АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/5076/16-к Номер провадження 11-кп/786/221/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
за участі
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.11.2016 року

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.11.2016 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення в порядку ст. 81 КК України.

Ухвалюючи вказане рішення, суд послався на те, що засуджений ОСОБА_7 характеризується задовільно, проте має багато судимостей, вироки яких слід виконувати самостійно та своєю поведінкою не довів своє виправлення.

Не погодившись з таким рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду та задовольнити його заяву про застосування до нього ст.81 КК України. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що доклав зусиль до свого виправлення, з моменту прибуття до Крюківської ВК працює на швейній дільниці, має заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Шкоду завдану злочином відшкодував під час досудового розслідування.

Інші учасники судового провадження ухвалу суду не оскаржили.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, заперечення проти її задоволення прокурора ОСОБА_6 , дослідивши матеріали провадження, особової справи засудженого та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, відбуття певної частини покарання є лише формальною умовою умовно-дострокового звільнення. Фактичною або матеріальною обов`язковою підставою є доведеність виправлення засудженого - поведінка ув`язненого в місцях позбавлення волі та його ставлення до праці.

Встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.07.2014 року за ч.2 ст.185 КК України на 3 років позбавлення волі та відбуває покарання у Кременчуцькій виправній колонії, куди прибув 30.11.2015 року.

24.10.2016 року засуджений звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі.

Перебуваючи в місцях попереднього ув`язнення та позбавлення волі з 21.07.2014 року ОСОБА_7 стягнень не мав, порушення правил відбування покарання не допускав. За період відбуття покарання у виправній колонії засуджений ОСОБА_7 характеризується в цілому добре. Проте, як вбачається із наявних у особовій справі характеристик, крім останньої за часом, бажання працювати не виявляв.

18.07.2016 року та 18.10.2016 року отримав заохочення у виді подяки за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Ця обставина, разом з іншими даними щодо поведінки засудженого, вказує на те, що він дійсно почав ставати на шлях виправлення. В той же час, з огляду на те, що пройшов нетривалий період з часу протягом якого ОСОБА_7 змінив своє ставлення до праці робити висновки щодо стабільності його сумлінної поведінки та ставлення до праці передчасно.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що своєю поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_8 не довів своє виправлення, а відтак ухвалив обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення.

Під час апеляційного розгляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування оскарженого судового рішення.

З урахуванням вище наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404, 407, 418 КПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.11.2016 року про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11