Справа № 442/265/17
Провадження № 1-кп/442/145/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження №0002730 від 18.12.2016 року відносно :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич Львівської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,-
- з участю прокурора - ОСОБА_4
- обвинуваченого ОСОБА_3
- потерпілої - ОСОБА_5
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 18 грудня 2016 року о 00 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок та спокій громадян, з мотивів явної неповаги до суспільства, загальноприйнятих норм моралі та поведінки, безпричинно зайшов в належний особі похилого віку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будинок АДРЕСА_2 . Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_3 , виражаючись нецензурними словами та проявляючи особливу зухвалість з застосуванням фізичної сили, схопив престарілу ОСОБА_6 правою рукою за шию, повалив її на ліжко та наніс декілька ударів кулаком правої руки в голову та інші ділянки тіла, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синців у ділянці лівої вилиці, на підборідді посередині, правій щоці, на боковій поверхні шиї справа у верхній третині, садна на правій щоці, що згідно висновку експерта №740 від 20.12.2016 року по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 296 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Пояснив, що дійсно обставини, які вказані в обвинувальному акті мали місце, він завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Просив суворо не карати, щиросердечно розкаявся.
Крім повного визнання своєї винності обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.
Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.
При цьому, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення. Його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 296 КК України, оскільки він грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, а саме насильство над особою похилого віку із заподіянням тілесних ушкоджень, яке продовжувалось протягом 15 хв. і вперто не припинялось.
Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів. Наведені вище докази винності у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце.
При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Разом з тим, загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (далі - Суд) передбачено, що "при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права".
У справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним". У справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд указав, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи".
В даній справі, суд, призначаючи покарання обвинуваченому, при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.
При цьому до обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї винуватості, каяття та активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику.
Також суд ураховує те, що обвинувачений усвідомлює про настання наслідків, які завдані кримінальними правопорушеннями.
Обставин, що обтяжує покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням наведеного, а також обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, аналізу особи винного як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, встановлених судом конкретних обставин події, оцінки поведінки обвинуваченого після вчинення злочину, що позитивно характеризує його особу, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 296 КК України.
Разом з тим, виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе при застосуванні покарання у виді обмеження волі із звільненням від відбування основного покарання з випробовуванням на підставі ст. 75, ч. 1 ст. 76 КК України.
Запобіжний захід не обирався.
Судових витрат не має.
З речовими доказами слід поступити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України і призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі ст. 75, ч.1 ст.76 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом одного року з дня проголошення вироку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази :
- зв`язку ключів у кількості 4 штуки повернути ОСОБА_3 .
- пачку сигарет марки «Rothmans», шапку чорно-білих кольорів вилучених у ОСОБА_3 повернути ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.
Суддя ОСОБА_1