АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/790/28/17 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 , ОСОБА_6
Прокурора - ОСОБА_7
Представника власника майна ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕЙТ ОІЛ», в особі директора ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 09 грудня 2016 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді вищевказаного суду від 09.12.2016 року частково задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС 1-го відділу РКП СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000252, внесеному 22.11.2016 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212, ч.1 ст.204 КК України. ( т.2 а.с.240-244).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ», в особі директора ОСОБА_9 подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого з ОВС 1-го відділу РКП СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно, вилучене у ході проведення обшуків 25.11.2016 року автозаправних станцій відмовити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. Зазначає, що майно, на яке суд наклав арешт, в тому числі залишки нафтопродуктів, які знаходяться у резервуарах, ємностях, цистернах АЗС ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ», не можуть бути речовими доказами по даній справі, оскільки не відповідають вимогам ст.98 ст.КПК України; ні підприємство, ані будь-яка службова особа ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ» не має будь-якого процесуального статусу у кримінальному провадженні; наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 ст.170 КПК України не доведена.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна - ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга директора ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ» ОСОБА_9 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається із наданих апеляційному суду матеріалів судового провадження, Слідче управління фінансових розслідувань ГУ ДФС в Харківській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000252 від 22.11.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч.1 ст.204 КК України.

25.11.2016 р. у ході проведення обшуків на підставі ухвал слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.11.2016р. за місцем знаходження АЗС ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ»:

- у нежитловій будівлі літ. «Д-1» по вул. Валентинівській у м. Харкові, належній ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ;

- у нежитловій будівлі літ «А-2» по вул. Залютинській, буд.№3 у м. Харкові, належній ТОВ «Ульяна» ();

- на АЗС з навісом А-1 буд. №1 по вул. Безлюдівській с.Комунар Харківської області, належній ТОВ «Логос - Юг» ();

- у нежитловій буд. літ.«А-3» буд.№13 по вул.Матюшенка у м.Харкові, належній ОСОБА_14 ;

- у комплексі нежитлових будівель буд. АДРЕСА_1 , належному ТОВ «Вест Оіл Трейд» ();

- у нежитловій будівлі АЗС літ. «Б1» буд. №138-Г по проспекту Московському м. Харкові;

- у нежитлових будівлях літ. «А-1» буд. №195-А по проспекту Московському у м. Харкові, належних ПП «Віт» ();

- у нежитлових будівлях літ. «Б-1» буд. №273-Д по проспекту Московському у

м. Харкові, належних ТОВ «ВІТ ОІЛ» ();

- у нежитловій будівлі літ «А-1» буд. № 1-Б по Магістральному в`їзду у м. Харкові, належній ТОВ «ВП ПОБУТРЕМБУДМАТЕРІАЛИ» (), виявлене та вилучене належне ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ» майно, яке слідчий просив арештувати.

У розумінні положень ст.131, ч.2 ст.170 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом або знаряддям злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Також п.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Згідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до постанови слідчого від 07.12.2016 року майно, вилучене в ході проведення обшуків 25.11.2016 року на території АЗС, що перебувають в оренді ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ», за вказаними вище адресами, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000252 .

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України).

Частина 1 ст.173 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Приймаючи рішення про накладення арешту на зразки пального, його залишки та документи про його походження та реалізацію, належні ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ» та вилучені 25.11.2016 року під час обшуків, суд першої інстанції дійшов висновку, що з огляду на відомості, які містяться у матеріалах кримінального провадження, наявні підстави та розумні підозри вважати, що вилучене майно в ході проведення обшуків підлягає дослідженню та може бути використано в якості доказу факту чи обставин, що встановлюються у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя вважав, що накладення арешту на печатки ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ» суттєво обмежуватиме господарську діяльність підприємства та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання у цій частині.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_7 довів необхідність арешту майна, вказаного в ухвалі суду, а також наявність ризиків, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення арешту на частину майна, так як у відношенні цього майна є достатні підстави вважати, що воно є предметом кримінального правопорушення, є необхідність його збереження, а незастосування арешту може призвести до передачі, відчуження чи знищення вказаного майна.
Крім того, для встановлення об`єктивних даних щодо фактів збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів (паливно-мастильних матеріалів), виготовлених з недоброякісної сировини, через мережу автозаправних станцій, які перебувають у фактичному володінні ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ», слідчим призначена комплексна хімічна та товарознавча експертизи, до закінчення яких повернення зразків вилучених рідин, на думку судової колегії, є передчасним.

Згідно зі ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 09 грудня 2016 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, ч.3 ст.407, ст. ст. 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕЙТ ОІЛ», в особі директора ОСОБА_9 відхилити.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 09 грудня 2016 року про часткове задоволення клопотання старшого слідчого з ОВС 1-го відділу РКП СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000252 від 22.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212, ч.1 ст.204 КК України, про арешт майна - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді