АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/19/17 Справа № б/н Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2016 року, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до наданих органом слідства матеріалів, 17 листопада 2016 року, точного часу в ході досудового слідства встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 знаходився біля залізничного вокзалу на пл. Вокзальній, буд.11 у м.Дніпрі, де зустрів раніше знайомого ОСОБА_8 .. В ході розмови з ОСОБА_8 , у зв`язку з фінансовими труднощами останнього, у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло (розбій).

Далі, ОСОБА_6 знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, запропонував ОСОБА_9 проїхати в с.Горянівське, Дніпровського району, Дніпропетровської області для вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_10 , на що ОСОБА_9 дав свою згоду, таким чином вступивши в попередню змову з ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_6 разом з співучасником злочину ОСОБА_9 на громадському транспорті, о 18.00 годині 17 листопада 2016 року прибули до будинку АДРЕСА_1 , де проживав потерпілий ОСОБА_10 .

Реалізуючи свої злочинні наміри, діючи умисно, з корисливих мотивів, співучасники злочину ОСОБА_6 та ОСОБА_11 зайшли на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де ОСОБА_8 підійшов до гаражу, біля якого за допомогою невстановленого слідством предмету виставив ззовні шибку з віконної рами, проник в середину гаражу, після чого відчинив двері з середини, тим самим надав доступ співучаснику злочину ОСОБА_6 .

Продовжуючи свої злочинні наміри ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні гаражу, зі светра зеленого кольору, котрий належить потерпілому ОСОБА_10 , за допомогою підручних засобів, з метою приховати обличчя та не бути впізнаними потерпілим, виготовили маски з прорізями для очей, які у подальшому використали під час вчинення розбійного нападу.
Знаходячись за вищевказаною адресою, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , підійшли до житлового будинку, в котрому на той час перебував потерпілий ОСОБА_10 , де ОСОБА_8 за допомогою виставлення віконної шибки проник до будинку, де з середини відчинив вхідні двері в будинок, тим самим надав вільний доступ до нього співучаснику злочину ОСОБА_12 .
Продовжуючи свої злочинні дії, знаходячись у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , котрий озброївся дерев`яною палкою, яку знайшов у будинку, пройшли до кімнати, в якій відпочивав потерпілий ОСОБА_10 , де застосовуючи до нього насильство, небезпечне для життя чи здоров`я, ОСОБА_8 почав наносити дерев`яною палкою удари в область голови та вимагати передачі грошових коштів, при цьому погрожуючи останньому насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
У цей час ОСОБА_6 знаходився у тій же кімнаті, разом з потерпілим та співучасником злочину ОСОБА_8 , та намагався самостійно відшукати грошові кошти та цінні речі потерпілого.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, ОСОБА_8 озброївшись невстановленим слідством предметом, схожим на ніж, який отримав від ОСОБА_6 , продовжив застосовувати до потерпілого ОСОБА_10 насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, а саме спричинив невстановленим предметом різані рани нижніх кінцівок потерпілого.
Потерпілий ОСОБА_10 реально сприймаючи погрози, як небезпечні для свого життя та здоров`я, перебуваючи у безпорадному стані, вказав останнім на місце, де зберігались грошові кошти.
Таким чином, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 заволоділи майном потерпілого ОСОБА_10 , а саме грошовими коштами у сумі 3000 грн., мобільним телефоном «Jivi» та двома іконами.
25 листопада 2016 року ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого Дніпровського РВП Дніпропетровського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Дніпропетровській області, погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 про застування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 . Строк тримання під вартою ухвалою визначено до 23 січня 2017 року включно.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, достатність доказів обґрунтованості підозри, крім того вказав, що ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, передбачений ч.3 ст.187 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років, з конфіскацією майна.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, підозрюваний ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що він не погоджується з рішенням суду, у зв`язку з тим, що всі його пояснення були взяті у нього під моральним та фізичним впливом, в результаті чого він був змушений оговорити себе. Зазначає, що він не міг вчинити вказаний злочин, так як знаходився після операції і мав погане самопочуття.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційним переглядом встановлено, що 18 листопада 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00002799 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками, передбаченими ч.3 ст.187 КК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність і обґрунтованість клопотання слідчого, погодженого з прокурором про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст.193,194 КПК України, вислухав думку учасників процесу, дослідив фактичні обставини та матеріали кримінального провадження.

Слідчим суддею враховано, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, наявність обґрунтованої підозри та ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м?яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що з урахуванням наявності ризиків, визначених ст.177 КПК України у кримінальному провадженні, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про неможливість застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з реальним позбавленням волі.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Доводи ОСОБА_6 про те, що він не погоджується з рішенням суду, що він не міг вчинити вказаний злочин, так як знаходився після операції і мав погане самопочуття колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у ході досудового розслідування кримінального провадження було зібрано достатньо матеріалів, які дають підстави для обґрунтованої підозри стосовно підозрюваного ОСОБА_6 .

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою і такою, що не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.177, 183, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2016 року, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: