Справа № 580/335/17
Номер провадження 1-кс/580/128/17
У Х В А Л А
27 березня 2017 року Лебединський районний суд Сумської області

Слідчий суддя Лебединського районного суду Сумської області ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

володільця майна ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6

розглянувши клопотання слідчого СВ Лебединського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна;

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Лебединського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 , як сторона кримінального провадження, звернулася з клопотанням за матеріалами досудового розслідування № 0000100 від 27.02.2017 року, порушеного за ознаками ч. 2 ст. 191 КК України, погодженим із прокурором Лебединського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , до слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області про арешт майна квартири по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 .

Клопотання мотивує тим, що протягом 06.11.2012 року 09.10.2016 року ОСОБА_5 займаючи посаду директора Дочірнього підприємства «Лебединський агролісгосп», створе-ного наказом від 12.07.2000 року № 1 генерального директора Сумського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Сумиоблагроліс» і яке є юридичною особою, має самостійний баланс, відокремлений від балансу засновника, валютний та інші рахунки в установах банку і в держказначействі, печатку із зазначенням свого найменування, штампи та інші необхідні реквізити вчинила злочин за нижчевикладених обставин.

17.04.2015 року між Генеральним директором Сумського ОКАП «Сумиоблагроліс» ОСОБА_7 та директором Лебединського ДП «Лебединський агролісгосп» ОСОБА_5 було укладено контракт, згідно якого на ОСОБА_5 покладено виконання обов`язків з керівництва підприємством і розпорядженням майном Лебединського агролісгоспу та надано право видавати накази та давати вказівки, обов`язкові для всіх працівників підприємства.

Таким чином, в період з 06.11.2012р. по 09.10.2016 р. ОСОБА_5 обіймала посаду директора ДП «Лебединський агролісгосп», пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у силу чого відповідно до ч.3 ст. 18 КК України була службовою особою.

Відповідно до п.4.11. Колективного договоруДП «Лебединський агролісгосп», на 2015-2016 р.р., укладеного між адміністрацією та трудовим колективом, схваленого на загальних зборах трудового колективу підприємства 30.01.2015 р. та Додатку №8 до Колективного договору «Положення про преміювання» (надалі Положення) передбачена можливість виплати щомісячних премій працівникам підприємства з фонду оплати праці в розмірах визначених Положенням, а саме:

- робітникам, які працюють по відрядних розцінках загальний розмір премії не повинен перевищувати 10% відрядного заробітку;

- автокранівникам і навальникам-звальникам, водіям на перевезенні людей та різних вантажів - в розмірі до 30% місячної тарифної ставки;

- робітникам-погодинникам цеху переробки деревини - в розмірі від 15% до 45% місячної тарифної ставки за перевиконання плану на від 2-3 вагони до 8 і більше вагонів;

- комірникам, сторожам, прибиральницям - в розмірі 10% місячної тарифної ставки.

- головному лісничому, бухгалтеру, майстру цеху переробки, майстру нижнього складу, начальнику нижнього складу - в розмірі до 30% посадового окладу.

- службовцям апарату управління - в розмірі до 30% посадового окладу.

При цьому ні Колективним договором на 2015-2016 р.р. ні Положенням не передбачена можливість виплати квартальних премій.

Перебуваючи на посаді директора ДП «Лебединський агролісгосп», будучи службовою особою, діючи умисно, з метою підвищення власного авторитету серед працівників очолюваного колективу, всупереч інтересам служби, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків ДП «Лебединський агролісгосп» та бажаючи настання таких наслідків ОСОБА_5 систематично, зловживаючи своїм службовим становищем, розтрачала кошти підприємства на користь інших осіб, шляхом виплати квартальної премії працівникам підприємства не передбаченої Колективним договором на 2015-2016 р.р. та Положенням, а також виплати місячних премій працівникам у розмірах що не відповідають вимогам Колективного договору на 2015-2016 р.р. та Положенням.

Так, ОСОБА_5 , діючи умисно , 09.02.2016 року винесла (підписала та звернула до виконання) наказ по підприємству № 46/1 ОД. «Про преміювання працівників», на підставі якого була нарахована та виплачена премію за січень 2016 р. на 7 056,02 грн. більше ніж це передбачено Колективним договором та Положенням про преміювання, тобто умисно, зловживаючи своїм службовим становищем розтратила грошові кошти ДП «Лебединський агролісгосп» в вищевказаній сумі, що підтверджується висновками судово-економічних експертиз № 26 від 31.01.2017 та № 250 від 21.02.2017 року, внаслідок чого підприємству заподіяні збитки на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_5 , діючи умисно, 29.02.2016 року підписала та звернула до виконання наказ по підприємству № 52/1 ОД. «Про преміювання працівників», на підставі якого, була нарахована та виплачена премія в сумі на 8 578,74 грн. більше, ніж це передбачено Колективним договором та Положенням про Преміювання, що підтверджується висновками судово-економічних експертиз № 26 від 31.01.2017 та № 250 від 21.02.2017 року, внаслідок чого підприємству заподіяні збитки на вказану суму.

В подальшому ОСОБА_5 , діючи умисно, 31.03.2016 року винесла наказ по підприємству № 64 ОД. «Про преміювання працівників», на підставі якого була нарахована та виплачена премія на 2316,36 грн. більше, що підтверджується висновками судово-економічних експертиз № 26 від 31.01.2017 та № 250 від 21.02.2017 року, внаслідок чого підприємству заподіяні збитки на вказану суму.

Також ОСОБА_5 , діючи умисно, достовірно знаючи те, що працівникам підприємства була виплачена премія за січень, лютий, березень 2016 року, 21.04.2016 року винесла наказ по підприємству № 67 ОД «Про преміювання працівників», на підставі якого працівникам підприємства була виплачена, не передбачена Колективним договором на 2015-2016 роки та Положенням, квартальна премія за 1 квартал 2016 року.

Внаслідок вчинення ОСОБА_5 вказаних дій, під час перебування на посаді директора ДП «Лебединський агролісгосп» протягом січня-квітня 2016 року підприємству були заподіяні збитки на загальну суму 96 151,30 грн., що підтверджується висновками судово-економічних експертиз № 26 від 31.01.2017 та № 250 від 21.02.2017 року.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в тому, що умисно, будучи службовою особою, здійснила розтрату чужого майна коштів Дочірнього підприємства «Лебединський агролісгосп» в сумі 96 151,30 грн., чим скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України.

Під час вжиття заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт, встановлено, що згідно з довідки № 34 від 04.03.2017 виданої КП «Бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Лебединської міської ради» та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 82939356 від 21.03.2017 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу 12.05.2005 р. під Р № 1974. за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

Вартість квартири, згідно вказаної довідки, становить 16 465 грн. 00 коп.

З метою забезпечення кримінального провадження, в рамках проведення досудового розслідування та з метою відшкодуванні шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, виникла необхідність в накладенні арешту на зазначену квартиру, право власності на яку зареєстровано за підозрюваною ОСОБА_5 .

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання про арешт майна в повному обсязі, послались на те, що це необхідно для відшкодування завданих збитків, що належність майна ОСОБА_5 стверджується наданою ними інформаційною довідкою з Держреєстру від 21.03.2017 року, а можливість його відчудження документами, які свідчать про дарування квартири, наданими підозрюваною та її захисником.

Володілець майна в судовому засіданні проти його арешту заперечила, мотивуючи це тим, що квартира подарована нею іншій особі 06.08.2016 року.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання теж заперечив, мотивуючи це тим, що в судовому засіданні не було доведено його необхідності, так як в кримінальному провадженні відсутній цивільний позов, а стороною обвинувачення не надано доказів існування ризиків відчудження майна підозрюваної.

З матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні вбачається, що згідно інформаційної довідки з Держреєстру від 21.03.2017 року з 13.06.2005 року ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_2 , придбаної 12.05.2005 року за договором купівлі-продажу Р 1974 ВСВ № 744364 (а.с.18).

Згідно договору дарування та інформаційної довідки з Держреєстру від 10.08.2016 року 06.08.2016 року ОСОБА_5 подарувала іншій особі квартиру АДРЕСА_2 , придбану 12.05.2005 року за договором купівлі-продажу Р 1974 ВСВ № 744364 (а.с. 21-26).

Вислухавши пояснення слідчого та володільця майна, думку прокурора, вивчивши матеріали, додані до клопотання і приймаючи до уваги, що мотиви, наведені слідчим не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні суд вважає необхідним в задоволенні клопотання про арешт майна відмовити виходячи з наступного.

Згідно абзацу другого ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (цивільний позов).

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається, зокрема, на майно підозрюваного, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Суд бере до уваги, що згідно пояснень слідчого, метою арешту квартири підозрюваної є необхідність відшкодування завданої злочином шкоди, проте в судовому засіданні було встановлено, що на час направлення до суду клопотання про арешт майна з відповідним позовом ніхто не звертався, що не дає можливості оцінити обґрунтованість розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Крім того, суд враховує, що стороною обвинувачення не було надано в судове засідання доказів наявності ризиків відчудження спірної квартири і не може взяти до уваги пояснення слідчого в тій частині, що таким доказом є договір дарування наданий підозрюваною, так як з цього договору вбачається, що квартира була подарована 06.08.2016 року до порушення кримінальної справи.

В той же час, суд приймає до уваги заперечення ОСОБА_5 в тій частині, що квартира АДРЕСА_2 на час розгляду клопотання належить іншій особі, так як з досліджених в судовому засіданні документів (а.с. 18, 21-26) вбачається, що вони не суперечать, а доповнюють один одного.

Тому суд вважає необхідним клопотання про арешт майна відхилити.

На підставі вищенаведеного, керуючись вимогами ст.ст. 170, 172-173, 371-372 КПК України;

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Лебединського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна - квартири АДРЕСА_2 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1