Провадження 1-кп/331/69/2017
ЄУН 331/5621/16-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя кримінальне провадження № 1-кп/331/69/2017 за фактом скоєння ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває обвинувальний акт за фактом скоєння ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

На обговорення учасників процесу поставлено питання про продовження терміну дії обраного раніше запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав, що в даному кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, тому обраний раніше запобіжний захід у вигляді триманні під вартою необхідно продовжити.

Потерпіла ОСОБА_4 просила залишити обвинуваченого під вартою.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 просили змінити щодо ОСОБА_6 запобіжний захід на інший, не пов"язаний із триманням під вартою, оскільки прокурорм на протязі всього судового розгляду не доведено жодного ризику та обставин, які б свідчили про неможливість обрати інший запобіжний захід. Той факт, що обвинувачений притягається до кримінальної відповідальності у інших судах не впливає на його можливість виконувати процесуальні обов"язкі, перебуваючи на домашньому арешті.

Заслухавши думку прокурора, потерпілої, обвинуваченого та захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає необхідним змінити обраний раніше запобіжного заходу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілого або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст.. 331 КПК України незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Під час вирішення питання про продовження терміну дії обраного раніше запобіжного заходу суд враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, при цьому притягається до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченому ч.1 ст.121 КК України, на території Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, розгляд якого не завершено, що свідчить про наявність ризику, що обвинувачений може продовжити злочинну діяльність, на теперішній час зазначений ризик не змінився.

В той же час у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 на тепершній час утворив родину, має цивільну дружину ОСОБА_7 , 1990 року народження, яка народила дитину у 2017 році, що свідчить про створення обвинуваченим на території України міцних соціальних зв"язків. Крім того, суд зауважує, що обвинувачений як до затримання так і на сьогоднішній момент має намір проживати за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до території Жовтневого району м. Запоріжжя, наміру покинути територію України з метою уникнути від відповідальності не виявляє, оскільки бере активну участь у розгляді кримінального провадження щодо себе.

Як випливає з практики Європейського суду з прав людини, зі спливом часу перебування під вартою ризик втечі зменшується, або втеча становиться малоімовірна. Таким чином, враховуючи особу обвинуваченого, який до сьогоднішнього моменту не притягувався до кримінальної відповідальності, перебуває під слідством та під вартою з 25.06.2016 року, тобто близько одного року, утворив міцні соціальні зв"язки на території України, суд приходить до висновку, що ризик ухилення його від відповідальності зник.

В той же час суд зауважує, що на теперішній час небезпека повторного скоєння ОСОБА_8 злочину на території України не є явною та такою, що може обов"язково справдитися з огляду на зміну поведінки обвинуваченого під час судових засідань та відсутності будь-яких порушень порядку перебування у місцях обмеження волі.

Відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

У судовому засіданні встановлено, що на протязі останніх трьох місяців стороною обвинувачення не було вжито заходів щодо забезпечення явки свідків з їх боку для надання поясненнь у вказаному кримінальному провадженню, при цьому вжиті судом заходи результату не дали. Таким чином, суд не має можливості винести справедливе рішення по справі лише у зв"язку із неналежним виконанням стороною обвинувачення своїх процесуальних обов"язків, через які не повинна потерпати людина, особисті права якої, гарантовані Конституцією України, обмежені.

За таких обставин, враховуючи особу обвинуваченого, дані про його біографію, відсутність попередніх судимостей, наявність міцних соціальних зв"язків, незадовільний стан здоров"я, який підтверджується медичними документами, суд приходить до висновку про можливість застосувати щодо ОСОБА_6 інший більш м"який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних заходів контролю та із покладенням на обвинуваченого певних обов"язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.177,183, 314-316, 331 КПК,-

У Х В А Л И В:

Змінити у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звинувачується за ч.2 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 терміном дії на два місяці тобто до 15 серпня 2017 року із застосуванням засобів електронного контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 додаткові обов`язки:

-з`являтися на виклик до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя;

-не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування із потерпілою по справі ОСОБА_4

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади України свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в"їзд в Україну.

Обов`язки по контролю за поведінкою ОСОБА_6 покласти на працівників Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Запорізької області.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти у залі суду негайно.

Копію ухвали для виконання негайно направити до Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Запорізької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1