Провадження №: 1-кп/752/810/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2017 року м. Київ
Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі учасників кримінального провадження
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002238 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гірське, Миколаївського району, Львівської області, українця, громадянина України, працюючого на посаді водія в ДП «Фірма Альтфатер Київ» зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 14.03.2005 року за ч. 2 ст. 296, 75 КК України до 2 років позбавлення волі, з випробувальним терміном 2 роки;
-вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 07.09.2006 року за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 293, ст. 70, ст. 71 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
встановив:
ОСОБА_5 21.03.2017 року, приблизно о 11:50, керуючи технічно справним вантажним автомобілем марки «MAN M 44», д.н.з. НОМЕР_1 , у світлу пору доби, рухаючись по сухому і чистому дорожньому покриттю по вул. Казимира Малевича в м. Києві, зі сторони вул. Володимиро-Либідської в напрямку вул. І. Федорова, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований на перехресті вул. Казимира Малевича з вул. Лабораторною, продовжив свій рух та порушив пункти 2.3. б), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України а саме, з урахуванням дорожньої обстановки та швидкості руху автомобіля був не уважний, відповідно не зреагував на зміну дорожньої обстановки та при виникненні небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний був виявити, невірно обрав безпечну швидкість руху та не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, скоїв наїзд керованим вантажним автомобілем на пішохода ОСОБА_4 , який в цей час переходив дорогу по вказаному не регульованому пішохідному переходу з ліва на право, відносно руху автомобіля, яким керував ОСОБА_5 . В результаті вказаного наїзду, потерпілий ОСОБА_4 отримав закриту травму лівого передпліччя у вигляді уламкового перелому епіметадіафіза променевої кістки зі зміщенням уламків, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що працює на посаді водія сміттєвоза та 21.03.2017 року, приблизно о 11:50, керував автомобілем по вул. Казимира Малевича. Наближаючись до пішохідного переходу, завчасно бачив, як потерпілий переходить по ньому дорогу, але не врахувавши масу керованого автомобіля, яка складала більше 15 т., йому не вистачило дистанції, щоб зупинити автомобіль, в результаті чого допустив наїзд на потерпілого. Одночасно, обвинувачений перепросив у потерпілого за завдану шкоду та просив суворо його не карати, та не позбавляти його посвідчення водія, оскільки робота водієм є його єдиним джерелом доходу. Одночасно звернув увагу, що відшкодував потерпілому всі завдані збитки.
Крім показів обвинуваченого, його вина додатково підтверджується висновком експерта від 10.05.2017 року № 607/е, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_4 отримав закриту травму лівого передпліччя у вигляді уламкового перелому епіметадіафіза променевої кістки зі зміщенням уламків, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 , в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, та дослідивши матеріали, зокрема, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
Дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, кваліфіковані вірно.
При призначенні ОСОБА_5 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини вчинення неумисного злочину, дані про особу обвинуваченого, який є раніше судимим, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, і відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 286 КК України.
Крім того, враховуючи обставини ДТП, думку прокурора, потерпілого, які не наполягали на позбавленні права керувати транспортними засобами та те, що робота водієм для ОСОБА_5 є єдиним джерелом доходу, суд, вважає за можливе не застосовувати до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
На думку суду, призначене обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових злочинів.
Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100, 124 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень в дохід держави без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Речові докази, а саме автомобіль марки «MAN M 44», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_6 передати ДП «Фірма Альтфатер Київ» за належністю.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1