Справа № 204/3437/17
Провадження № 1-кп/204/367/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2017 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за №0000224 від 22 вересня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Незаможник Казамківського району Миколаївської області, громадянина України, який має середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
За зазначеним обвинувальним актом, у ОСОБА_5 , не пізніше березня 2014 року (більш точної дати та часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим), знаходячись у м. Дніпро виник злочинний умисел на самовільне будівництво будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці, з метою збільшення житлової площі та житлових умов, а саме будівництво прибудови до своєї квартири за адресою АДРЕСА_1 , не маючи при цьому рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи надання її у користування, без відповідного документу, який дає право виконувати будівельні роботи, без документу, який посвідчує право власності або користування земельною ділянкою для будівництва та без отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, а також належно розробленої та затвердженої проектної документації.
Так, ОСОБА_5 , діючи умисно, в період з березня 2014 року до травня 2014 року (більш точної дати та часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим), знаходячись за адресою АДРЕСА_2 , маючи умисел на самовільне будівництво будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці, діючи всупереч вимогам ст.ст.116-126 Земельного кодексу України, що регламентують набуття і реалізацію права на землю, не маючи рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки, та в порушення ст. ст.26, 29, 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.4 Закону України «Про архітектурну діяльність» без відповідного документу, який дає право виконувати будівельні роботи, без документу, який посвідчує право власності або користування земельною ділянкою для будівництва, без отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, а також належно розробленої та затвердженої проектної документації здійснив самовільне будівництво капітальної двоповерхової будівлі (прибудови) житлового призначення до квартири АДРЕСА_3 , на самовільно зайнятій земельній ділянці, площею 0,0083 га., яка віднесена за категорією основного цільового призначення до земель оборони, за формою власності віднесена до державної та належить Міністерству оборони України.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.3 ст.197-1 КК України як самовільне будівництво будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці.

Захисник ОСОБА_4 подав до суду клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.
Прокурор вважав за можливе звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши характеризуючи матеріали відносно обвинуваченого на предмет відсутності у обвинуваченого судимостей та скоєння інших кримінальних правопорушень, що внесені до ЄРДР, та неперебування у розшуку чи ухилення від органів досудового розслідування, не переходячи до стадії з`ясування фактичних обставин та перевірки їх доказами, прийшов до наступного.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 49 Кримінального кодексу України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Санкція ч.3 ст.197-1 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин невеликої тяжкості.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.197-1 КК України в період з березня 2014 року до травня 2014 року. Таким чином, з дня вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України, до дня винесення ухвали минуло більше трьох років.

Частиною 4 ст.286 КПК України передбачено,що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п. 4-8 частини першої, або частиною другою ст.284 цього кодексу.

Згідно з ч.3 ст.288 КК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з тим, що кримінальне правопорушення за ч.3 ст.197-1 КК України, за яким обвинувачується ОСОБА_6 , відноситься до злочину невеликої тяжкості, з дня вчинення правопорушення минуло три роки, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.49 КК України, ст.ст. 284-286, 288, 314, 369-371, 395, 532, 533 КПК України

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_4 - задовольнити.
ОСОБА_5 на підставі ст.49 КК України звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, кримінальне провадження закрити.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи днів з дня її оголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1