОСОБА_5 поводився агресивно. Того вечора вона стояла приблизно за 150 метрів до магазину, коли побачила, як з торгівельного залу до приміщення, що біля входу до магазин вибігла донька ОСОБА_4 , за якою вибігла сама ОСОБА_4 та ухопила доньку рукою. Впізнала свідок ОСОБА_4 за силуетом, освітлення там погане.

Судом не досліджувались та не оцінюються в якості доказів листи, написані невідомими особами, які надала обвинувачена, оскільки про допит зазначених осіб в якості свідків ОСОБА_4 не клопотала, а використання в якості доказів пояснень осіб, які не були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, та пояснення свої не надавали безпосередньо суду суперечить вимогам КПК України щодо допустимості доказів.

Час скоєння злочину, зазначений в обвинувальному акті як приблизно о 19.00 годині, уточнений судом на 19.16 годину відповідно до відеозапису з камер відеоспостереження.

При вивченні письмових доказів судом встановлено наступне.

Відповідно до висновку судової медичної експертизи № 971 при обстеження ОСОБА_5 18.04.2017 року у останнього були виявлені синець лівого колінного суглоба та садно правого колінного суглоба, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Також судом досліджувались відеозаписи разом з протоколом огляду від 20.04.2017 року, з яких встановлено наступне.

0 19.02 години ОСОБА_4 входить до приміщення магазину з двома дівчатками, які ведуть за руку доньку ОСОБА_4 ОСОБА_6 , придбаває солодощі та пляшку пива, яку тут же біля каси відкриває та розпочинає пити при неповнолітніх дітях та своїй же маленький доньці, після чого о 19.09 годині виходить з магазину. О 19.12 годині до приміщення магазину знову заходять ті ж самі дівчатка, а також і малолітня ОСОБА_6 , при цьому самої ОСОБА_4 немає, фактично дитина залишена під наглядом неповнолітніх. О 19.14 ОСОБА_4 знову заходить до магазину, деякий час спілкується з ОСОБА_5 , після чого проходить до торгівельного залу, де ходить деякий час. Жодної уваги своїй доньці під час перебування в торгівельному залі ОСОБА_4 не приділяє та навіть не спостерігає в цей час за дитиною, між тим як о 19.15 годині маленька ОСОБА_6 виходить з приміщення магазину, а назовні тим часом, зі слів ОСОБА_4 , жодної дорослої особи, яка б могла доглянути за дитиною, немає. О 19.16 годині ОСОБА_4 з продуктами, узятими в магазині, виходить через вхідний турнікет.

Твердження ОСОБА_4 про те, що вона вийшла через турнікет та покинула приміщення магазину, не сплативши за узятий товар, через те, що ОСОБА_6 вийшла з магазину, повністю спростовані відеозаписом, оскільки в той час як ОСОБА_4 виходить з пакунками з магазину, ОСОБА_6 перебуває разом із дівчинкою та на виду у обвинуваченої.

Коли ОСОБА_4 вийшла з приміщення магазину ОСОБА_5 пішов за нею, далі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знову заходять до магазину, при цьому відбувається штовханина. Тут же на очах у своєї дитини ОСОБА_4 кидає в голову ОСОБА_5 макарони та в`язанку бананів, після чого правою ногою б`є ОСОБА_5 , який в цей час сидить за касою. Далі ОСОБА_4 хапає ОСОБА_5 за одяг в області шиї та штовхає кілька разів на стілець та б`є рукою по обличчю, в той час як одна з працівників магазину відводить ОСОБА_6 в бік від бійки, натомість як ОСОБА_4 кидає ОСОБА_5 та явно агресивно направляється до жінки, протягуючи до неї руку. Далі ОСОБА_4 бере ОСОБА_6 на руки та намагається вийти з магазину, натомість ОСОБА_5 зачиняє та тримає двері. В цей час ОСОБА_4 , тримаючи однією рукою дитину, іншою наносить удар ОСОБА_5 в область голови, а далі правою ногою б`є потерпілого по ногам. Доки ОСОБА_5 намагається зателефонувати, ОСОБА_4 знову намагається піти з магазину, натомість ОСОБА_5 тримає двері, відтискаючи ОСОБА_4 від дверей. Натомість ані штовхання, ані ударів ОСОБА_5 до ОСОБА_4 не застосовує, що спростовує посилання обвинуваченої на те, що ОСОБА_5 її штовхав. Натомість як ОСОБА_4 в цей час кинула дитину та ухопивши ОСОБА_5 за капюшон кофти б`є останнього головою об кут стіни, штовхає руками, штовхаючи в цей час свою ж дитину, що та падає на підлогу. О 19.18 годині ОСОБА_4 знову виходить з приміщення магазину, незважаючи на доньку, яка лишилась в середині та вийшла лише після обвинуваченої та потерпілого. Через кілька секунд до магазину заходить ОСОБА_5 , тримаючи ОСОБА_6 на руках, за ним забігає ОСОБА_4 та б`є його кулаком в область потилиці та шиї п`ять разів, дитина при цьому знову падає. В цей час до магазину зайшли інші особи та одна з жінок (з показів ОСОБА_4 мати обвинуваченої) виштовхує ОСОБА_4 з магазину.

Таким чином з відеозапису подій вбачається, що ОСОБА_4 , яка і так вже перебувала у нетверезому стані, при неповнолітніх у громадському місці вживала пиво, потім намагалась винести з магазину продукти, не сплативши за них, напала на потерпілого ОСОБА_5 та вперто била останнього, незважаючи на те, що за всім цим спостерігає її донька, якій на час подій не виповнилось і двох років.

Посилання ОСОБА_4 на те, що вона вчинила злочин через те, що ОСОБА_5 вхопив її дитину, повністю спростовані переглянутим відеозаписом, з якого вбачається, що агресію виявляла виключно ОСОБА_4 та розпочала наносити удари потерпілому вона до того, як останній узяв дитину на руки, натомість як ОСОБА_5 жодного разу обвинувачену не вдарив.

Незважаючи на те, що у ОСОБА_5 експертом знайдено лише два синці в області ніг, натомість з відеозапису вбачається, що ОСОБА_4 було нанесено значно більше ударів, в тому числі по голові та обличчю потерпілого.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні доказами безперечно доведена вина ОСОБА_4 щонайменше у скоєнні злочину, який їй інкриміновано, та кваліфікує дії обвинуваченої як умисне легке тілесне ушкодження ст. 125 ч. 1 КК України.

Враховуючи, що обвинувачена не визнала своєї вини, намагалась вигородити себе, перед потерпілим не вибачилась та не намагалась залагодити з ним конфлікт, у скоєному не розкаялась, суд дійшов висновку, що обставин, які б пом`якшували покарання, немає.

Обставиною, яка обтяжує покарання, є скоєння злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При дослідженні доказів, що характеризують обвинувачену, судом встановлено, що ОСОБА_4 має малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією свідоцтва про народження, працює в ТОВ «Сільпо-Фуд» на посаді старшого охоронця з 17.11.2016 року та з того ж часу перебуває у відпустці по догляду за дитиною, на обліку в КУ «ОКНД» та КУ «ОПЛ» не перебуває, є раніше не судимою.

З наданої обвинуваченою виписки з медичної картки стаціонарного хворого (а.с. 22), на яку ОСОБА_4 посилалась, намагаючись звинуватити потерпілого у тому, що вона втратила вагітність, вбачається, що 02.05.2017 року ОСОБА_4 звернулась до медичного закладу у зв`язку з вагітністю 8 тижнів та абортом. Їй було призначене лікування, однак, того ж дня вона самовільно покинула медичний заклад та була виписана за порушення режиму лікарні.

Підстав вважати, що втрата вагітності через два тижні після скоєння злочину стала наслідком дій ОСОБА_5 , який ОСОБА_4 не бив, а не наслідком агресивної поведінки самої ОСОБА_4 та вживання нею спиртних напоїв, у суду немає, тож твердження ОСОБА_4 суд розцінює лише як намагання вигородити себе та перекласти провину на потерпілого.

При призначенні покарання, обранні його виду та міри, суд враховує, що санкцією статті 125 ч. 1 КК України передбачені покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Враховуючи, що ОСОБА_4 має дворічну доньку та перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тож призначення їй покарання у вигляді виправних робіт не є можливим.

Оскільки ОСОБА_4 не працює та не має власного доходу, тож призначення їй покарання у вигляді штрафу суд вважає недоцільним, враховуючи, що фактична можливість його виконання є сумнівною, а також враховуючи висловлений ОСОБА_4 під час судових дебатів намір сплати штраф за рахунок державної допомоги при народженні дитини, яка повинна використовуватись виключно на благо дитини, а не на сплату штрафів за скоєний матір`ю злочин.

Таким чином, єдиним покаранням, яке можливо та доцільно призначити ОСОБА_4 , та яке, на переконання суду, здатне досягти мети покарання, а саме кари та виправлення, є громадські роботи, тобто суспільно корисна праця.

Враховуючи, що ОСОБА_4 не розкаялась та очевидно не усвідомила недопустимості вчинення суспільно небезпечних діянь, враховуючи конкретні обставини скоєння злочину, вчинення його на очах у малолітньої дитини, суд вважає необхідним призначити максимальну кількість годин громадських робіт, яка визначена санкцією ст. 125 ч. 1 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, розпорядитись речовими доказами належить у порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, ст. 125 ч. 1 КК України,
ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватою у скоєнні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, та призначити їй покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Речові докази диск для лазерних систем зчитування з відеозаписом з камер відеоспостереження, який долучений до матеріалів кримінальної справи, залишити в матеріалах кримінальної справи.

Копію вироку учасники судового провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1