УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/4767/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2017 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
скаржника: ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 06 липня 2017 року, -

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 14 червня 2017 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_8 та накладено арешт на вилучене у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: системний блок DTS, мобільний телефон Nokia 6200 IMEI1: НОМЕР_1 , IMEIL2: НОМЕР_2 у коробці із зарядним і навушниками; флешка Apacer; перстень світлого кольору з гравіюванням.
В апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Посилається на те, що розгляд клопотання був проведений без його участі, внаслідок чого був позбавлений можливості надати пояснення з приводу вилученого у нього майна, належності та джерела придбання. Про винесення ухвали суду якою накладено арешт дізнався лише 18 липня 2017 року, коли по пошті, рекомендованим листом вищезазначену копію судового рішення. Стверджує, що з 07.04.2017 року по даний час йому не повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.14, ч.2 ст.187, ч.1 ст.263 КК України. Оскільки у зазначеному кримінальному провадженні не проходить як підозрюваний чи обвинувачений, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану їх суспільно небезпечними діяннями, накладений арешт на майно, належне йому на праві приватної власності, не є засобами чи знаряддями вчинення кримінальних правопорушень та не можуть зберігати на собі сліди будь-якого кримінального правопорушення, а тому підлягає поверненню йому, як власнику.
Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_9 , яка підтримала свою апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без зміни, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Розглядаючи подання слідчого, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про накладення арешту
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені мешканці м.Коростень з метою вчинення розбійних нападів на території Житомирської області незаконно придбали та зберігають вогнепальну зброю та бойові припаси.
Під час досудового розслідування було встановлено, що жителі м.Коростень організувалися у стійке об`єднання для вчинення тяжких злочинів, зокрема вчинення розбійного нападу на ювелірний магазин та вчинення вибуху у громадському місці на території Житомирської області з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, а також відволікання сил та засобів правоохоронних органів. Встановлено, що до готування вказаних злочинів причетний ОСОБА_7 , , який проживає який проживає за адресою: АДРЕСА_1 Під час досудового розслідування слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира від 18.06.2017 року винесено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку житла та іншого володіння, що знаходяться АДРЕСА_1 . та належать на праві приватної власності ОСОБА_7 з метою виявлення, відшукування і вилучення знаряддя для вчинення кримінального правопорушення (балаклави, маски, тощо), майна, що зберегло на собі сліди готування до його вчинення, вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин та пристроїв, а також документів, які фіксують відомості про обставини готування до вчинення кримінального правопорушення, тощо.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді було накладено арешт на вилучене в ході обшуку житла майно, а саме системний блок DTS, мобільний телефон Nokia 6200 IMEI1: НОМЕР_1 , IMEIL2: НОМЕР_2 у коробці із зарядним і навушниками; флешка Apacer; перстень світлого кольору з гравіюванням відповідають наведеним в ухвалі слідчого судді про обшук ознакам, зокрема майна, що зберегло на собі сліди готування до вчинення злочину. Відповідно до постанови про визнання предметів речовими доказами від 13.06.2017 року вилучене майно було визнано речовими доказами як можливі предмети злочину.
Дані речі є речовими доказами у кримінальному провадженні, без їх вилучення неможливо отримати інформацію про наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають встановленню.
На вказані речі необхідно накласти арешт, що відповідно до вимог КПК України передбачає заборону розпоряджатися будь-яким майном та використовувати його, з метою збереження слідів готування до злочину та з метою забезпечення у майбутньому судових витрат.
Враховуючи правові підстави для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінальних правопорушеннь, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та те, що вилучене під час обшуку у помешкані ОСОБА_7 майно, відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, слідчий суддя на час розгляду вказаного клопотання обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність накладання арешту на зазначене майно.
Усе арештоване майно було вилучене на виконання ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 18.06.2017 року про надання дозволу на проведення обшуку житла та іншого володіння, що знаходяться АДРЕСА_1 . та належать на праві приватної власності ОСОБА_7 .
Доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду клопотання слідчого були грубо порушені норми кримінального процесуального права зокрема те, що клопотання слідчого розглядалося за відсутності його власника, не можуть бути самі по собі у відповідності до положень ст. 407 КПК України підставою для скасування ухвали слідчого судді. Крім того реалізацію своїх процесуальних прав власник арештованого майна зміг здійснити шляхом звернення до суду з даною апеляційною скаргою та шляхом участі в судовому засіданні при її розгляді.
Крім того не можуть бути підставою для скасування оскарженої ухвали слідчого судді і ті обставини, що на протязі трьох місяців з дня порушення кримінального провадження його ОСОБА_7 не було визнано ані підозрюваним, ані обвинуваченим у кримінальному провадженні, оскільки дані обставини не були предметом розгляду слідчого судді та не можуть у відповідності до положень ст.. 404 КПК України бути предметом розгляду апеляційного суду при перегляді даної ухвали в апеляційному порядку.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 06 липня 2017 року про накладення арешту на майно, - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді: