Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 531/955/16-к
Провадження № 1-кп/553/16/2017
В И Р О К
Іменем України
22.06.2017м. Полтава

колегія суддів Ленінський районний суд м.Полтави в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката
ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0000362 від 01.06.2016 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Халтурино, Карлівського району, Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня - спеціальна, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на утриманні має матір інваліда ІІ групи, раніше судимого:

-17.05.2012 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;

-19.06.2012 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 121 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі;

-04.07.2013 року Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ України відмінено вирок Карлівського районного суду Полтавської області від 19.06.2012 року та направлено на новий судовий розгляд;

-18.12.2013 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 121, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України приєднано покарання за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 17.05.2012 року та остаточно засудженого до 5 років позбавлення волі;

-28.01.2016 року Ленінським районним судом м. Полтави зараховано у термін попереднього ув`язнення з 17.01.2012 року до 04.10.2012 року та з 04.10.2013 року по 04.01.2014 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі; 05.02.2016 року звільнений з місць відбуття покарання у зв`язку з відбуттям строку покарання,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :
Обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою заволодіння чужими майном - грошовими коштами, відкрито, вчинив розбійний напад на потерпілу ОСОБА_8 , поєднаний з погрозою застосуванням до неї насильства, небезпечного для її життя чи здоров`я, та з проникненням в інше приміщення, за наступних обставин.

Близько 9 години ранку ОСОБА_6 приїхав громадським транспортом з с. Голобородівка Карлівського району Полтавської області до м. Карлівка Полтавської області, з метою відшукати для себе роботу або ж тимчасовий підробіток.

З даною метою він обходив подвір`я у м. Карлівка та при цьому вживав пиво, так як погода того дня вдалася спекотною.

Без поважних причин пропустивши автобус до с. Халтурино Карлівського району Полтавської області та перебуваючи в центральній частині міста, де постійно знаходяться таксі, ОСОБА_6 для вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, вирішив піти до залізничного вокзалу, де розташоване кафе.

Реалізуючи свій злочинний намір, того ж дня, близько 19 год. 20 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу через відчинені двері службового входу, розташовані з тильної сторони приміщення магазину-кафе, , відкрито проник в його середину, де вчинив напад на потерпілу ОСОБА_8 , поєднаний з погрозою застосуванням насильства для життя і здоров`я потерпілої, а саме приставивши до її горла ніж, що був у нього з собою, та погрожуючи ним, намагався заволодіти грошовими коштами з каси магазину в сумі 2296 грн., однак був затриманий відвідувачами магазину.

За допомогою сторонніх осіб, котрі утримували ОСОБА_6 та викликали службу охорони магазину та працівників поліції, останній і був затриманий.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні фактично визнав, не заперечував своєї причетності до вчинення вказаного злочину, але при цьому не погоджувався з фактом проникнення до магазину, наявності у нього корисливої мети для проникнення до нього, а також застосування до потерпілої погроз, заподіяння їй тілесних ушкоджень за допомогою ножа. Свої дії не мотивував ніяким чином, вказуючи на перебування в стані сильного алкогольного сп`яніння та неможливістю усвідомлювати в повній мірі значення своїх дій та керувати ними.

Однак, не дивлячись на часткове визнання вини обвинуваченим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, його винність у вчиненні дій, які виразились у відкритому розбійному нападі, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням до іншого приміщення, за обставин наведених у вироку, підтверджується зібраними по справі доказами, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні.
Дане підтверджується сукупністю наступних доказів.

Передусім, надаючи оцінку доказам та вирішуючи питання щодо доведеності вини обвинуваченого у скоєнні даного злочину, судом перш за все враховано вимоги ст.ст. 28,62 Конституції України, ст. 370 КПК України, ст.ст. 3,13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року, практику Європейського суду з прав людини, якими передбачено, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише національним і європейським законодавством, як однією із його форм, а виключає інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства.

Відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 255 цього Кодексу. Суд не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них.
Стаття 16-1 КПК України передбачає, що розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності.
Обвинувачений ОСОБА_6 в ході судового розгляду показав, що близько 9 год. ранку 01.06.2016 року він приїхав мікроавтобусом до м. Карлівка, Полтавської області з с. Голобородівка Карлівського району Полтавської області з метою знайти для себе роботу. Обійшовши декілька домогосподарств, що розташовані в центральній частині міста, роботи не знайшов та пропустив рейсовий автобус на с. Халтурино Карлівського району, Полтавської області куди і мав намір їхати. Протягом всього дня вживав пиво, оскільки день був дуже спекотним. Поспілкувавшись в центрі міста зі своїм знайомим, з яким відбував покарання, вирішив піти до залізничного вокзалу, щоб найняти таксі до с. Халтурино.

Проходячи повз кафе «Екпрес», що розташоване на пероні вокзалу, помітив дівчину, що виходила з тильного входу до його приміщення, та вирішив зайти в середину. Що відбувалося з ним в кафе та з якою метою він туди заходив та здійснення погроз потерпілій за допомогою ножа, він не пам`ятає, пояснюючи своїм перебуванням в стані сильного алкогольного сп`яніння.

Пам`ятає лише те, що працівники поліції його доставляли до медичного закладу, а також те, що він був весь в крові та з пошкодженнями обличчя.

На обставини скоєного ним може вказувати лише після відтворення в ході досудового слідства відеозапису з камер спостереження влаштованих в приміщенні кафе та виключно на підставі відеозаписів, що містяться на ньому.

Розкладний ніж, котрий є знаряддям злочину, мав при собі, так як використовує його для риболовлі.

Потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що 01.06.2016 року працювала барменом в кафе «Експерес», що на пероні залізничного вокзалу в м. Карлівка Полтавської області. Близько 19 год. того дня, зі службового входу зайшов обвинувачений, обійнявши її однією рукою за шию, а іншою, тримаючи в руці якийсь колючий предмет та погрожуючи: «Давай гроші, бо заріжу», наказав їй надати йому з каси кошти. Дані погрози та накази нападник висловлював їй на вухо для того, щоб не почули відвідувачі, котрі знаходились неподалік в приміщенні кафе.

Розуміючи протиправність дій нападника, вона почала просити допомоги у відвідувачів, котрі перебували поблизу барної стійки та, при цьому, намагалася притримувати своїми руками та тулубом шухляду з коштами, щоб не дати можливості нападнику забрати їх.

На її прохання двоє із відвідувачів кафе почали припиняти дії ОСОБА_6 та намагалися його затримати, що в результаті і було вчинено за допомогою їхніх спільних дій.

Всі події розбійного нападу відбувалися доволі швидко, потягом близько 5 хвилин.

В подальшому було викликано охорону магазину-кафе, власників та поліцію.

Деталей, за яких було скоєно на неї розбійний напад, суду пояснити не може, так як перебувала в шоковому та наляканому стані, але з впевненістю може сказати, що обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння, так як від нього доносився запах спиртних напоїв.

Після того, як на місце події прибули працівники поліції, біля місця нападу на неї, за барною стійкою, останніми було виявлено розкладний ніж.

Погрозу життю, висловлену обвинуваченим на її адресу, вона сприймала реально.

При цьому, в судовому засіданні потерпілою ОСОБА_8 було зазначено колегії суддів, що діями обвинуваченого тілесних ушкоджень їй завдано не було.

Колегії суддів свідок ОСОБА_9 повідомила, що близько 17-18 години вечора 01.06.2016 року, виходячи через службовий вхід кафе «Експрес», розташованого на пероні залізничного вокзалу в м. Карлівка Полтавської області, для того щоб винести сміття та придбати пакети для нього, вона зустріла невідомого молодого чоловіка одягненого в кофту з капюшоном, котрий мав намір зайти до приміщення кафе саме через даний службовий вхід, на що вона повідомила останньому, що туди заходити не можна, там - «чорний вхід».

Коли вона повернулась до кафе, помітила, як чоловік в капюшоні, якого вона зустріла перед цим, стояв спиною до неї, а двоє чоловіків-відвідувачів тримали його, а згодом до них приєднався ще один чоловік. Їй повідомили, що даний чоловік намагався пограбувати касу кафе. Потерпілу, яка перебувала в шокованому та наляканому стані, в зв`язку з чим остання постійно плакала, вона та інші відвідувачі почали заспокоювати та надавати заспокійливе.

Свідок ОСОБА_10 суду вказала, що після вчинення розбійного нападу вона прибула до кафе, як його власниця, де знаходилася служба охорони кафе, а згодом і працівники поліції. Потерпілу після проведення необхідних формальностей, вона відпустила відпочивати, так як остання перебувала в шоковому та наляканому стані. Також остання зазначила, що двері, котрі виходять на літній майданчик, де відвідувачі самообслуговуючись можуть пити напої та вживати їжу, є службовим входом, оскільки призначений для вигризки товарів та інших виробничих потреб кафе-магазину. Будь-яких вивісок чи табличок, які б надавали можливість перехожим вважати дані двері парадним входом до кафе, над даними дверима на той момент не існувало. Натомість на даних дверях мається напис «Службовий вхід».

Аналогічні свідчення до показань свідка ОСОБА_10 надав колегії суддів і свідок ОСОБА_11 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 повідомив, що в перших числах червня 2016 року він зайшов до кафе «Чайка», зараз «Експрес», для придбання цигарок і одразу підійшов до барної стійки, де зліва від нього стояла продавець, а поряд з нею невідомий чоловік в капюшоні, і помітив по очах жінки, що їй «негарно», а також те, що вона чимось налякана. Він зробив своє замовлення на товар, поряд з ним з відвідувачів кафе нікого не було, хоча в приміщенні їх знаходилося близько 7-10 чоловік. Коли незнайомець, котрий знаходився поряд з продавчинею, нахилився до каси кафе та наказав останній віддати виручені кошти, він його придавив, схопивши за капюшон кофти. Інші два хлопці, які знаходилися неподалік, на прохання продавщиці про допомогу оббігли за барну стійку і затримали нападника.

ОСОБА_13 , котрий був допитаний судом в якості свідка, пояснив, що 1 червня 2016 року він з товаришами вирішив втомити спрагу, в зв`язку з чим вони зайшли до кафе «Експрес», розташованого на пероні залізничного вокзалу м. Карлівка, щоб придбати прохолодні напої. Зробивши своє замовлення продавцю та продовжуючи розмовляти зі своїм товаришем ОСОБА_14 , він помітив біля барної стійки метушню, в ході якої невідомий чоловік за барною стійкою, підійшовши до продавця, однією рукою тримав блискучий предмет біля горла останньої, а іншою щось робив. В цей момент потерпіла встигла йому повідомити, що нападник їй погрожує щоб забрати з каси кошти. В цей момент невідомий чоловік встиг схватити нападника за капюшон, але він вирвався та вибіг на вулицю, знявши свою кофту, але через 30-40 секунд обвинувачений повернувся та намагався з ним битися. Разом з ОСОБА_14 та невідомим чоловіком вони затримали нападника та утримували його, щоб той не втік, до приїзду працівників поліції. Працівниками поліції біля потерпілої за барною стійкою було знайдено розкладний ніж з довжиною леза 6-7 см та руків`ям темного кольору. Потерпіла після нападу плакала, була шокована та налякана подіями, що сталися, перебувала в підвищеному емоційному стані.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду зазначив, що обвинувачений намагався вчинити завалодіння грошовими коштами за допомогою ножа, обхвативши потерпілу за горло. Лише завдячуючи їх діям та інших відвідувачів кафе вдалося припинити злочинні дії обвинуваченого та затримати останнього. Також свідок пояснив, що нападник зайшов до приміщення кафе дуже несподівано, швидко, зі службового входу, з одягненим на голову капюшоном, прикриваючи своє обличчя. Свідок вказав і на перебування потерпілої після нападу в шоковому та наляканому стані.

Вказані показання підтвердили в судовому засіданні і свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , котрі виїхали на місце пригоди після спрацювання тривожної кнопки за об`єктом, охорону якого вони і здійснюють. Прибувши до кафе, в приміщенні знаходився нападник, затриманий відвідувачами, а згодом прибули власники кафе та працівники поліції.

На підтвердження вчинення обвинуваченим злочинних дій щодо розбійного нападу на ОСОБА_8 , які були узгодженими та спрямованими на досягнення поставленої корисливої мети, вказують і показання потерпілої, яка в судовому засіданні чітко зазначила про нападника, дії якого були несподіваними, раптовими і злагодженими між собою, та в залі судового засідання вказала на обвинуваченого, як особу, яка вчинила даний напад, а також про реальне сприйняття нею насильства та небезпечності цього насильства для її життя чи здоров`я в момент нападу.

Показання потерпілої, надані в ході розгляду даної справи, повністю знайшли своє відображення в показаннях обвинуваченого, а також свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_14 , як за послідовністю вчинених останнім дій для реалізації розбійного нападу на потерпілу, так і за характером та обсягом дій у вчиненні даного злочину.

Факт вчинення ОСОБА_6 розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_8 також підтверджується заявою останньої від 01.06.2016 року, яка того ж дня була зареєстрована в Журналі обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення Карлівського ВП ГУНП за № 2195, та в якій було викладено обставини скоєння даного злочину ( т.2 а.с.50).

Дані обставини щодо вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_8 , саме обвинуваченим ОСОБА_6 , підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.06.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_6 застали під час вчинення злочину на місці події, а саме 01.06.2016 року о 20 годині ( т. 2 а.с.35), а також протоколом огляду диску з відеозаписом з камери відео спостереження від 02.06.2016 року, на якому зафіксований вчинений ОСОБА_6 розбійний напад та очевидно вбачається причетність саме обвинуваченого до вчинення вказаного злочину, котрий був відтворений і в ході судового розгляду даного кримінального провадження ( т. 2 а.с. 127- 134).

Винність ОСОБА_6 підтверджується протоколом огляду від 01.06.2016 року з фото таблицями до нього, а саме місця вчинення злочину кафе «Експрес», розташованого по пл. Перемоги, 5 в м. Карлівка Полтавської області, відповідно до якого в ході огляду встановлено, що обвинувачений зайшов до приміщення кафе з тильної сторони через металопластикові двері, які були відчинені. Приміщення кафе складається з торгової зали, в якій саме і був вчинений даний злочин. В шухляді барної стійки, розташованої в даній залі, були виявлені грошові кошти в розмірі 2296 грн.. На підлозі поблизу барної стійки був виявлений розкладний ніж, за допомогою якого обвинувачений і намагався вчинити розбійний напад ( т. 2 а.с. 51-57).

Даними даного протоколу огляду місця події спростовуються твердження обвинуваченого та його захисника з приводу того, що двері, через які останній потрапив в середину приміщення кафе, являються парадним входом до кафе, що в свою чергу, на їх думку, виключає кваліфікацію дій останнього за ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки зайшовши всередину перед особою, відкривається довгий коридор, в кінці якого спостерігається барна стійка з її внутрішнього боку, де саме і знаходиться продавець, а не відвідувачі. Таким чином, випадково потрапивши в дане приміщення через службовий вхід, ОСОБА_6 мав реальну можливість усвідомити те, що даний вхід не являється парадним входом та в свою чергу безперешкодно вийти звідти.

Вказані висновки суду підтверджуються також і показаннями свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 , котрі вказували на наявність застережних написів щодо приналежності даного входу до службового входу, де вхід стороннім особам заборонено, а свідок ОСОБА_19 в свою чергу вказала обвинуваченому, коли той тільки намагався зайти до приміщення, про неналежність цього входу для відвідувачів.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження позиції сторони захисту та обвинуваченого з даного приводу останніми суду надано не було та в ході судового розгляду судом не встановлено.

Поряд з цим, з показань свідків обвинувачення та протоколу огляду місця події вбачається, що єдиним та належним парадним входом до приміщення кафе був інший вхід, котрий розташований перпендикулярно до залізничних колій вокзалу, для зручності всіх відвідувачів, перехожих та пасажирів, котрий і був облаштований відповідною вивіскою.

Твердження обвинуваченого з даного приводу суд розцінює саме як позицію захисту останнього та його намагання у такий спосіб пом`якшити призначене судом покарання.

Висновки суду також підтверджується постановою про визнання та прилучення до справи речових доказів від 02.06.2016 року, відповідно до якої речовими доказами по даному кримінальному провадженню визнано вилучені з місця вчинення злочину: відрізок липкої стрічки з папілярними узорами рук, розкладний ніж, грошові кошти в сумі 2296 грн. та змиви плями бурого кольору (т. 2 а.с. 58).

Даними постанови про визнання та прилучення до справи речових доказів від 01.06.2016 року, відповідно до якої під час затримання на місці події було виявлено та вилучено у ОСОБА_6 :

-сумку синього кольору з чоловічими кросівками чорного кольору марки «Рібок»;

-светр в полоску білого, сірого та чорного кольору;

-спортивну кофту марки «Адідас», сірого та синього кольору;

-диплом серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 ;

-додаток до диплома НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон марки «Соні Еріксон К 220і», з сім картою оператора «МТС» № НОМЕР_3 ;

- зв`язку двох ключів та брилка зеленого кольору;

- кошти в сумі 19 грн.;

- довідку про звільнення ПОЛ № 16337 на ім`я ОСОБА_6 , яким підтверджуються показання обвинуваченого з приводу того, що останній в день злочину намагався знайти собі роботу в м. Карлівка Полтавської області (т. 2 а.с. 59).

Вищенаведені у вироку суду обставини, підтверджуються також постановами про визнання та прилучення до справи речових доказів від 02.06.2016 року, відповідно до яких відібрані у ОСОБА_6 зразки крові, якими промочено марлевий тампон та чистий марлевий контрольний тампон, а також вилучений диск марки «Verbatim SD- R 700 МВ 52х80 min», на якому мається рукописний напис чорного кольору « ОСОБА_11 (підпис)», та міститься відеозапис з камер відео спостереження, встановлених в кафе «Експрес» за адресою пл. Перемоги, 5 м. Карлівка Полтавської області, та вилучених 02.06.2016 року (т. 2 а.с. 62,63).

Обвинуваченим ОСОБА_6 в ході судового розгляду даного кримінального провадження не оспорювалася та обставина, що на записах з камер відео спостереження, встановлених в кафе «Експрес» в м. Карлівка, зображений саме він. Більше того, останній в присутності свого захисника впізнав себе за одягом, як нападника на жінку бармена в даному кафе 01.06.2016 року.

Даними висновку судової імунологічної експертизи № 28 від 29.06.2016 р., відповідно до якого сліди крові вилучені під час огляду місця події від 01.06.2016 року можуть походити від ОСОБА_6 , що вказує про присутність останнього на місці злочину 01.06.2016 р. та причетність до його скоєння (т. 2 а.с. 80-88).

Висновком криміналістичної експертизи за № 1072 від 07.06.2016 р., відповідно до якої наданий на дослідження ніж, вилучений 01.06.2016 р. під час огляду місця події не відноситься до холодної зброї, а відноситься до типу туристичних ножів загального призначення (т. 2 а.с. 75- 78).

Довідкою медичного огляду обвинуваченого за № 304 від 01.06.2016 р., відповідно до якого ОСОБА_6 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (т. 2 а.с. 61).

Висновком судово-медичної експертизи № 90 від 02.06.2016 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_8 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено (т. 2 а.с. 60).

Висновком судово-психіатричної експертизи № 272 від 24.06.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_6 в даний час будь-яким психічним хронічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності не страждає, не виявляє ознак недоумства чи іншого хворобливого розладу психічної діяльності;

в період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння не страждав будь-яким хронічним психічним захворюванням, не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності і міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними;

на час інкримінованого йому діяння ОСОБА_6 не знаходився в стані фізіологічного афекту, або в іншому особливому емоційному стані, що суттєво вплинули на його свідомість та поведінку;

ОСОБА_6 не підпадає під дію ч. 2, ч. 3 ст. 19 та ст. 20 КК України. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Може постати перед слідством і судом (т. 2 а.с. 89-94).

Таким чином, зважаючи на узгодженість між собою показань потерпілої, обвинуваченого та свідка ОСОБА_18 , який підтвердив факт наявності у руках обвинуваченого в ході розбійного нападу 01.06.16 року металевого предмету схожого на ніж, та достатність і взаємозв`язок сукупності інших доказів по даному провадженню колегія суддів приходить до висновку щодо об`єктивного підтвердження показань потерпілої щодо наявності у обвинуваченого корисливої мети, з якою і було здійснено останнім даний розбійний напад та для реалізації якої він і прийшов до даного кафе, а також розміру матеріальних збитків, завданих злочином.
Більше того, про узгодженість та спрямованість дій обвинуваченого на досягнення корисливої мети, в тому числі і завдання насильства потерпілій, небезпечного для життя в момент його спричинення, вказують і данні встановлені в ході огляду місця події від 01.06.2016 року, проведеного на території кафе «Експрес», розташованого по пл. Перемоги, 5 в м. Карлівка Полтавської області, де було вчинено розбійний напад, при цьому виявлено знаряддя злочину - ніж, за допомогою якого до потерпілої було застосовано насильство, що становило загрозу життю та здоров`ю останньої.
Так, з оцінки свідчень обвинуваченого, потерпілої та свідків, допитаних в ході судового розгляду, які узгоджуються між собою, як кожного окремого доказу, з точки зору його належності, допустимості та достовірності, а також оцінки сукупності інших зібраних доказів, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, колегія суддів приходить до висновку про наявність кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, в діях обвинуваченого за обставин викладених у вироку.

Крім того, вищевказані висновки колегії суддів щодо наявності в діях обвинуваченого кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, базуються на наступному.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» визначено, що суди у справах про злочини проти власності зобов`язані як установлювати вину підсудних і призначати їм необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів покарання, так і вживати передбачені законом заходи для реалізації прав потерпілих на відшкодування заподіяної шкоди.
Крім того, пунктом 6 даної Постанови визначено, що розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.
Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.
При цьому слід звернути увагу, що законодавцем чітко визначено та дано поняття небезпечного для життя чи здоров`я насильства (стаття 187, частина третя статті 189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та знайшло своє підтвердження в показаннях, наданих в судовому засіданні як потерпілою ОСОБА_8 , так і обвинуваченим ОСОБА_6 , останнім під час розбійного нападу на потерпілу було застосовано фізичне насильство, яке реально не спричинило шкоду її життю, але в момент його застосування створювало реальну погрозу для життя потерпілої.
При цьому сама потерпіла в судовому засіданні вказала, що дана погроза її життю мала реальний характер і сприймалася нею як така, що дійсно може бути реалізована, оскільки нападник мав явну перевагу у фізичній силі, приставив ніж до її шиї, де розташовані життєво важливі органи, вона була позбавлена можливості пручатися та рухатися, оскільки була притиснута нападником до барної стійки, що позбавляло останню реальної можливості чинити опір останньому, вирватися чи втекти від нього.
Дані обставини, встановлені колегією суддів, не були спростовані та не заперечувалися учасниками процесу. Більше того, сам обвинувачений в ході судового розгляду пояснив, що він фактично розумів суспільну небезпечність своїх протиправних дій, вчинених відносно потерпілої, та наслідків цих дій, але вчинив даний злочин, оскільки перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння.

Пунктом 7 Постанови визначено, що крадіжка, грабіж або розбій, поєднані з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища, кваліфікуються відповідно за частиною третьою статті 185, частиною третьою статті 186, частиною третьою статті 187 КК.
Розбій, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, передбачає визначення, по-перше, ознак «житло», «інше приміщення», «сховище»; по-друге, ознак «проникнення». Тільки сукупність цих ознак, дає можливість кваліфікувати розбій за ч.3 ст. 187 КК України.
Приміщення це різного роду споруди, будови, в яких постійно чи тимчасово знаходиться майно: крамниця, елеватор, база, промислове підприємство, музей тощо.
Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище розуміється незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; обманним шляхом; з використанням підроблених документів тощо).
Обов`язковою ознакою проникнення є його незаконність, тобто відсутність у особи права перебувати у перелічених місцях, де знаходиться майно.
З суб`єктивної сторони проникнення вчиняється обов`язково з метою крадіжки.

Так, з досліджених матеріалів кримінального провадження та оцінки доказів в їх сукупності колегія суддів вбачає, що обвинувачений незаконно, без подолання перешкод та без будь якого дозволу через службовий вхід проник до приміщення кафе, розташованого по АДРЕСА_2 , з метою заволодіння чужим майном, тобто вчинення крадіжки.

Як пояснив в судовому засіданні обвинувачений під приводом придбання продуктів харчування чи напоїв проник всередину даного приміщення, шляхом вільного доступу через відчинені двері службового входу, та під даним приводом обвинувачений ОСОБА_6 раптово та несподівано для потерпілої наблизився впритул до останньої та в результаті чого здійснив на неї розбійний напад.

Крім того, ті обставини, що приміщення, де було вчинено розбійний напад, зачинялося в разі необхідності та в середині даної будівлі постійно чи тимчасово знаходилися кошти, охорону та розпорядження якими безпосередньо і здійснювала потерпіла, та відсутність у обвинуваченого будь-якого законного права перебування у даному службовому приміщенні, де знаходилося майно та кошти, обвинувачений та його захисник не змогли спростувати в ході судового розгляду, а в свою чергу іншими учасниками процесу вони не заперечувалися та були доведені у спосіб, передбачений законом.

Дані обставини були підтверджені в судовому засіданні і самою потерпілою ОСОБА_8 ..

Таким чином, на підставі вищевказаних фактичних обставин, встановлених судом, колегія суддів критично сприймає твердження захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 щодо відсутності в діях останнього кваліфікуючої ознаки розбійного нападу, як проникнення до іншого приміщення, та перекваліфікацію дій останнього з ч. 3 на ч. 1 ст. 187 КК України, в зв`язку їх безпідставністю та неспроможністю.

За обставин, наведених вище у даному вироку, колегія суддів приходить до переконливого висновку про наявність у діях обвинуваченого і суб`єктивної сторони проникнення до іншого приміщення.

Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що обвинувачений своїми протиправними діями вчинив той їх обсяг, що вказує про вчинення ним закінченого розбою.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зібрані по справі докази повністю викривають обвинуваченого ОСОБА_6 , як особу, яка вчинила умисні дії, які виразились у відкритому нападі, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою заволодіння чужими коштами, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та проникненням в інше приміщення та його вина у вчиненні даного злочину повністю доведена органами досудового розслідування та прокуратури.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 187 КК України.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої
межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого,більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній
частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про
особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь
тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а
в резолютивній - послатися на ч.1 ст.69 КК (2341-14). При
цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими
керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед
співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій
тощо.
Покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК , не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК, тобто меншим, ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо.
Вирішуючи питання про призначення міри покарання обвинуваченому, суд, виходячи з вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, всі данні про особу винного, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Колегія суддів, перш за все, враховує, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий, зухвалий злочин, при цьому останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний корисливий злочин, судимості за який не знята та не погашена в установленому законом порядку.

Обставинами, що обтяжує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 65 КК України, колегія суддів визнає - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення особою злочину повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України, колегія суддів насамперед визнає - відсутність негативних наслідків спричинення шкоди здоров`ю потерпілої та реальної майнової шкоди, визнання своєї вини обвинуваченим у скоєному, щире каяття та активне сприяння розкриттю даного злочину, вчинення даного злочину в зв`язку зі збігом тяжких сімейних обставин.

Колегія суддів з урахуванням обставин, що впливають на міру покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , при призначенні останньому міри покарання перш за все враховує думку потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні відносно останнього та при вирішенні даного питання покладалася на розсуд колегії суддів, а також ті обставини, що злочином не було завдано фактичної матеріальної шкоди та шкоди здоров`ю потерпілої, надання обвинуваченим в ході судового розгляду послідовних та правдивих показань, наявність у останнього матері інваліда другої групи, котра потребує стороннього догляду.

Обвинувачений ОСОБА_6 на обліку «Д» у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, згідно експертного висновку відносно ОСОБА_6 - поведінкових та психічних розладів внаслідок вживання алкоголю не виявлено, лікування не потребує, працездатний.
Обвинувачений, згідно наданих документів, що характеризують його особу, за місцем відбуття покарання та проживання характеризується посередньо (том 2 а.с 100,108), але при цьому до адміністративної відповідальності не притягувався.

Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів насамперед враховує обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: вчинення його в зв`язку з скрутним матеріальним становищем; особою, яка перебуває в молодому віці; наявність у останнього матері інваліда, котра потребує стороннього догляду.

При цьому, колегією суддів також враховується і поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 після вчинення даного злочину, який ніяких дій щодо переховування від органів дізнання та досудового слідства не здійснював, коштами, належними потерпілій, не розпоряджався, виконував всі покладені на нього процесуальні обов`язки як в ході досудового слідства, так і судового розгляду.

З урахуванням вищевикладених обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів приходить до висновку, про неможливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства та можливість призначення останньому покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України до основного покарання, тобто нижче від нижчої межі, встановленої в санкції Особливої частини цього Кодексу та призначити покарання пов`язане з позбавленням волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою не заявлявся.

Розмір завданої злочином майнової шкоди в сумі 2296 грн. в ході досудового розслідування відшкодовано.

Судові витрати по справі:
- за проведення дактилоскопічної експертизи № 1126 від 10.06.2016 року в сумі 351 грн. 84 коп., на користь НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області (адреса: м. Полтава, пров. Рибальський, 8) (том № 2, а.с. 64);

- за проведення криміналістичної експертизи № 1072 від 07.06.2016 року в сумі 351 грн. 84 коп., на користь НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області (адреса: м. Полтава, пров. Рибальський, 8) ( том 2, а.с.84);
-за проведення судової імунологічної експертизи № 28 від 29.06.2016 року в сумі 2778 грн. 51 коп., на користь НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області (адреса: м. Полтава, пров. Рибальський, 8) (том № 2, а.с. 79) - підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 ..
Долю речових доказів та предмету злочину необхідно вирішити, відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме :
- металевий розкладний ніж підлягає знищенню;

- чоловічі кросівки чорного кольору, светр, спортивна кофта, диплом, додаток до диплома, сумка, зв`язку ключів, які перебувають на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Карлівського ВП ГУНП України в Полтавській області, відповідно до положень ч.9 ст. 100 КПК України, підлягають поверненню ОСОБА_6 , як йому належні.

- мобільний телефон « Соні Еріксон» з сім картою оператора «МТС», грошові кошти в сумі 19 грн., які належать ОСОБА_6 та зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Карлівського ВП ГУНП України в Полтавській області, підлягають конфіскації в дохід держави;

-відрізок липкої прозорої стрічки з папілярними узорами, змиви плями бурого кольору, марлевий тампон із зразками крові ОСОБА_6 , диск з відеозаписом з камери відео спостереження - підлягає зберіганню при матеріалах кримінального провадження;

-грошові кошти в розмірі 2296 грн., які повернуті власнику магазину ОСОБА_11 , вважати як йому повернуті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 369-370, 373,374 КПК України, Постанови Пленуму Верховного суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», ст. 6 Конвенції про захист прав людини, колегія суддів -

З А С У Д И Л А :
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, та призначити покарання із застосування ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Запобіжний захід стосовно засудженого ОСОБА_6 залишити попередній у вигляді тримання під вартою.

Строк покарання засудженому рахувати з моменту його затримання, а саме з 01.06. 2016 року.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 судові витрати по справі:
- за проведення дактилоскопічної експертизи № 1126 від 10.06.2016 року в сумі 351 грн. 84 коп., на користь НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області (адреса: м. Полтава, пров. Рибальський, 8) (том № 2, а.с. 64);

- за проведення криміналістичної експертизи № 1072 від 07.06.2016 року в сумі 351 грн. 84 коп., на користь НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області (адреса: м. Полтава, пров. Рибальський, 8) ( том 2, а.с.84);
-за проведення судової імунологічної експертизи № 28 від 29.06.2016 року в сумі 2778 грн. 51 коп., на користь НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області (адреса: м. Полтава, пров. Рибальський, 8) (том № 2, а.с. 79).
Долю речових доказів та предмету злочину вирішити, відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме :
- металевий розкладний ніж знищити ( т. 2 а.с. 58);

- чоловічі кросівки чорного кольору, светр, спортивну кофту, диплом, додаток до диплома, сумку, зв`язку ключів, які перебувають на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів карлівського ВП ГУНП України в Полтавській області, відповідно до положень ч.9 ст. 100 КПК України, - повернути ОСОБА_6 , як йому належні (т. 2 а.с. 59).

- мобільний телефон «Соні Еріксон» з сім картою оператора «МТС», грошові кошти в сумі 19 грн., які належать ОСОБА_6 та зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Карлівського ВП ГУНП України в Полтавській області, - конфіскувати в дохід держави (т. 2 а.с. 59);

-відрізок липкої прозорої стрічки з папілярними узорами, змиви плями бурого кольору, марлевий тампон із зразками крові ОСОБА_6 , диск з відеозаписом з камери відео спостереження - зберігати при матеріалах кримінального провадження (т. 2 а.с. 58);

-грошові кошти в розмірі 2296 грн., які повернуті власнику магазину ОСОБА_11 , вважати як йому повернуті ( т. 2 а.с. 58).

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд міста Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуюча суддя : ОСОБА_1
Судді : ОСОБА_2
ОСОБА_3