Справа № 545/229/17
Провадження № 1-кп/545/106/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.02.2017 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження № 0000024 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Триліси, Фастівського району, Київської області, громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей немаючого, не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимому,
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.358 ч.1, ст.358 ч.4 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , у листопаді 2016 року знайшов в м. Полтаві, у районі «Парку Слави», посвідчення інваліда 3-ї групи з дитинства, яке видане на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому достовірно знаючи, що маючи таке посвідчення можливо безкоштовно їздити у міському та приміському громадському транспорті та залишив його зберігати при собі для власних потреб, з метою подальшого використання. В подальшому ОСОБА_5 , діючи умисно, керуючись корисливими мотивами, власноручно вніс зміни до первинного змісту привласненого посвідчення, що виразилось в наклеюванні фотокартки на первинне фото, чим здійснив підроблення посвідчення з метою використання його в особистих цілях для безкоштовного проїзду в громадському транспорті.

Таким чином встановлена винність гр. ОСОБА_5 у незаконному підробленні посвідчення інваліда 3-ї групи з дитинства, яке видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і яке надає певні права, а також з метою його використання підроблювачем, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Окрім того, 06 січня 2017 року, близько 11.00, гр. ОСОБА_5 , знаходячись у с. Мачухи, в автобусі сполученням «Полтава-Мачухи», по вимозі водія на кінцевій зупинці розрахуватися за проїзд, діючи умисно, з метою безкоштовного проїзду, пред`явив в якості проїзного документа завідомо підроблене ним посвідчення інваліда 3-ї групи з дитинства.

Таким чином встановлена винність гр. ОСОБА_5 у використанні завідомо підроблених документів, тобто вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Під час досудового розслідування між прокурором Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 19.01.2017 року укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з угодою ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.1та ч.4 КК України, зобов`язався сприяти розслідуванню кримінального провадження. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч.1

ст. 358 КК України у виді одного року обмеження волі; за ч.4 ст.358 КК України у виді одного року трьох місяців обмеження волі. Згідно ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно буде призначено покарання у виді одного року трьох місяців обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік з покладанням обов`язків передбачених ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Суд, перевіривши угоду, заслухавши учасників судового провадження, дійшов висновку, що угода відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.
Зокрема, у силу ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 358 КК України та ч.4 ст. 358 КК України, яке відноситься до злочинів невеликої тяжкості. У даному кримінальному провадженні потерпілі відсутні.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає положенням ст.472 КПК, оскільки містить дані про її сторони, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого відповідно до Кримінального кодексу України, істотні для кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості.
Сторонами узгоджене покарання, а також зазначені передбачені статтями 473, 476 КПК України наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання. Угода підписана сторонами із зазначенням дати.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтвердив суду, що вину визнає повністю, угода про визнання винуватості укладена ним добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
На виконання вимог ст.474 КПК України судом роз`яснено обвинуваченому наслідки укладання та затвердження угоди та з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним
З огляду на зазначене, враховуючи відсутність передбачених ч.7 ст.474 КПК підстав для відмови у затвердженні угоди, оскільки її умови не суперечать інтересам суспільства і не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, обвинувачений визнав свою винуватість добровільно, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
Обставинами які пом`якшують покарання згідно ст.66 КК України, є щире каяття , активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України не виявлено.

Згідно довідки з ІЦ ГУНП УМВС України в Полтавській області обвинувачений в силу ст.. 89 КК України не судимий.
На обліках у лікаря нарколога та психіатра ОСОБА_5 не перебував та не перебуває.
Судові витрати відсутні.
Питання щодо долі речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст.. 100 КПК України.
До набрання вироком чинності заходи забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого не застосовувати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ :
Угоду від 19.01.2017 року по кримінальному провадженню №0000024 про визнання винуватості укладену між прокурором Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 - затвердити.
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених:
- ч. 1 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі;
- ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання у виді 1(одного) року 3 (трьох) місяців обмеження волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 1(одного) року 3 (трьох) місяців обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік з покладанням обов`язків передбачених ч.1 ст. 76 КК України, а саме:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До набрання вироком чинності заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_7 не застосовувати.
Речовий доказ посвідчення серії та номер НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_6 інваліда 3-ої групи з дитинства, який зберігається в камері зберігання речових доказів Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області знищити.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1