Дата документу 05.01.2017
Справа № 501/5004/15-к

У Х В А Л А
05 січня 2017 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,
захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Крумовград Республіка Болгарія, громадянина Болгарії, який є громадянином Турецької Республіки, ОСОБА_11 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за звинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_10 обвинувачується в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту наркотичних засобів та особливо небезпечних наркотичних засобів, в особливо великих розмірах (ч.3 ст. 307 КК України), контрабанді, тобто переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю наркотичних засобів, в особливо великих розмірах, вчинене за попередньою змовою групою осіб (ч.3 ст. 305 КК України), закінченому замаху на контрабанду, тобто закінчений замах на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю наркотичних засобів, в особливо великих розмірах, вчинене за попередньою змовою групою осіб повторно (ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 305 КК України), в незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту наркотичних засобів та особливо небезпечних наркотичних засобів, в особливо великих розмірах, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб (ч.3 ст. 307 КК України).
Стороною захисту внесено клопотання, щодо проведення допиту свідків: ОСОБА_12 , яка мешкає на території Польщі, ОСОБА_13 - мешкає на території Туреччини, ОСОБА_14 на території Ірану, з викликом в судове засідання в зал суду в м. Чорноморську або в режимі відеоконференції при неможливості їх прибуття.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання в частині виклику свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вказуючи на його необґрунтованість, так як відомості, які містяться у протоколах допиту цих свідків є допустимими доказами та не потребують легалізації. Не заперечував проти допиту свідка ОСОБА_14 .
Захисники в судовому засіданні обґрунтували необхідність допиту вказаних свідків наступним:
-при допиті свідка ОСОБА_12 під час досудового розслідування не з`ясовували повно обставини, що стосуються участі ОСОБА_10 у транспортуванні партії руберойду в Польщу, обсяг його поставок, знайомства з ОСОБА_15 , з ким домовлялася щодо поставок ті інше;
-свідок ОСОБА_14 був допитаний слідчим суддею 16 серпня 2015 року в порядку ст. 225 КПК України без участі сторони захисту, не заважаючи, що на той час ОСОБА_10 вже було пред`явлено підозру. Під час допиту ОСОБА_16 на досудовому розслідуванні не було з`ясовано наявність його згоди на догляд транспортного засобу під час виявлення наркотичних засобів у вантажу руберойду; не підтверджено отримання його згоди на добровільну участь у контрольованій поставці наркотичних засобів з м. Одеса до м. Київ; потрібно з`ясування обставин транспортування вантажу з Ірану до України, обставин його знайомства з ОСОБА_17 , ролі останнього у цьому транспортуванні та інше;
-свідок ОСОБА_18 Той при його допиті на території Туреччини належно не з`ясовані обставини утворення ТОВ «ОРДО 2000», а отримані від нього відповіді навпаки свідчать про його необізнаність; Не з`ясовано його роль у цьому підприємстві та яку роль виконувала ОСОБА_15 . Вважають, що саме цей свідок та ОСОБА_15 були організаторами поставок наркотичних засобів на територію України.
Вислухавши думку прокурора, захисників та обвинуваченого, суд вважає за необхідне клопотання сторони захисту задовольнити з наступних підстав.
Згідно ч. 4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція 1) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно п. d) ч. 3 ст. 6 Конвенції 1 кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.
Обставини, які необхідно встановити при допиті вказаних свідків є суттєвими для забезпечення захисту прав обвинуваченого.
10 листопада 1994 року Верховною Радою України ратифіковано Конвенцію про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року (далі- Конвенція), яка набула чинності для України 14 квітня 1995 року.
07 вересня 2005 року Верховною Радою України ратифіковано договір між Україною та Ісламською республікою Іран про правову відносини та правову допомогу в цивільних і кримінальних справах.
04 лютого 1994 року Верховною Радою України ратифіковано договір між Україною і Республікою Польща про правову допомогу і правові відносини у цивільних і кримінальних справах.
Крім того, Законом України «Про ратифікацію Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах» 1959 року (далі Конвенція 2), та Другого додаткового протоколу 2001 року до Конвенції від 16 січня 1998 року № 44/98-ВР, ратифіковано підписані від імені України 29 травня 1997 року в м. Страсбурзі вказану Конвенцію з заявами і застереженнями до неї, учасником якої є Польща, Туреччина.
Згідно ст. 1 Конвенції 2 договірні Сторони зобов`язуються надавати одна одній, відповідно до положень цієї Конвенції, як найширшу взаємну допомогу у кримінальному переслідуванні правопорушень, покарання яких, на момент прохання про надання допомоги, підпадає під юрисдикцію судових властей запитуючої Сторони.
В силу ст. 6 (Обсяг правової допомоги) Конвенції 2, Договірні Сторони надають один одному правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема складання і пересилання документів, проведення обшуків, вилучення, пересилання і видачі речових доказів, проведення експертизи, допиту сторін, обвинувачених, свідків, експертів, порушення карного переслідування, розшуку і видачі осіб, що вчинили злочини, визнання і виконання судових рішень по цивільним справам, вироків у частині цивільного позову, виконавчих написів, а також шляхом вручення документів.
При цьому судом враховується, що допит вказаних свідків на території України ускладнений необхідністю надання тривалого часу для виклику та прибуття свідка до України, обмеженістю на теперішній час фінансових можливостей України у фінансування прибуття свідків, у зв`язку з чим можливо звернутися до компетентного органу закордонної держави з проханням забезпечити проведення допиту за допомогою відеоконференції, що відповідає вимогам п.3 ст.9 Другого додаткового протоколу до Конвенції 2.
Порядок допиту свідка за запитом компетентного органу іноземної держави та України шляхом проведення відеоконференції регулюється положеннями також ст. 567 КПК України.
Відповідно ч. 1 ст. 551 КПК України суд, прокурор або слідчий за погодженням з прокурором надсилає до уповноваженого (центрального) органу України запит про міжнародну правову допомогу у кримінальному провадженні, яке він здійснює.
Відповідно до пп.9 п.3 Положення про Міністерство юстиції України (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 2 липня 2014 р. № 228) одним з основних завданням Мін`юсту є здійснення міжнародно-правового співробітництва, забезпечення дотримання і виконання зобов`язань, узятих за міжнародними договорами України з правових питань.
Відповідно до ст. 15 Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах Судові доручення, передбачені у статтях 3, 4 і 5, а також прохання, передбачені в статті 11, надсилаються міністерством юстиції запитуючої Сторони міністерству юстиції запитуваної Сторони і повертаються по тих же каналах.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 550, 551, 567 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
Надіслати запит до Міністерства юстиції України про міжнародну правову допомогу шляхом виконання процесуальної дії допиту свідків обвинувачення:
громадянку ОСОБА_19 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 ;
громадянина Туреччини ОСОБА_20 ( ОСОБА_21 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Батман, паспорт НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , особистий ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;
громадянина Ірану ОСОБА_16 ( ОСОБА_22 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження м. Тебріз, паспорт НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,
в режимі відеоконференції під час судового провадження у кримінальному провадженні № 501/5004/15-к відносно ОСОБА_10 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 Пушкарський