АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

представників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційні скарги представника ТОВ «СВІТ ІТ-ТЕХНОЛОГІЙ», ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ СПЕЦІАЛЬНИЙ ОПЕРАТОР», ТОВ «ІНТЕЛЕКТ-СОФТ», ТОВ «ІНТЕЛЕКТ ХХІ СТОЛІТТЯ», ТОВ «СИСТЕМИ ІНТЕЛЕКТ», ТОВ «ІТ-ЕКСПЕРТ», адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 07 липня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції України у міста Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, яке було вилучене в ході проведення обшуку будівлі № 9 по вул. Новокостянтинівська в місті Києві, перелік якого зазначено в клопотання слідчого.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував наявністю підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник власників майна просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна ТОВ «СВІТ ІТ-ТЕХНОЛОГІЙ», ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ СПЕЦІАЛЬНИЙ ОПЕРАТОР», ТОВ «ІНТЕЛЕКТ-СОФТ», ТОВ «ІНТЕЛЕКТ ХХІ СТОЛІТТЯ», ТОВ «СИСТЕМИ ІНТЕЛЕКТ», ТОВ «ІТ-ЕКСПЕРТ», відмовити. Так, апелянт зазначає про відсутні підстави для накладення арешту на вилучене майно, посилаючись на ті обставини, що воно є власністю ТОВ «СВІТ ІТ-ТЕХНОЛОГІЙ», ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ СПЕЦІАЛЬНИЙ ОПЕРАТОР», ТОВ «ІНТЕЛЕКТ-СОФТ», ТОВ «ІНТЕЛЕКТ ХХІ СТОЛІТТЯ», ТОВ «СИСТЕМИ ІНТЕЛЕКТ», ТОВ «ІТ-ЕКСПЕРТ» та не має жодного відношення до кримінального провадження в рамках якого застосовано даний захід забезпечення кримінального провадження, а стороною обвинувачення не доведено тих обставин, що вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України. Крім того, представник вважає, що процедура обшуку і вилучення є незаконною, оскільки дане майно не входить до переліку того майна яке зазначено в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку.

Також, в поданих апеляційних скаргах зазначається про своєчасність оскарження ухвали слідчого судді, оскільки розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення його власників та представника, а копію постановленого судом рішення ними було отримано 21 липня 2017 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власника майна, які підтримали подані апеляційні скарги і просили їх задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає наступне.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення власників цього майна, а копію постановленого судом рішення, як вбачається з наданих суду матеріалів, представник останніх отримав 21 липня 2017 року, колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо своєчасності оскарження ухвали слідчого судді.

Також, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційних скарг з приводу відсутності підстав для накладення арешту на майно.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так, СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005710 від 28 червня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України.
Згідно доводів клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що в період часу 27 червня 2017 року близько 14 год. 30 хв., за адресою м. Київ, вул. Козача, 120/4, невстановлена особа здійснила несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин комп`ютерів, автоматизованих систем, комп`ютерних мереж чи мереж електрозв`язку ТОВ «Украгросервіс».
В ході допиту представник потерпілого ОСОБА_9 повідомила, що відносно ТОВ «Украгросервіс» була здійснена кібератака, після оновлення програмного забезпечення «M.E.DOC». Дане програмне забезпечення було налаштоване таким чином, щоб обмін інформації здійснювався тільки з сервером «M.E.DOC»., та ШПЗ не могло потрапити до комп`ютерної техніки окрім серверу «M.E.DOC».
В ході досудового розслідування було встановлено, що ТОВ «СВІТ ІТ-ТЕХНОЛОГІЙ», ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ СПЕЦІАЛЬНИЙ ОПЕРАТОР», ТОВ «ІНТЕЛЕКТ-СОФТ», ТОВ «ІНТЕЛЕКТ ХХІ СТОЛІТТЯ», ТОВ «СИСТЕМИ ІНТЕЛЕКТ», ТОВ «ІТ-ЕКСПЕРТ», є групою компаній, які є розробниками та забезпечують підтримання програмного забезпечення «M.E.DOC».
Відповідно до рапорту Київського управління кіберполіції ДКП Національної поліції України встановлено, що первинні зараження, виникли через оновлення програми торгової марки «M.E.doc.» в зв`язку з тим, що вище зазначені компанії, які є розробниками програмного забезпечення торгової марки «M.E.doc.», не надали необхідної інформації пов`язаної з використанням їх ПЗ для розповсюдження вірусу на території України.
Також, було встановлено, що первинне зараження, пов`язане з програмним забезпеченням з участю української компанії «M.E.doc.», що розробляє програмне забезпечення податкового обліку.

04 липня 2017 року на підставі ухвали Голосіївського районного суду міста Києва було проведено обшук за місцем знаходженням ТОВ «СВІТ ІТ-ТЕХНОЛОГІЙ», ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ СПЕЦІАЛЬНИЙ ОПЕРАТОР», ТОВ «ІНТЕЛЕКТ-СОФТ», ТОВ «ІНТЕЛЕКТ ХХІ СТОЛІТТЯ», ТОВ «СИСТЕМИ ІНТЕЛЕКТ», ТОВ «ІТ-ЕКСПЕРТ», а саме: м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 9, в ході якого було виявлено та вилучено майно перелік якого зазначено в клопотанні слідчого.

В рамках даного провадження слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт вилученого майна, яке слідчий суддя задовольнив, пославшись на доведеність стороною обвинувачення необхідності для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Проте, дослідивши надані суду матеріали, колегія суддів не погоджується з такими висновками слідчого судді.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
Проте, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах відсутні належні дані, які дають підстави вважати, що зазначене в ньому майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.
Постанова про визнання вилученого майна речовим доказом в матеріалах провадження відсутня.

Крім того, положення ст. 171 КПК України, серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися до суду з клопотанням про арешт майна, зазначити мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

При цьому, мета з якою може бути накладено арешт на майно, передбачена ч. 2 ст. 170 КПК України, та її перелік є вичерпним. Так, згідно даної норми закону арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Не відповідність клопотання про арешт майна вимогам ст. 171 КПК України, є підставою для його повернення.

Проте, у клопотанні слідчого про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0005710 від 28 червня 2017 не зазначено мету такого заходу забезпечення кримінального провадження у відповідності до вимог ст. 170 КПК України, що вказує на невідповідність даного клопотання вимогам ст. 171 КПК України.

У зв`язку з цим, стороною обвинувачення, в розумінні вимог ст. 173 КПК України, не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні слідчий, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
На підставі всього вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом, якою, у відповідності до встановлених обставин, в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.

Таким чином, апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги представника ТОВ «СВІТ ІТ-ТЕХНОЛОГІЙ», ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ СПЕЦІАЛЬНИЙ ОПЕРАТОР», ТОВ «ІНТЕЛЕКТ-СОФТ», ТОВ «ІНТЕЛЕКТ ХХІ СТОЛІТТЯ», ТОВ «СИСТЕМИ ІНТЕЛЕКТ», ТОВ «ІТ-ЕКСПЕРТ», адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 07 липня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції України у міста Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, яке було вилучене в ході проведення обшуку будівлі № 9 по вул. Новокостянтинівська в місті Києві, перелік якого зазначено в клопотання слідчого, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції України у міста Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно, яке було вилучене в ході проведення обшуку будівлі АДРЕСА_1 , перелік якого зазначено в клопотання слідчого, відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/4004/2017 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_10
Доповідач ОСОБА_1