Справа № 453/418/17
№ провадження 1-кп/453/104/17
В И Р О К
іменем України
08 серпня 2017 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

та обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні п`ятьох малолітніх дітей, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.07.2017 року за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, вирок вступив у законну силу, судимість не погашена,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченою ч. 3 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, а умисно повторно вчинив нове кримінальне правопорушення, зокрема 26.01.2017 року близько 23 год. 00 хв. він, разом із двома невстановленими слідством особами, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, на автомобілі ВАЗ-2103 приїхали із Закарпатської області у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області. Там, залишивши автомобіль на узбіччі дороги Київ-Чоп, неподалік храму Івана Хрестителя, взяли із собою заздалегідь заготовлений металевий предмет для зламування замка фомку, пішли до вказаного храму, котрий розташований по АДРЕСА_2 і, підійшовши до вхідних дверей та переконавшись, що їх ніхто не бачить і поблизу нікого немає, за допомогою зазначеного вище предмету зламали на них замок, після чого таємно проникли у приміщення храму. Перебуваючи усередині храму, обвинувачений ОСОБА_4 , разом із двома невстановленими слідством особами, використовуючи ліхтарик мобільного телефону, котрий мав при собі, підійшли до скриньки-жертовника, що була зачинена на навісний замок, зламали його та викрали із середини кошти у сумі 700 грн. дрібними купюрами. Викравши зазначені кошти, обвинувачений ОСОБА_4 , разом із двома невстановленими слідством особами, покинули храм, спустились до залишеного ними автомобіля та втекли з місця події, розтративши у подальшому викрадені кошти на заправку автомобіля пальним. Внаслідок таких злочинних дій парафії ОСОБА_5 деканату завдано майнової шкоди на суму 700 грн..
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та підтвердив наведені в обвинувальному акті обставини. На даний час він щиро кається у скоєному, просить його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини провадження і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції з вказано приводу, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення, вчинена повторно.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Пом`якшуючою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, суд вбачає його щире каяття у скоєному та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який ніде не працює, на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. Суд враховує і те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, відбував покарання у місцях позбавлення волі, а судимість не погашена у встановленому порядку, заподіяна ним майнова шкода потерпілому не відшкодована.

З урахуванням наведених обставин, суд під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Крім того, судом встановлено, що вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.07.2017 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, строк відбування покарання рахується з 14.02.2017 року. Таким чином, після постановлення вказаного вище вироку встановлено, що ОСОБА_4 винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення такого вироку.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до ухвалення попереднього вироку, то покарання призначається за правилами, передбаченими у частинах 1-3 цієї статті. У цьому випадку у строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими у ст. 72 цього Кодексу.

З огляду на вказане, суд вважає за необхідне до призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за даним вироком суду приєднати частково невідбуте ним покарання, призначене за вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.07.2017 року і призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі на певний строк.

Також слід вирішити питання щодо стягнення судових витрат у даному кримінальному провадженні, пов`язаних із проведенням судових трасологічної дактилоскопічної експертиз, а також вирішити долю визнаних у такому кримінальному провадженні речових доказів.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного ОСОБА_4 покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Пустомитівського районного суду Львівської області, ухваленим 04 липня 2017 року у кримінальному провадженні № 450/972/17 (провадження № 1-кп/450/183/17) і остаточно ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 3 (три) років та 8 (вісім) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання 14 лютого 2017 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави 1407 (одну тисячу чотириста сім) грн. 36 коп. витрат за проведення судових трасологічних експертиз № 11/226 від 07.03.2017 року, № 11/215 від 22.03.2017 року та дактилоскопічної експертизи № 4/153 від 21.02.2017 року.

Речові докази: навісний замок із скобою, котрі зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, - знищити.

Речовий доказ: слід зламування, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ: грошова купюра з серійним номером МЖ4152555 номіналом дві гривні повернути потерпілому.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою через Сколівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1