Справа № 344/7756/17
Провадження № 11-сс/779/183/2017
Категорія ст.173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 червня 2017 року про арешт майна, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 червня 2017 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_9 у межах кримінального провадження №0000759, та накладено арешт на майно: 1) приміщення громадського харчування (ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») готель, площею 1096,1 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; 2) спортивно-оздоровчий комплекс (льодова арена), площею 2335,3 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Довженка, 29, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; 3) розважально-дозвільний центр « ІНФОРМАЦІЯ_2 », площею розважально-дозвільний центр - 5169,4 кв.м та інженерний блок - 184,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» просить скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 червня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ГУ НП в Івано-Франківській області про накладення арешту на нерухоме майно. Вважає, що ухвала слідчого судді винесена з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону та з неповним дослідженням всіх обставин справи, що мають значення для справи.

В обґрунтування своїх доводів апелянт посилається на те, що поза увагою суду залишились наступні обставини справи:

- нерухоме майно, на яке накладено арешт не відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України та ч. 2 ст. 167 КПК України, і відповідно не може бути речовим доказом в кримінальному провадженні, оскільки не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не могло зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження;

- в кримінальних провадженнях щодо фактів підроблення документів посадовими особами ТОВ «Компанія РОНА» та ТОВ "Українська промислово-економічна група" повідомлення про підозру та пред`явлення обвинувачення жодним особам не здійснювалось;

- клопотання старшого слідчого СВ ГУ НП в Івано-Франківській області не відповідає вимогам передбачених частиною 2 статті 171 КПК України, оскільки не містить підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

- нерухоме майно, що належить на праві власності ТОВ "КГД-БУД" () перебуває в іпотеці АТ «Укрексімбанк» згідно іпотечного договору №541429, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського округу ОСОБА_10 05.08.2014р. за №450 та на нього накладено заборону відчуження, що унеможливлює вчинення дій по відчуженню посадовими особами ТОВ "КГД-БУД".

- слідчим суддею при накладенні арешту на нерухоме майно не враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб. Зокрема, накладення арешту на нерухоме майно порушує права та інтереси АТ «Укрексімбанк», як іпотекодержателя, так і як потерпілого в кримінальному провадженні, оскільки позбавляє та обмежує права АТ «Укрексімбанк» на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки та спричиняє виникнення додаткових збитків.

Крім того, апелянт вказує, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена без виклику представника АТ «Укрексімбанк», а про її існування апелянт довідався тільки 10.07.2017 року при отриманні інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спортивно-оздоровчий комплекс (Льодова арена), де було вказано про накладення обтяження згідно рішення суду від 19.06.2017 року по справі №344/7756/17. Таким чином, вважає, що не пропустив строк апеляційного оскарження вказаної ухвали слідчого судді.

В апеляційній інстанції:

- представник філії АТ «Укрексімбанк в м. Івано-Франківську ОСОБА_8 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити;

- прокурор вважав, що ухвала слідчого судді є законною, а подана апеляційна скарга є необґрунтованою, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

За змістом ч.1 ст.171 КПК України слідчий має право звернутися до суду з клопотанням про арешт майна, погодженим з прокурором.

У відповідності до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст.170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З огляду на положення ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

28 лютого 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000759 були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, зокрема, про те, що службові особи ТзОВ "Компанії "Рона" подали до філії ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" з метою отримання кредиту завідомо неправдиві підроблені листи з відбитком печатки ПАТ "ПУМБ" про кредиторську заборгованість перед банком (а.п.5-6).

Зокрема, органами досудового розслідування встановлено, що службові особи ТзОВ "Компанії "Рона" подали до філії ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" з метою отримання кредиту завідомо неправдиві підроблені листи (довідки) про кредиторську заборгованість перед банком №11/15-35 від 28.01.2016, №iF1/03-10-328 від 19.04.2016, №ІF1/03-10-414 від 12.07.2016, №ІF1/03-09-801 від 21.112016 з підписами та відбитком печатки ПАТ «ПУМБ» та довідка про стан кредитної заборгованості №06.201-186/571 від 27.07.2015, №06.201-186/877 від 19.10.2015, №10.1-186/1 від 19.04.2016, №10.1-186/67-8394 від 20.05.2016, №10.1-186/67-8754 від 12.07.2016, №10.1-186/67-20590 від 23.11.2016 з підписами та відбитком печатки АВТ "Укрсоцбанк".

Також, встановлено, що 05 серпня 2011 року ПАТ "Укрексімбанк" та ТОВ "КГД-БУД" () уклали іпотечний договір №5414Z9, відповідно до якого зазначене підприємство виступило майновим поручителем на виконання боргових зобов`язань, згідно генеральної угоди №5414N1 від 05.08.2014, укладеної між ПАТ "Укрексімбанк" та ТОВ «Компанія Рона» (, адреса: Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вул. Максимовича, будинок 8). Відповідно до п.1.3 договору іпотеки (з урахуванням внесених змін), предметом іпотеки є приміщення громадського харчування (ресторан «Цунамі»), готель, площею 1096,1кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Довженка, 29 А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, спортивно-оздоровчий комплекс (льодова арена), площею 2335,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Довженка, 29, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 та розважально-дозвільний центр «Аквапарк», площею розважально-дозвільний центр 5,169,4 кв.м, та інженерний блок 184,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Довженка, 29 Б реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Як вбачається з матеріалів провадження ТОВ "КГД-БУД" є власником вищевказаного нерухомого майно, яке було передано в іпотеку для забезпечення виконання зобов`язання ТОВ «Компанія Рона перед іпотекодержателем ПАТ "Укрексімбанк", та на яке накладено арешт оскаржуваною ухвалою слідчого судді.

В ході розслідування кримінального провадження вищевказані об`єкти нерухомості відповідною постановою слідчого 28.02.2017 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.2 ст.172КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Вищевказане свідчить про те, що розгляд клопотання про арешт майна без участі ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» не може бути підставою для скасування ухвали суду про арешт майна.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно з ст.4 ЗУ «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Зі змісту Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на підставі іпотечного договору №5414Z9 від 05.08.2014 року та договору №5414Z9-1 від 27.10.2014 року про внесення змін до іпотечного договору №5414Z9 приватним нотаріусом ОСОБА_10 здійснено державну реєстрацію іпотеки, та станом на 19.06.2017 року, ПАТ "Укрексімбанк" є єдиними обтяжувачем вищевказаного нерухомого майна.

Таким чином, відповідно до діючого законодавства, ПАТ "Укрексімбанк" має переважне право (вищий пріоритет) на задоволення, забезпечених іпотекою, вимог за рахунок предмета іпотеки перед іншими особами, права чи вимоги яких на вказане нерухоме майно, виникли після 05.08.2014 року.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та перевірив доцільність накладення арешту у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були порушені вимоги закону, які б давали підстави для скасування судового рішення.

Порушень вимог КПК України, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.

Як вбачається з представлених матеріалів апелянт з таким клопотанням до суду не звертався. Враховуючи те, що особа яка вказана як дійсний власник майна чи її представник не були присутні на судовому засіданні, вони чи їх представники, не позбавлені можливості звернутися до місцевого суду з відповідним клопотанням про скасування арешту майна повністю або частково.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 червня 2017 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_3

Судді: підписи ОСОБА_4

ОСОБА_5