Cправа № 750/661/17
Провадження № 1-кс/750/158/17

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2017 року м. Чернігів
Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові скаргу ОСОБА_4 на рішення прокурора Чернігівської місцевої прокуратури та зобов`язання вчинити дії у кримінальному провадженні № 0004626, -

в с т а н о в и в :
До суду 23.01.2017р. поштою надійшла скарга потерпілого ОСОБА_4 від 17.01.2017р. на рішення від 06.01.2017р. прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , яке він отримав 16.01.2017р., в скарзі скаржник просить: скаргу задовольнити, скасувати рішення прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 від 06.01.2017р., зобов`язати вказаного прокурора за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_4 від 28.11.2016р. скерувати матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004626 від 02.06.2014р. до прокуратури Одеської області для подальшого досудового розслідування слідчими СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області та повідомити про це ОСОБА_4 письмово за адресою проживання: АДРЕСА_1 ; та просить розглянути дану скаргу без участі скаржника, який не може з`явитися в судове засідання у зв`язку із поганим самопочуттям.

В судове засідання скаржник не з`явився. Клопотання скаржника, викладене у його скарзі про розгляд його скарги без його участі, задоволено ухвалою слідчого судді, занесеною до журналу судового засідання.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, пояснив, що прокурор ОСОБА_5 на даний час перебуває у відпустці, він є старшим групи прокурорів у даному кримінальному провадженні, також прокурор повідомив, що скаржник дійсно звертався до Чернігівської місцевої прокуратури із клопотанням від 01.12.2016р., вказане клопотання скаржника було розглянуто прокурором Чернігівської місцевої прокуратури, за наслідком чого було винесено постанову, яка була надіслана особі, яка мала інші ім`я та по батькові, ухвалою слідчого судді було зобов`язано прокурора у вказаному вище кримінальному провадженні розглянути клопотання ОСОБА_4 від 01.12.2016р. в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України, на виконання зазначеної ухвали слідчого судді від 22.12.2016р. прокурором Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 було винесено постанову від 06.01.2017р. про відмову у задоволенні клопотання скаржника від 01.12.2016р., скаржник вказану постанову отримав, що підтверджується копією його скарги та додатками до неї, вважав, що вимоги ст.220 КПК України при розгляду клопотання скаржника від 01.12.2016р. дотримані, зазначив, що кримінальне провадження було передано до ЧВП ГУ НП в Чернігівській області на підставі постанови про визначення територіальної підслідності від 01.11.2016р. прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 , відсутні будь-які дані щодо скасування вказаної постанови у встановленому законом порядку, на даний час підстав для направлення вказаного кримінального провадження до м. Одеси нема, зауважив, що спір про підслідність не є компетенцією слідчого судді, і у випадку спору це має визначатися прокурором вищого рівня, на обґрунтування своїх доводів надав копії документів.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали у провадженні за скаргою, приходжу до наступного висновку з огляду на таке.

В провадженні ЧВП ГУ НП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004626 від 02.06.2014р.

Відповідно до копії витягу від 16.11.2016р. із вказаного вище кримінального провадження та копії постанови про визначення групи прокурорів від 16.11.2016р., ОСОБА_3 входить до групи прокурорів, які здійснюють повноваження прокурорів у кримінальному провадженні № 0004626 від 02.06.2014р. та згідно постанови про визначення групи прокурорів у даному кримінальному провадженні є старшим групи прокурорів у вказаному вище кримінальному провадженні.

01 грудня 2016 року скаржник, як потерпілий, звернувся до прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 з клопотанням від 01.12.2016р., яке направив електронною поштою, в якому, пославшись на відповідні підстави, просив скерувати матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0004626 від 02.06.2014р. до прокуратури Одеської області для подальшого досудового розслідування слідчими СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одеса ГУ Національної поліції в Одеській області та повідомити його про результати розгляду належним чином цього клопотання у встановлений законом строк письмово за адресою проживання, вказавши відповідну адресу.

Як вбачається з матеріалів у провадженні за скаргою, бездіяльність прокурора стала причиною звернення скаржника із відповідною скаргою до слідчого судді, який ухвалою від 22.12.2016р. (справа № 750/12304/16-к, провадження № 1-кс/750/3379/16), зобов`язав прокурора Чернігівської місцевої прокуратури, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0004626 розглянути клопотання ОСОБА_4 від 01.12.2016р. в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України. При цьому у вказаній ухвалі слідчим суддею було встановлено, що як вбачається з копії постанови від 02.12.2016р., прокурором розглянуто клопотання скаржника від 01.12.2016р. Супровідний лист до вказаної постанови свідчить про те, що постанова мала бути надіслана скаржнику, що підтверджується наданою прокурором копією супровідного листа від 05.12.2016р. № 9828-15, проте, згідно наданої прокурором копії реєстру на просту кореспонденцію № [27-34]1615-16 із датою відправки 06.12.2016р., вказаний вище лист № 9828-15 з додатком було направлено ОСОБА_7 .

Відповідно до ч.5 ст.532 КПК України, ухвали слідчого судді та суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Відповідно до ч.2 ст.21 КПК України, вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Відповідно до ст.533 КПК України, вирок, або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягають виконанню на всій території України.

Вимоги для розгляду клопотань, заявлених під час досудового розслідування, встановлені у ст. 220 КПК України.

Названою нормою передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Після прийняття ухвали слідчого судді від 22.12.2016р., постановою від 06.01.2017р. про відмову у задоволенні клопотання, копія якої докладена до скарги скаржником, прокурор Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , розглянула клопотання скаржника від 01.12.2016р., та відмовила у задоволенні клопотання потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_4 щодо скерування матеріалів досудового розслідування вище вказаного кримінального провадження до прокуратури Одеської області, пославшись на те, що після проведення слідчих (розшукових) дій, в разі наявності достатніх підстав, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, Чернігівською місцевою прокуратурою буде прийнято рішення щодо подальшого місця проведення досудового розслідування відповідно до вимог ст. 218 КПК України, на даний час підстав для задоволення клопотання потерпілого у кримінальному провадженні № 0004626 ОСОБА_4 в частині скерування матеріалів досудового розслідування вище вказаного кримінального провадження до прокуратури Одеської області для подальшого досудового розслідування не вбачається.

Як слідує з матеріалів у провадженні за скаргою, зазначена постанова отримана скаржником, та до скарги скаржником докладено як копію зазначеної постанови прокурора, так і копію супровідного листа від 06.01.2017р. № 9828-15 та конверта, в якому вони були відправлені 11.01.2017р. згідно поштового штампу.

Проте, скаржник у скарзі стверджує, що станом на 17 січня 2017 року він не повідомлений про результати розгляду зазначеного клопотання належним чином у порядку, передбаченому ст.220 КПК України, оскільки 16.01.2017р. ним було отримано лист від 06.01.2017р. № 9828-15 з постановою прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 від 06.01.2017р. про відмову у задоволенні його клопотання, які не вважає належними документами, прийняте прокурором рішення вважає невмотивованим, необґрунтованим та незаконним.

Однак, викладеним вище спростовується твердження скаржника про те, що прокурором не розглянуте його клопотання від 01.12.2016р. та він не повідомлений про результати розгляду його клопотання від 01.12.2016р. Отримання скаржником оскаржуваної постанови прокурора від 06.01.2017р. із супровідним листом до неї свідчить також про те, що недолік, встановлений ухвалою слідчого судді від 22.12.2016р. було усунуто, рішення за клопотанням ОСОБА_4 від 01.12.2016р. було надіслано ОСОБА_4 та саме ним отримано.

Відповідно до ч. 1 ст.37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

При цьому, повноваження прокурора при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням встановлені ст. 36 КПК України, зокрема, ч.2 цієї статті.

В той же час, відповідно до ч.1 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора. В силу ч.ч.1, 3 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.

Постановою про визначення територіальної підслідності від 01 листопада 2016 року, прийнятою прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 , визначено підслідність кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0004626 від 02.06.2014р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України за СВ Чернігівського ВП ГУ НП в Чернігівській області.

В обґрунтування поданої скарги скаржник також посилається на незаконність постанови від 01.11.2016р. прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 про визначення територіальної підслідності, та відсутність у нього повноважень доручати здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, що на думку скаржника, мала прийняти до уваги прокурор ОСОБА_5 , приймаючи оскаржувану постанову за його клопотанням від 01.12.2016р., про що також безпосередньо зазначено у копії вказаного клопотання, яка докладена до скарги.

Проте, скаржником не надано жодного доказу на підтвердження скасування у встановленому законом порядку постанови від 01.11.2016р. прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 про визначення територіальної підслідності.

Твердження скаржника про встановлення відсутності спору про підслідність у кримінальному провадженні № 0004626 з посилання на ухвалу від 01.06.2016р. не відповідають точному змісту цієї ухвали. Так, вказаним рішенням було визначено, що в зв`язку із відсутністю відповідного обґрунтування та підтвердження належними доказами слідчий суддя в даному випадку не вбачає спору про підслідність.

В той же час, як слідує з копій документів, наявних у провадженні саме за розглядуваною скаргою: постанови про зміну територіальної підслідності від 16 лютого 2016р. прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , щодо визначення підслідності вказаного вище кримінального провадження Приморському ВП ГУ НП в м. Одеса, постанови про визначення територіальної підслідності від 15 липня 2016р. прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , щодо визначення підслідності даного кримінального провадження СВ Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області, постанови про визначення територіальної підслідності від 01 листопада 2016 року прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 щодо визначення підслідності кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні за СВ Чернігівського ВП ГУ НП в Чернігівській області, пояснень прокурора в судовому засіданні, та копії листа прокуратури Чернігівської області від 16.11.2016р. № 04/2/2-3236 вих 16, яким матеріали даного кримінального провадження були направлені до Чернігівської місцевої прокуратури, інших матеріалів провадження за даною скаргою, у кримінальному провадженні фактично наявний спір про підслідність даного кримінального провадження.

Відповідно до ч.5 ст. 218 КПК України, спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня. Спір про підслідність у кримінальному провадженні, яке може належати до підслідності Національного антикорупційного бюро України, вирішує Генеральний прокурор України або його заступник. Отже, вирішення такого спору положеннями КПК України безпосередньо не віднесено до повноважень слідчого судді. Виходячи із змісту ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд, у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Приймаючи до уваги вимоги скарги скасувати рішення прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 від 06.01.2017р. та зобов`язати вказаного прокурора за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_4 від 28.11.2016р. скерувати матеріали досудового розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні до прокуратури Одеської області для подальшого досудового розслідування слідчими СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області, враховуючи встановлене в судовому засіданні, виходячи з наведених вище правових норм, а також положень ч.1 ст.303 КПК України, дослідження обґрунтування вимог скарги, змісту копії клопотання скаржника від 01.12.2016р. та змісту оскаржуваної постанови прокурора від 06.01.2017р. та інших документів у провадженні, відсутності у провадженні за даною скаргою клопотання скаржника від 28.11.2016р., на яке той посилається у вимогах скарги, приходжу до висновку, що зазначені вимоги задоволенню не підлягають.

Одночасно, решта заявлених вимог скарги, як-то розглянути скаргу згідно вимог ч.2 ст.306 КПК України, викликати у судове засідання прокурора ОСОБА_5 , заперечення скаржника проти розгляду скарги, якщо на виклик суду у судове засідання з`явиться інший прокурор замість ОСОБА_5 , про розгляд скарги без участі скаржника тощо, є фактично клопотаннями скаржника, які вирішуються в ході судового розгляду.

За наведених обставин скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

В задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1