Справа № 308/710/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 серпня 2017 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого суді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003838 від 1 листопада 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області на розгляді знаходиться кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003838 від 1 листопада 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України.

У судовому засіданні прокурор просив продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк два місяці, оскільки відсутні будь-які дані про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотали про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність відповідних ризиків, передбачених ч.1 даної статті. Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 був обраний у вигляді тримання під вартою Ужгородським міськрайонним судом, при обранні відповідного запобіжного заходу враховувались обґрунтованість підозри та ризики. В тому числі, щодо існування ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від суду.

Обраний запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 продовжувався, зазначений строк спливає, на даний час судовий розгляд не закінчено, розгляд справи триває, з причин, які не залежать від суду, розгляд кримінального провадження не може бути закінчений до спливу 2-х місячного строку тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а відповідно до ст.18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду. З урахуванням вимог ч.5 ст.9 КПК України судом при вирішенні питання про запобіжний захід враховується практика Європейського суду з прав людини. Суд враховує, доводи сторони захисту та обвинуваченого, але при цьому з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції». Також, у рішенні ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства, викладено позицію що факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Суд вважає, що на момент вирішення питання про запобіжний захід встановлено існування ризику переховуватися від суду, оскільки можливість призначення покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі, може викликати загрозу втечі обвинуваченого, про що також викладено правову позицію в рішенні ЕСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії».

З огляду на наведене, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, ураховує особу обвинуваченого, який ніде не працює та не має постійного джерела доходів, його сімейний стан, що в сукупності свідчить про відсутність у нього соціально-стримуючих факторів.

Враховуючи вищенаведені ризики і обставини, які у своїй сукупності беруться до уваги судом при вирішенні питання про продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу, суд вважає, що обставини, зазначені при обранні запобіжного заходу продовжують існувати і по даний час, судове провадження не закінчено, ОСОБА_7 перебуваючи на волі може ухилятися від явки до суду і виконання процесуальних рішень, а також перешкоджати встановленню істини у справі, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.

Окрім цього, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів - особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт чи застава, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та буде не достатнім для виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178, 183, 199, 331, 372 КПК України, суд в складі колегії,-

ПОСТАНОВИВ:
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів - до 17 жовтня 2017 року.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3