Єдиний унікальний номер 235/6870/15-к
Номер провадження 11-кп/775/645/2017

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 11-кп/775/645/2017 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний номер: 235/6870/15-к Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в місті Бахмуті в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000933 від 27.08.2015 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 травня 2017 року стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 травня 2017 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженого с. Антонівка Мар`їнського району Донецької області, громадянина України, українця, не одруженого, що має на утриманні малолітню дитину, з середньою спеціальною освітою, не судимого, не працюючого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень та засуджено: за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі; за ч. 2 статті 185 КК України до 4 років позбавлення волі; на підставі ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 14років позбавлення волі.

Вироком суду встановлено, що 26 травня 2015 року близько 23.00год. обвинувачений ОСОБА_8 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебували на відкритій ділянці місцевості, розташованій біля двоповерхової будівлі, на першому поверсі якої знаходиться кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_2 , де сумісно розпивали спиртне.

Близько 23.30год.на вказаній відкритій ділянці місцевості між ОСОБА_8 , особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та ОСОБА_9 , який в той час вийшов з приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт через те, що останній відмовився вживати з ними спирті напої.

Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_8 та особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, виник єдиний сумісний злочинний намір, спрямований на протиправне спричинення смерті іншій людині ОСОБА_9 .

З метою реалізації вказаного єдиного наміру ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи навмисно, протиправно, за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого спільного діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки настання смерті ОСОБА_9 , та бажаючи їх настання, наніс йому удар кулаком руки в ділянку носа, від якого останній впав на сходинки перед бетонним порогом кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Після того, як потерпілий впав, обвинувачений ОСОБА_10 кулаками рук, а особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження - кулаками рук та ногами у взутті нанесли ряд ударів ОСОБА_9 в ділянку голови та верхніх кінцівок.

Припинивши наносити удари, обвинувачений ОСОБА_10 схопив ОСОБА_9 за руки, а особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження за ноги, та таким чином, відтягли потерпілого, який під час цього волочився ділянкою тулубу об асфальтне покриття, на відкриту ділянку місцевості, яка розташована на відстані 15 метрів від входу в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Перебуваючи на вказаній відкритій ділянці місцевості обвинувачений ОСОБА_10 взяв до рук камінь, та, утримуючи його на рівні поясу, кинув в область голови ОСОБА_9 , який лежав на землі. Особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, також взяла у руку камінь та нанесла ним не менше двох ударів в область голови потерпілого. Після цього ОСОБА_10 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, закидали труп останнього гіллям ялини та зникли з місця події.

Таким чином, ОСОБА_10 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, всього нанесли кулаками рук, ногами та камінням ОСОБА_9 не менше 10 ударів в ділянку голови та не менше 4 ударів в ділянку верхніх кінцівок, чим спричинили останньому забиту рану голови нижче лівого тім`яного бугра, забиту рану над правою вушною раковиною, поверхневу шкіряну рану лобу праворуч, синці лоба праворуч, повік правого ока, лівої щоки, правої щоки, рвану рану мочки лівої вушної раковини, передньої поверхні шиї, садна на чолі ліворуч, тилу правої кисті, пальців правої кисті, правого передпліччя, тилу лівої кисті, пальців лівої кисті, лівої бокової поверхні грудної клітини, задньої поверхні грудної клітини ліворуч, крововиливи в м`які покрови голови з внутрішньої поверхні в тім`яній ділянці ліворуч, та тім`яно-потиличної ділянки праворуч, вдавлений перелом кісток склепіння черепу в ділянці лівого тім`яного бугра з переходом променів перелому на кістки основи черепу, вдавлений перелом кісток склепіння черепу в тьмяно-потиличній ділянці праворуч з переходом променів перелому на кістки основи черепу, крововилив під м`які мозкові оболонки базальних відділів півкуль мозку на всьому протязі, крововилив в м`які тканини біля щитоподібного хряща на шиї, переломи обох рожків під`язикової кістки, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням його смерті, яка настала в проміжок часу з 23.00 години 26 травня 2015 року до 01.00 години 27 травня 2015 року.

Причиною смерті ОСОБА_9 є спричинені йому ушкодження у вигляді забитих ран волосистої частини голови, тім`яної ділянки ліворуч та тім`яно-потиличної ділянки праворуч з вдавленими переломами кісток склепіння та основи черепу, крововиливом під м`які мозкові оболонки півкуль мозку, як кожне окремо, так і у своїй сукупності.

Крім того, 26 травня 2015 року близько 23.50 год. ОСОБА_8 разом із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, після скоєння навмисного вбивства ОСОБА_9 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебували на відкритій ділянці місцевості, розташованій біля двоповерхової будівлі, на першому поверсі якої знаходиться кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_2 , де поблизу трупа ОСОБА_9 побачили сумку, що належала останньому.

В цей час у ОСОБА_8 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, виник злочинний намір на заволодіння майном ОСОБА_9 , після чого останні, діючи навмисно, за попередньою змовою групою осіб, таємно, переслідуючи корисливі мотиви та мету наживи, викрали із сумки ОСОБА_9 мобільний телефон «Samsung GT-C6712» вартістю 406грн. та грошові кошти у сумі 2500грн., після чого залишили місце скоєння злочину, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2906грн.

З даним вироком не погодились прокурор, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , та обвинувачений ОСОБА_8 , які подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину, ухвалити новий вирок, призначивши обвинуваченому покарання у виді довічного позбавлення волі. Свої вимоги мотивує тим, що судом не в достатній мірі враховано, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину проти життя людини та злочину середньої тяжкості проти власності, при цьому свою вину обвинувачений не визнає, що свідчить про бажання уникнути кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, в наслідок яких, наступила смерть людини. Зазначає, що оскільки обвинувачений характеризується як особа неспокійна та неврівноважена, схильна до хуліганства, не працює та суспільно-корисною працею не займається, злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння, то для попередження вчинення нових злочинів необхідно застосувати максимальну міру покарання, а саме довічне ув`язнення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок суду відносно ОСОБА_11 скасувати, кримінальне провадження закрити. Свої вимоги мотивує тим, що суд не прийняв за основу пояснення обвинуваченого в тій частині, що він не вчиняв злочинів, а побачивши конфлікт між його знайомим та потерпілим, сів на велосипед і з місця скоєння злочину поїхав, оскільки ці пояснення, начебто, спростовуються матеріалами кримінального провадження, поясненнями свідків, висновком експерта, поясненнями самого обвинуваченого, даними ним при проведенні слідчого експерименту і даних про те, що докази отримані з порушенням норм КПК України, чи з застосуванням до обвинуваченого недозволених методів слідства суду не надано, а тому позицію обвинуваченого суд розцінив як спробу уникнути відповідальності за особливо тяжкий злочин. Однак, жоден свідок не показав, що злочин вчинив саме ОСОБА_11 , крім того, в жодній експертизі не вказано доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_11 до скоєння вказаних злочинів. Зазначає, що згідно постанови старшого слідчого третього слідчого відділу прокуратури Донецької області від 04.05.2017 року, було перевірено заяву обвинуваченого про застосування до нього заходів фізичного та психологічного впливу на стадії досудового розслідування з боку працівників Мар`їнського відділення поліції Волноваського відділу поліції ГУНП

України в Донецькій області, яка не знайшла свого підтвердження, однак захисник звертає увагу, що фактично працівники прокуратури проводять перевірку своїх колег, які підтримують обвинувачення, та працівників поліції. В ході перевірки були

допитані працівники поліції, які були присутні при слідчому експерименті.

На підставі того, що працівники поліції не зізнались у скоєному злочині

проти ОСОБА_8 і пояснили, що не застосовували до нього заходів

фізичного та психологічного впливу, кримінальне провадження було закрите, але ж висновок, який зробив старший слідчий третього слідчого відділу

прокуратури Донецької області в постанові про закриття кримінального

провадження від 04.05.2017 року свідчить не про те, що відносно

ОСОБА_8 не застосувались заходи фізичного та психологічного впливу, а говорить

про те, що таких доказів слідчим не було знайдено, і не спростовує показання обвинуваченого в частині застосування до нього заходів фізичного та психологічного впливу. Крім того, вказує, що відповідно показань свідків, а саме: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , неповнолітнього ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , то жоден з них не вказував, що бачив як ОСОБА_8 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_9 та скоював крадіжку майна, тобто вказані докази не можуть бути визнані належними. Крім того, захисник звертає увагу, що слідчий експеримент, де ОСОБА_11 , начебто, добровільно вказує як скоїв злочин, необхідно визнати недопустимим доказам, оскільки він був добутий з порушенням норм КПК України, а саме як пояснив у суді

ОСОБА_8 відносно нього працівниками поліції були застосовані

недозволені методи слідства, а саме фізичний та психологічний вплив

безпосередньо перед проведенням слідчого експерименту. Під час проведення слідчого експерименту видно, що обвинувачений не знав як був розташований труп загиблого та куди саме наносились удари. Все це йому підказував слідчий та експерт, які були присутні при слідчому експерименті. Ці обставини підтверджують, що ОСОБА_8 не

скоював даного злочину та оговорив себе під тягарем психологічного та

фізичного впливу на нього з боку працівників поліції

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального законодавства. Свої вимоги мотивує тим, що суд не взяв до уваги свідчення обвинуваченого, які надані в судовому засіданні, визнавши їх такими, що суперечать показанням свідків та іншим доказам справи, та є спробою уникнути кримінальної відповідальності, при цьому не надав, всупереч вимогам чинного законодавства, належної оцінки зазначеним доказам; вказує, що при розгляді справи суд зайняв обвинувальну позицію; суд не взяв до уваги фактичну роль обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, проігнорував відсутність мотивів для вчинення злочинів; зазначає, що судом безпідставно визнано доведеною кваліфікуюча ознака вчинення злочину за попередньою змовою, при цьому, судом не встановлена та не доведена суб`єктивна сторона злочину спрямованого на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_16 ; вказує, що судом не встановлено фактична роль ОСОБА_11 у скоєнні злочинів, в яких останнього обвинувачують; не взято до уваги особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_11 має родину, виховує двох малолітніх дітей, та не мав мотиву для вбивства потерпілого. Зазначає, що суд, призначаючи покарання у виді 14 років позбавлення волі, порушив норми діючого процесуального законодавства України.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- прокурор підтримав доводи апеляції прокурора тільки в частині необхідності скасування вироку суду, але за іншими підставами, та частково підтримав доводи апеляцій сторони захисту;

- захисник та обвинувачений підтримали доводи своїх апеляцій.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, вмотивованим та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак суд першої інстанції не дотримався вимог цього закону під час розгляду даного кримінального провадження та ухвалення вироку, допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не усунув істотні суперечності між доказами, які мають істотне значення для висновків суду, внаслідок чого ухвалив незаконне судове рішення.

Частиною 3 статті 31 КПК передбачено, що кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох професійних суддів, а за клопотанням обвинуваченого - судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК, санкція якої передбачає покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Статтею 384 КПК визначено, що прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду. Обвинувачений у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, під час підготовчого судового засідання має право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

До обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового слідства, яке було передано прокурором до суду, письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому ОСОБА_8 про можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних не додано. Розписка, що знаходиться в томі 5 на аркуші справи 26, підтверджує факт, що ОСОБА_11 було дане не письмове, а усне роз`яснення, що суперечить вимогам частини 2 статті 384 КПК.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, даного у постанові судової палати у кримінальних справах від 25 червня 2015 року:

в) прокурор під час досудового розслідування, але у будь-якому разі до моменту складання обвинувального акта, повинен роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Письмове роз`яснення прокурора повинно бути додано до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування;

г) суд під час підготовчого судового засідання повинен роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Право на суд присяжних обвинуваченого у вчиненні злочину, за яке передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, повинно міститись у переліку прав обвинуваченого, які закріплені у письмовій пам`ятці про права та обов`язки;

д) невиконання прокурором вимог статті 384 КПК, в силу вимог пункту третього частини третьої статі 314 КПК, є підставою для повернення обвинувального акта прокуророві;

е) невиконання судом під час підготовчого судового засідання вимог статті 384 КПК є безумовною підставою для скасування судових рішень вищими судами.

З журналу та технічного запису підготовчого судового засідання від 11.11.2016 року вбачається, що всупереч вимогам ст. 384 КПК суд першої інстанції занадто спрощено підійшов до розгляду питання про належне роз`яснення обвинуваченому права на розгляд кримінального провадження судом присяжних, не перевірив наявність письмового роз`яснення такого права прокурором. Крім того, зі слів головуючої слід зробити однозначний висновок, що в пам`ятці про права та обов`язки обвинуваченого таке право в переліку прав не міститься. Також, крім можливості, прокурором та судом повинні бути роз`яснені і особливості розгляду кримінального провадження судом присяжних. До таких особливостей слід віднести і роз`яснення особливого порядку формування суду присяжних, прав присяжних під час судового розгляду, тощо, чого не було зроблено ні прокурором, ні судом.

Таким чином, в кримінальному провадженні було порушено право обвинуваченого на захист, тому вирок суду підлягає скасуванню, а по кримінальному провадженню відповідно до вимог статті 415 КПК, має бути призначено новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

При новому розгляді суд першої інстанції має здійснити всі необхідні процесуальні дії, щоб поновити право обвинуваченого ОСОБА_11 на розгляд кримінального провадження судом присяжних.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника мають бути перевірені судом першої інстанції при новому розгляді.

Зокрема, слід звернути увагу на наступне.

ОСОБА_11 не визнав вину в інкримінованих злочинах та суду пояснив, що він дійсно 26 травня 2015 року перебував біля кафе «Тетяна» разом з ОСОБА_17 , де вони розпивали спиртні напої. Він був свідком початку конфлікту між ОСОБА_17 та потерпілим ОСОБА_16 , але після того, як між ними почалась штовханина, він поїхав додому. Суд критично віднісся до цієї версії та зазначив, що бере за основу доказів показання ОСОБА_11 під час слідчого експерименту щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень, так як вони повністю відповідають фактично виявленим тілесним ушкодженням у потерпілого.

Спростовуючи цей доказ, ОСОБА_11 заявив, що він був здобутий в результаті застосованих до нього незаконних методів ведення досудового розслідування в виді фізичного та психічного насильства. Цю позицію обвинуваченого суд сприйняв як спосіб уникнути відповідальності, пославшись на постанову старшого слідчого прокуратури Донецької області від 04.05.2017 року, яким було закрите кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях працівників Мар`їнського відділення поліції Волноваського відділу поліції ГУНП України в Донецькій області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України. Разом з тим, суд не перевірив, чи було це розслідування ефективним навіть з точку зору мінімальних критеріїв ефективності, які «включають вимоги того, що таке розслідування має бути незалежним, безстороннім, а також бути предметом прискіпливої уваги з боку громадськості, і при цьому компетентні органи повинні діяти зі зразковою сумлінністю та оперативністю» (рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України»). Так, суд не звернув увагу, що постанова слідчого свідчить про те, що фактично ним був допитаний тільки як свідок працівник поліції ОСОБА_18 , на якого ОСОБА_11 вказував як на особу, що здійснювала насильницькі дії. Таке розслідування не можна назвати сумлінним та ефективним. Крім того, закриття кримінального провадження за відсутності складу кримінального правопорушення, свідчить про те, що така подія була. Зі слів ОСОБА_11 в судовому засіданні апеляційного суду, фактично він був затриманий працівниками поліції біля 7 год. 27 травня 2015 року, разом з тим, згідно протоколу затримання, він був затриманий о 10.15 год. 27 травня 2015 року. Тобто, як випливає зі слів ОСОБА_11 , він більше трьох годин знаходився під контролем працівників поліції, але без належного оформлення цього факту. Суд не дав ніякої оцінки цим обставинам.

Не було усунуто судом ряд істотних суперечностей між дослідженими доказами, між дослідженими доказами та висунутим обвинуваченням, яке суд вважав доведеними.

Так, суд вважав доведеним, що перший удар потерпілому ОСОБА_11 наніс рукою в обличчя, що ОСОБА_11 ніс потерпілого до ялинок, тримаючи його за руки, що під час перенесення потерпілого він волочився ділянкою тулубу об асфальтне покриття, хоча це не підтверджено жодним дослідженим доказом та суперечить даним, зафіксованим в протоколі слідчого експерименту. ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що 26 травня 2015 року, знаходячись біля кафе «Тетяна», він був взутий в те ж взуття, що і під час слідчого експерименту сандалі-«в`єтнамки», тобто стопи його ніг були оголені. Суд першої інстанції не вияснив, чи міг ОСОБА_11 нанести відповідний удар потерпілому оголеною стопою, та чи був він дійсно взутий саме в цей тип взуття. Не вияснив суд також і те, чи дійсно ОСОБА_11 був одягнутий саме в той одяг, який у нього було вилучено під час затримання та піддано експертному дослідженню.

Крім того, потерпілий ОСОБА_19 у своїх свідченнях вказував на те, що біля трупа потерпілого, коли він його оглядав, знаходилась сіра кофта, яка не належала сину, і якою, як йому пояснив слідчий, був накритий потерпілий. Однак опис цієї кофти в протоколі огляду відсутній та її приналежність не встановлена.

Із висунутого обвинувачення, яке суд вважав доведеним, вбачається, що особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, каменем наносила удари в область голови потерпілого. З місця події був вилучений фрагмент бетону з кафелем синього кольору, який піддавався експертному дослідженню, разом з тим, опис та місце виявлення цього фрагменту в протоколі огляду місця події відсутні.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_20 наполягав на тому, що коли він знайшов труп потерпілого, то той лежав обличчям вниз, спина була оголена внаслідок того, що кофта натягнута на голову, а на голові цеглини. Разом з тим, із протоколу огляду місця події вбачається, що труп потерпілого на момент огляду лежить на спині, цеглини знаходяться поряд. Суд не дав пояснення цим протиріччям.

Не усунув суд також протиріччя між показами свідка ОСОБА_21 матері обвинуваченого, яка поясняла, що ОСОБА_11 та ОСОБА_17 вночі з 26 на 27 травня 2015 року разом знаходились у неї на подвір`ї та разом його покинули та показаннями ОСОБА_11 , який поясняв, що один прийшов до матері, взяв зібрані раніше речі і пішов спати до будинку рідних.

Крім того, із висновку експерта з очевидністю не вбачається, чи могли бути тілесні ушкодження, які виявлені в області шиї потерпілого, нанесені саме в результаті тих дій, на які вказував ОСОБА_11 під час слідчого експерименту, чи мають тілесні ушкодження, виявлені на трупі, ознаки слідів волочіння тулуба, чи могли тілесні ушкодження, нанесені на сходах перед кафе, про нанесення яких вказав ОСОБА_11 під час слідчого експерименту, супроводжуватись кровотечею, так як значна кількість крові була виявлена на цих сходах. Ці питання можна вияснити під час допиту судово - медичного експерта в судовому засіданні.

Відповідно до вимог кримінального процесуального закону у мотивувальній частині вироку уразі визнання особи винуватою, серед іншого, зазначаються докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Так, судом досліджувались письмові докази, серед яких і судово-імунологічна експертиза, відповідно до якої в результаті дослідження джинсових шортів ОСОБА_11 наявність крові не встановлена ( а.к.п.242-244 т.1), і судово-цитологічна експертиза, висновок якої свідчить про те, що дані про походження клітин в піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_11 від потерпілого ОСОБА_16 не отримані, оскільки антиген А, властивий груповій характеристиці його крові при проведеному дослідженні не виявлений (а.к.п. 9-12 т.2). Однак суд, дослідивши ці докази, не зазначив у вироку про їх дослідження, тобто не прийняв їх до уваги, однак мотивів цього у вироку не навів, що є неприпустимим.

Розглядаючи у порядку статті 331 КПК питання про дію у відношенні обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів приходить до висновку, що дію цього запобіжного заходу необхідно продовжити, оскільки передбачені статтею 177 КПК ризики залишились і більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобігання ризикам.

Апеляцію прокурора слід задовольнити частково з огляду на її прохання про скасування вироку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити часткового.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 травня 2017 року стосовно ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в Красноармійському міськрайонному суді Донецької області.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою продовжити до 1 жовтня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: