Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2016 року слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю:
адвоката ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про повернення тимчасово вилученого майна,-
В С Т А Н О В И В :
30.11.2016 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна мотивуючи свої вимоги тим, що в провадженні Подільського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000112 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.06.2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191,ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 328 КК України.
Зазначає, що в рамках вказаного провадження за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , були вилучені грошові кошти у розмірі 400 000 (чотириста тисяч) грн.
Посилається на те, що в ухвалі слідчого судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від 17.08.2016 року, про проведення обшуку було чітко зазначено перелік майна та документів які підлягають вилученню, але вилучена сума грошових коштів в розмірі 400 000 грн. до нього не входила. До того ж вказані грошові кошти, які було вилучено у ОСОБА_6 останньому не належить, оскільки є власністю ОСОБА_5 .
Крім того, обґрунтовуючи своє клопотання вказує на те, що у встановлений ч. 5 ст. 171 КПК України термін - не пізніше наступного дня, в межах кримінального провадження № 0000112, ні слідчий а ні прокурор, не звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.
Враховуючи вищевикладене, а також керуючись ст. 303 КПК України звертається з даним клопотанням до слідчого судді та просить зобов`язати прокурорів Подільської міської прокуратури № 7 м. Києва у кримінальному провадженні № 0000112 негайно повернути ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 400 000 (чотириста тисяч) гривень.
В судовому засіданні ОСОБА_5 та її представник - адвокат ОСОБА_3 підтримують скаргу з вищевикладених підстав, обгрунтувавши поясненнями просять її задовольнити.
Прокурор Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 в судовому засіданні просить вирішити клопотання відповідно до вимог чинного законодавства.
Заслухавши пояснення ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора, дослідивши матеріали клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до висновку, що воно (клопотання) підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000112 від 07.06.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191,ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 328 КК України.
17.08.2016 року ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_7 було задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_8 про проведення обшуку житла та надано дозвіл на обшук квартири за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності зареєстрована за ОСОБА_9 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання доказів, які мають значення для кримінального провадження, а саме наступних: грошові кошти, отримані в якості неправомірної вигоди, записи в блокнотах, на аркушах паперу, на електронних носіях інформації, в яких міститься інформація, що має значення для кримінального провадження, відомості про отримання/передачу коштів службовим особам Держслужби АТО,комерційні структури, від яких вимагалася неправомірна вигода, засоби зв`язку, які містять відомості щодо контактів ОСОБА_6 , документи Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (), що стосуються проведення у 2015-2016 роках процедур закупівель та укладання договорів на надання послуг з психологічної реабілітації та санаторно-курортного лікування учасників АТО: документація конкурсних торгів, протоколи засідань комітету з конкурсних торгів, кваліфікаційна документація, договори, калькуляції, специфікації, додаткові угоди, акти виконаних робіт, платіжні доручення, виписки банку, цивільно-правові договори із психологами, трудові книги психологів, розклади індивідуальних та групових занять, плани проведення заходів із психологічної реабілітації, санаторно-курортні книги учасників АТО, направлення на проходження психологічної реабілітації, виписки про проходження психологічної реабілітації, печатки, штампи; чернетки із записами в паперовому вигляді та на магнітних носіях; переписки між санаторно-курортними закладами та Держслужбою АТО, комп`ютерна техніка, магнітні носії інформації, якими користувався ОСОБА_6 , та на яких можуть міститися відомості, що мають значення для кримінального провадження.
В подальшому, 19.08.2016 року прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_10 було проведено обшук за вищезазначеною адресою в ході проведення якого виявлено та вилучено, зокрема грошові кошти в національній валюті в сумі 400 000 (чотириста тисяч) грн.
Стаття 234 КПК визначає, що обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.
Відповідно до ст. 235 КПК України, ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна відповідати загальним вимогам до судових рішень, передбачених цим Кодексом, а також містити відомості про: 1) строк дії ухвали, який не може перевищувати одного місяця з дня постановлення ухвали; 2) прокурора, слідчого, який подав клопотання про обшук; 3) положення закону, на підставі якого постановляється ухвала; 4) житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, які мають бути піддані обшуку; 5) особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться; 6) речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.
Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
З викладеного вбачається, що однією із основних вимог, які ставляться до ухвали про надання дозволу на проведення обшуку, є зазначення в ній переліку речей, документів або осіб, для виявлення яких проводиться обшук, оскільки дана обставина є вирішальною при встановленні належності речей, які вилучені до певної групи, зокрема чи є це відшукувані речі чи вони належать до тимчасово вилученого майна, порядок і підстави здійснення якого визначено Главою 16 КПК України.
Як вже зазначалося вище, 17.08.2016 року ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_7 було задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_8 про проведення обшуку житла та надано дозвіл на обшук квартири за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .
Слідчий суддя дослідивши зміст зазначеної ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, приходить до висновку, що вилучені 19.08.2016 року слідчим речі, зокрема грошові кошти в національній валюті в сумі 400 000 (чотириста тисяч) грн., дійсно відсутні в переліку майна щодо якого надано дозвіл на відшукання та вилучення відповідно до ухвали слідчого судді від 17.08.2016 року, оскільки прокурором не доведено, що дані грошові кошти отримані в якості неправомірної вигоди, а тому є тимчасово вилученим майном і на нього поширюється дія норм Глави 16 КПК України «Тимчасове вилучення майна».
Так за приписами ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
За змістом ч. 1 ст. 100 ЦПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
З системного аналізу вказаних норм чинного кримінально-процесуального закону, вбачається, що єдиною підставою утримувати в себе органом досудового розслідування тимчасово вилучене майно є відповідна ухвала слідчого судді про його арешт.
Слідчим суддею встановлено, що незважаючи на вимоги вказаних норм чинного кримінально-процесуального законодавства, органом досудового розслідування після проведення обшуку квартири за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 та вилучення майна, а саме грошових коштів в національній валюті в сумі 400 000 (чотириста тисяч) грн., не було подано відповідного клопотання про накладення арешту на вказане майно.
За приписами ч. 1 ст. 100, ст. 169, ч. 5 ст. 171 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі в якої його було вилучено (законному володільцю), зокрема у випадку не подання слідчим, прокурором клопотання про арешт тимчасово вилученого мана не пізніше наступного робочого дня після такого вилучення.
Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу - володільцем тимчасово вилученого майна.
Згідно ст.ст. 22, 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
З системного аналізу зазначених статей кримінально-процесуального кодексу України в сукупності з іншими його нормами можна зробити висновок, що особа, яка звертається із скаргою на бездіяльність слідчого або прокурора про неповернення тимчасово вилученого майна повинна достовірно довести наявність в неї суб`єктивного права вимоги на пред`явлення вказаної скарги, а саме повинна довести, що вказане майно було вилучене у неї і вона є його законним володільцем.
Під час судового розгляду ОСОБА_5 та її представником адвокатом ОСОБА_3 достовірно доведено належними та допустити доказами, що вилучене під час обшуку 19.08.2016 року майно, а саме грошові кошти в національній валюті в сумі 400 000 (чотириста тисяч) грн., купюри номіналом в 500 (п`ятсот) гривень в кількості 306 (триста шість) купюр, купюри номіналом в 200 (двісті) гривень в кількості 935 (дев`ятсот тридцять п`ять) купюр, купюри номіналом в 100 (сто) гривень в кількості 600 (шістсот) штук є особистою власністю ОСОБА_5 , тобто вона є їх законним власником.
З врахуванням вищевикладеного, а також встановлених в судовому засіданні обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що утриманням органом досудового розслідування у себе вище зазначеного майна (грошових коштів) без накладення арешту, яке належить ОСОБА_5 , яка не є учасником кримінального провадження № 0000112 від 07.06.2016 року є порушенням ч. 1 ст. 100, ст. 169, ч. 5 ст. 171 КПК України, а також ст. 41 Конституції України, оскільки факт такого утримання порушує її законні права як власника.
Зі змісту статей 26, 94 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Слідчий суддя оцінивши надані сторонами докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку між собою приходить до висновку, що клопотання знайшло своє доведення в судовому засіданні, є таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 22, 23, 26, 84, 93, 94, 131, 167-169, 170-174, 236, 303, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про повернення тимчасово вилученого майна задовольнити.
Зобов`язати процесуальних керівників прокурорів Київської місцевої прокуратури № 7 в кримінальному провадженні № 0000112 від 07.06.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 328 КК України, повернути ОСОБА_5 вилучене під час обшуку 19.08.2016 року майно, а саме грошові кошти в національній валюті в сумі 400 000 (чотириста тисяч) грн., купюри номіналом в 500 (п`ятсот) гривень в кількості 306 (триста шість) купюр, купюри номіналом в 200 (двісті) гривень в кількості 935 (дев`ятсот тридцять п`ять) купюр, купюри номіналом в 100 (сто) гривень в кількості 600 (шістсот) штук.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1