УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/6721/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.185 ч.ч.2,3 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
з участю: прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7
В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Житомирської області ОСОБА_6 просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 по епізоду від 04.07.2016 року з ч.2 ст.185 на ч.1 ст.185 КК України та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,ч.2, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.185 КК України 1 рік позбавлення волі;
- за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі;
- за ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим призначити йому остаточне покарання 3 роки позбавлення волі.
Виключити з анкетних даних ОСОБА_7 вказівку про судимість. В решті вирок залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги заступник прокурора зазначає, що ОСОБА_7 у відповідності до ч.1 ст.78 КК України на момент вчинення 04.07.2016 року нового злочину був звільнений від призначених йому згідно вироку Звенигородського районного суду Черкаської області від 24.12.2007 року та вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 17.03.2014 року покарань у зв`язку із закінченням іспитових строків. Тобто, суд не взяв до уваги, що на момент вчинення нового злочину ОСОБА_7 мав погашенні судимості за попередні злочини.
Крім того, апелянт вказав, що судом не взято до уваги положення п.1 примітки ст.185 КК України, а також ч.4 ст.32 КК України щодо повторності злочину і, відповідно, невірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за фактом вчинення таємного викрадення майна 04.07.2016 року у потерпілого ОСОБА_9 як повторні, за ч.2 ст.185 КК України.
Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 21.12.2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185 КК України та призначено йому покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України - 2 роки позбавлення волі.
- за ч.3 ст.185 КК України - 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання 3 роки позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обраховано з 4 серпня 2016 року.
У відповідності до ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні відбуття покарання, з 4 серпня 2016 року по день набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, залишено у вигляді тримання під вартою.
Вирішено питання по речових доказах.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 , про відшкодування майнової шкоди, задоволено та стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 2500 грн.
Згідно вироку суду ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став та повторно, умисно вчинив нові кримінальні правопорушення за наступних обставин.
4 липня 2016 року, близько 15 години, ОСОБА_7 прийшов до квартири своєї мами ОСОБА_11 , яка проживає за адресою в АДРЕСА_1 .
Перебуваючи в вищевказаній квартирі ОСОБА_7 побачив, що в одній з кімнат, яку винаймає ОСОБА_9 , відчинені двері та останній за місцем проживання відсутній. В цей день, час та місці у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення будь-якого належного ОСОБА_9 майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_7 враховуючи сприятливу для нього обстановку, а саме те, що його злочинні дії ніким не помічені та за ним ніхто не спостерігає, достовірно знаючи про те, що він не має певних прав стосовно чужого майна, керуючись корисливим мотивом з метою викрадення чужого майна, зайшов до кімнати ОСОБА_9 , де зі столу взяв ноутбук торгівельної марки «НР» моделі Pavilion DV 67052 SR вартістю 4000 грн. та, утримуючи останній при собі, залишив квартиру та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вище вказану суму.
Крім цього, 30 липня 2016 року, близько 05 год. 30 хв. ОСОБА_7 перебував у кв. АДРЕСА_2 .
В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення будь-якого чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, а саме, в квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_12 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий мотив, пересвідчившись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними, підійшов до вхідних дверей зазначеної квартири. Знаходячись у вказаному місці, за допомогою заздалегідь підготовленого знаряддя, ОСОБА_7 , застосовуючи фізичну силу, шляхом пошкодження дверної рами, відкрив вказані вхідні двері та таким чином незаконно проник до приміщення зазначеної квартири.
Продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи в приміщенні кімнати квартири АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 , оглянувши приміщення даної кімнати, виявив та викрав шуруповерт синього кольору торгівельної марки «BOSH» вартістю 1000 грн., болгарку синього кольору торгівельної марки «BOSH» вартістю 1000 грн., перфоратор синього кольору торгівельної марки «BOSH» вартістю 1000 грн., електродріль зеленого кольору торгівельної марки «DWT» вартістю 500 грн., що належать ОСОБА_10 та велосипед торгівельної марки «Venneta» темно-червоного кольору вартістю 3000 грн., що належить ОСОБА_12 .
В подальшому, ОСОБА_7 з викраденим майном місце вчинення злочину залишив та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 3500 грн. та потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на суму 3000 грн.
Крім того, 4 серпня 2016 року, близько 10 години ОСОБА_7 знаходячись поблизу під`їзду № 2, буд. АДРЕСА_5 , помітив гірський велосипед марки «ARDIS» моделі «Santana».
В цей же час, день, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_13 .
Перебуваючи у вказаному місці, за вказаних вище обставин, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою викрадення майна, що належить ОСОБА_13 , пересвідчившись, що за ним із сторонніх осіб ніхто не спостерігає та його дії залишаються таємними, викрав велосипед марки «ARDIS» моделі «Santana», вартістю 2000 грн.
В подальшому ОСОБА_7 з викраденим майном місце вчинення злочину залишив та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 2000 грн.
Заслухавши суддю - доповідача, думки учасників судового провадження, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Винуватість ОСОБА_7 у вчинені злочинів, за які він засуджений, при обставинах, викладених у вироку не оспорюється.
Доводи апеляційної скарги про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого по епізоду крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_9 та виключення вказівки суду про судимість ОСОБА_7 є обґрунтованими.
Згідно матеріалів кримінального провадження, судимості ОСОБА_7 за вироком Звенигородського райсуду Черкаської області від 24.12.2007 року та за вироком Корольовського райсуду м. Житомира від 17.03.2014 року погашені, оскільки останній 07.04.2016 року був знятий з обліку у кримінально-виконавчій інспекції у зв`язку із закінченням іспитового строку.
У зв`язку з цим, підлягає виключенню із вступної частини вироку вказівка суду про судимість обвинуваченого, що виключає повторність при кваліфікації його дій по епізоду крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_9 . Дії ОСОБА_7 по даному епізоду крадіжки від 04.07.2016 року необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України.
З огляду на викладене вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 підлягає зміні.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 21 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Виключити із вступної частини вироку вказівку про судимість ОСОБА_7 та перекваліфікувати дії ОСОБА_7 по епізоду крадіжки майна громадянина ОСОБА_9 від 04.07.2016 року з ч.2 ст. 185 КК України на ч.1 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі, за ч.2 ст. 185 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі, за ч.3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.
У решті вирок суду залишити без змін.
На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: