Справа № 462/2762/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/502/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження № 0003735 від 03.12.2013 р. про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Петричі Бузького району Львівської області, громадянки України, з вищою освітою, інваліда 3 групи, не працюючої, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 190 КК України,
за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_9
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року,

встановила:
вироком Залізничного районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України, та призначено покарання у виді 2 (двох ) років обмеження волі.

На підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України та ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_6 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 16300 грн.

Згідно вироку, ОСОБА_11 11-12 липня 2013 року, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами громадянки ОСОБА_10 , діючи з корисливих мотивів та власного безпідставного збагачення, представившись деканом одного з факультетів Національного університету «Львівська Політехніка», шляхом обману та зловживання довірою, під приводом надання допомоги донці потерпілої ОСОБА_12 щодо вступу у даний заклад на стаціонарну денну форму навчання вчинила шахрайські дії. Так 12 липня 2013 року під впливом вказаних шахрайських дій ОСОБА_10 переказала кошти в сумі 16300грн. на банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 громадянки ОСОБА_6 , яка отримала вказані кошти у відділенні №24 ПАТ КБ «Приват Банк», що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Городоцька,98, чим спричинила ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

На вирок суду захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок скасувати, кримінальне провадження закрити, звільнивши обвинувачену ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Цивільний позов залишити без розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуваний вирок, істотно порушив норми кримінального процесуального закону, не закривши кримінальне провадження, так, відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Звертає увагу, що 03.11.2016 р. стороною захисту було заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому обвинуваченою ОСОБА_6 на адресу суду подано письмову заяву від 03.11. 2016 р. про надання зголи на звільнення віл кримінальної відповідальності в порядку ст.49 КК України. В судовому засіданні 04.11.2016 р. обвинувачена вказане f- клопотання підтримала, підтримала свою заяву про надання зголи на звільнення її від кримінальної відповідальності. Незважаючи на це, суд ухвалою від 04.11.2016 р. в розгляді такого клопотання відмовив.
Наголошує, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених пунктами п. 3 ч.1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора та представника потерпілої, які заперечили апеляційну скаргу, обговоривши доводи наведені в апеляційній скарзі та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді обмеження або позбавлення волі.

Згідно вироку суду обвинувачена ОСОБА_6 вчинила злочин передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, який є злочином невеликої тяжкості.

Однак, як встановлено колегією суддів, обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні в суді першої інстанції свою вину не визнала, відмовилась від дачі пояснень відповідно до ст. 63 Конституції України.

Колегія суддів, звертає увагу, що звільнення особи від покарання у зв`язку із закінченням строків давності може бути застосоване лише у випадках, коли суд не може звільнити особу від відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Як встановлено колегією суддів, обвинувачена ОСОБА_6 свою причетність до скоєння кримінального правопорушення заперечує, звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження є за нереабілітуючих обставин, відтак, суд першої інстанції правильно ухвалив рішення про проведення судового розгляду та постановив вирок, застосувавши ч. 5 ст. 74 КК України та на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України звільнив ОСОБА_6 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Відтак, при розгляді справи судом першої інстанції не було допущено таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовними підстами для скасування вироку.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Залізничного районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4