Справа № 357/9221/17
1-кп/357/1144/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.08.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючий суддя ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тюмень, громадянина України, освіта середня технічна, не одруженого, офіційно не працюючого, судимого: 1) 18.04.1994 р. Білоцерківським міським судом за ст. 81 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі; 2) 11.07.1994 р. Білоцерківським міським судом за ст. 17 ч.1 ст. 215-3 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 1 рік, штрафом 170 грн.; 3) 24.12.1997 р. Білоцерківським міським судом за ст. 143 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі; 4) 7.08.2003 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст.ст. 185 ч.2, 309 ч.1,357 ч.3 КК України до 2 років позбавлення волі; 5) 3.11.2005 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст.ст. 309 ч.2, 263 ч.1 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 6) 2.06.2008 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст.ст. 263 ч.1, 309 ч.2, 185 ч.2, 199 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі; 7) 14.08.2008 р. Білоцерківським міськрайонним судом за 186 ч.2, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 8) 29.12.2008 р. Фастівським міським судом за ст. 321 ч.3, 70 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 9) 27.01.2009 р. Рокитнянським районним судом Київської області за ст. 263 ч.1, 70 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 10) 26.05.2009 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст.ст. 204 ч.2, 216 ч.2, 227, 358 ч.2,3, 70 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 11) 19.02.2013 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст.ст. 185 ч.2, 309 ч.2, 263 ч.1, 357 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі; 12) 5.04.2013 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2, 309 ч.2, 70 ч.1,4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 26.05.2017 р., проживаючого АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ст. 186 ч.2КК України

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 маючи не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та повторно вчинив злочин проти власності.

15 червня 2017 р. близько 20 години ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись поряд із торгівельними павільйонами по АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, застосував до потерпілого ОСОБА_6 фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, що виразилось у нанесені двох ударів кулаками рук по тілу останнього, після чого потерпілий ОСОБА_6 впав на плиточне покриття. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 зірвав з плеча ОСОБА_6 сумку, з якої відкрито викрав витягнув мобільний телефон марки «Prestigio Q5» IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 вартістю 1843 грн. та грошові кошти в сумі 500 грн.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу у слизову оболонку нижньої губи, синця на шиї, синця на грудях, садна лівого колінного суглоба та синця правого коліннього суглоба, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник разом із викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив майнову шкоду потерпілому на загальну суму 2343 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, у вчинені злочину щиро розкаюється і дав показання, що повністю узгоджуються з мотивувальною частиною цього вироку.

По суті обвинувачення і заданих запитань ОСОБА_4 пояснив, що він дійсно раніше неодноразово засуджувався і відбував покарання у місцях позбавлення волі. 15 червня 2017 р. близько 20 години він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись поряд із торгівельними павільйонами по АДРЕСА_2 з метою збагачення за рахунок чужого майна, застосувавши до потерпілого фізичне насильство, а саме нанісши йому два удари кулаками рук по тілу останнього, після чого потерпілий ОСОБА_6 впав на плиточне покриття, зірвав з плеча потерпілого сумку, з якої відкрито викрав витягнув мобільний телефон марки «Prestigio Q5» IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 вартістю 1843 грн. та грошові кошти в сумі 500 грн., Не заперечує, що завдав потерпілому потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу у слизову оболонку нижньої губи, синця на шиї, синця на грудях, садна лівого колінного суглоба та синця правого коліннього суглоба, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після цього він з місця вчинення злочину зник разом із викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив майнову шкоду потерпілому на загальну суму 2343 грн. У вчиненому розкаюється. Зібрані по справі докази визнає, та їх не оспорює. Назву викраденого майна, грошей, якими заволодів визнає, не оспорює. Кваліфікацію його дій за ст. 186 ч.2 КК України не оспорює. Фактичні обставини у кримінальному провадженні не оспорює, їх визнає повністю.

Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є матеріалами кримінального провадження кримінальною справою, визнані обвинуваченим ОСОБА_4 , у повному обсязі і ним не заперечуються та не оспорюються, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, вони з ініціативи прокурора і згоди обвинуваченого, захисника, яким попередньо були роз`яснені положення ст. 349 ч.3 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались, їх дослідження судом визнано недоцільним, про це судом постановлена ухвала.

Визнавальні показання обвинуваченого в ході судового засідання, підтверджуються, доказами, що містяться у кримінальному провадженні, повністю з ними узгоджуються, тому його показання суд визнає достовірними.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за:

ст. 186 ч.2 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому повторно.

Обираючи вид та міру покарання суд, керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує вид та межі покарання, установлені в санкції частини статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочини, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений за формою вини, ступенем тяжкості вчинив умисний тяжкий злочини.

ОСОБА_4 раніше с судимий: 1) 18.04.1994 р. Білоцерківським міським судом за ст. 81 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі; 2) 11.07.1994 р. Білоцерківським міським судом за ст. 17 ч.1 ст. 215-3 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 1 рік, штрафом 170 грн.; 3) 24.12.1997 р. Білоцерківським міським судом за ст. 143 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі; 4) 7.08.2003 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст.ст. 185 ч.2, 309 ч.1,357 ч.3 КК України до 2 років позбавлення волі; 5) 3.11.2005 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст.ст. 309 ч.2, 263 ч.1 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 6) 2.06.2008 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст.ст. 263 ч.1, 309 ч.2, 185 ч.2, 199 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі; 7) 14.08.2008 р. Білоцерківським міськрайонним судом за 186 ч.2, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 8) 29.12.2008 р. Фастівським міським судом за ст. 321 ч.3, 70 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 9) 27.01.2009 р. Рокитнянським районним судом Київської області за ст. 263 ч.1, 70 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 10) 26.05.2009 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст.ст. 204 ч.2, 216 ч.2, 227, 358 ч.2,3, 70 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 11) 19.02.2013 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст.ст. 185 ч.2, 309 ч.2, 263 ч.1, 357 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі; 12) 5.04.2013 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2, 309 ч.2, 70 ч.1,4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 26.05.2017 р.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого судом визнається: щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом визнаються: рецидив злочинів, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння п.1,13 ч.1 ст. 67 КК України.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується посередньо.

ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини злочину, особу винного, який характеризується за місцем проживання посередньо, раніше судимий, відбував покарання у місцях покарання, після звільнення з місць позбавлення волі через нетривалий час знову вчинив умисний тяжкий корисливий злочин із застосуванням насилля, що на думку суду, свідчить про його вперте небажання стати на шлях виправлення, злочинну спрямованість поведінки, прийшов до висновку, що ОСОБА_4 представляє підвищену небезпеку для суспільства, його виправлення можливе лице в умовах тривалої ізоляції від суспільства, тобто призначення покарання у нижній межі санкції ч.2 ст. 186 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових злочинів. При цьому суд вважає, що призначеного ОСОБА_4 більш м`якого покарання, у т.ч. із застосуванням ст. 75 КК України, не буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, буде явно несправедливим через його м`якість. Призначення ОСОБА_4 більш суворого покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст. 186 КК України не буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого через його суворість, буде явно несправедливим.

Цивільний позов, витрати на залучення експерта відсутні.

Речовий докази: сумку з синтетичної тканини, переданої потерпілому ОСОБА_6 за розпискою без дати, слід вважати повернутим власнику.

В ході досудового розслідування ОСОБА_4 затриманий 19.06.2017 р., 22.06.2017 р. відносно нього застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст.ст. 368,370,371 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання:… Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Початок строку покарання ОСОБА_4 обчислювати з 22 серпня 2017 р.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 строк досудового тримання під вартою з 19 червня 2017 р. до 21 серпня 2017 р.

Відповідно до ст. 72 ч.5 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення, а саме період з 19 червня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити попередній тримання під вартою.

Речовий доказ: сумку з синтетичної тканини, переданої потерпілому ОСОБА_6 за розпискою без дати - вважати повернутим власнику.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії судового рішення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області