Справа № 752/6932/16-к
Провадження №: 1-кп/752/141/17
У Х В А Л А
23.02.2017 м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
в ході судового розгляду кримінального провадження №0002815 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_5 ,
перекладача - ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4
в с т а н о в и в:
в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
В ході судового розгляду, на обговорення поставлено питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинувачених.
Прокурор просив продовжити обраний обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в зв`язку із існуванням ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, те, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, оскільки є громадянами іншої країни, або вчинять інший злочин.
Захисники заперечили щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених, просили змінити міру запобіжного заходу на іншу не пов`язану із триманням під вартою. Обвинувачені підтримали думку своїх захисників.
Заслухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні, тяжкого злочину проти власності, вчинений за попередньою змовою та, одночасно, із застосуванням насильства. Крім того, обвинувачені є громадянами іншої країни, а саме Азербайджану та не мають місця реєстрації на території України.
Вказане свідчить про те, що обвинувачені в разі звільнення з-під варти, враховуючи тяжкість злочину у вчиненні якого вони обвинувачується та міру покарання, яка передбачена санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, можуть продовжити злочинну діяльність, переховуватися від суду або від виконання процесуальних рішень.
Крім того, судом при обранні міри запобіжного заходу під час досудового розслідування враховувалися ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також особи підозрюваних. У суду немає обґрунтованих підстав вважати, що на даний час зникли ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинувачених, міцність соціальних зв`язків, наявність судимостей.
Вирішуючи дане питання, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом лише при обранні запобіжного заходу і відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованості підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості. (Рішення Європейського Суду «Марченко проти України» від 10.02.2011 р.)
Під суспільним інтересом в даному конкретному випадку суд розуміє обставини даної конкретної справи, її наслідки та перебіг та суспільно-небезпечну криміногенну обстановку в державі.
Також при цьому суд враховує, що запобіжний захід має на меті, зокрема, попередження спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.
Продовжуючи тримання обвинувачених ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 під вартою, суд вважає таку міру виправданою, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «Лабіта проти Італії»).
Враховуючи викладене та те, що спливає двомісячний строк з дня продовження дії існуючого запобіжного заходу, та немає реальної можливості до вищезазначеної дати завершити судовий розгляд, враховуючи необхідність чергового відкладення судового розгляду, та відсутності будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для зміни запобіжного заходу, суд вважає за необхідне ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 продовжити дію існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 24.04.2017 року, включно.
Керуючись ст. 331 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
Захід забезпечення кримінального провадження, обраний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у вигляді тримання під вартою продовжити, але на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 24.04.2017 року, включно.
Копію ухвали вручити прокурору, захисникам, обвинуваченим та направити в СІЗО.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1