Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/968/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.12.2016 року м. Кропивницький
Колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
представника виправної колонії № 6 ОСОБА_8 ,
переглянула, за участю засудженого та представника колонії № 6 ОСОБА_8 у режимі відеоконференції із Кіровоградською виправною колонією № 6, у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 жовтня 2016 року, якою клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодськ Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, до ухвалення вироку та призначення покарання - безробітного, такого, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє, по даному кримінальному провадженні:

-вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.12.2014 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців, -

задоволено та замінено засудженому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі на строк один рік двадцять шість днів.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда постановлено задовольнити внесене засудженим клопотання про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі.

В обґрунтування постановленого судового рішення судом першої інстанції зазначено про встановлення під час судового розгляду достатності підстав, що свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, довів вказане своєю поведінкою та ставленням до праці і навчання, а тому у даному випадку можливе застосування положень ст. 82 КК України.

Із судовим рішенням суду першої інстанції не погоджується прокурор у кримінальному провадженні, який в поданій ним апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, постановити нову ухвалу, якою відмовити засудженому в задоволенні поданого клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги наводить наступні доводи.

Посилається на положення Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», а також і на положення ст. 82 КК України, вказуючи, що судом вказаних положень не дотримано.

Посилання суду першої інстанції на те, що матеріалами особової справи засудженого ОСОБА_7 доведено, що засуджений став на шлях виправлення та має заохочення дійсності не відповідають.

Судом ігноровано той факт, що окрім заохочень, засуджений має також і два стягнення.

Крім того, як слідує з матеріалів особової справи, засуджений негативно характеризувався (характеристика від 28 квітня 2016 року).

Особа, яка подала апеляційну скаргу, також вказує, що посилання суду на те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою довів своє виправлення, - не відповідають дійсності, оскільки сумлінна поведінка це не тільки пасивна поведінка, що полягає у дотриманні встановленого режиму відбування покарання, утриманні від допущення порушень встановлених норм та правил поведінки, а й активна участь в суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

До того ж, судом першої інстанції неправильно оцінено працю засудженого, котрий за весь час відбування покарання відпрацював лише 60 годин.

Вважає, що вказане у сукупності вказує, що засуджений ОСОБА_7 на даний час не став на шлях виправлення, а тому задоволення клопотання останнього про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є передчасним.

Тож, судом першої інстанції застосовано закон про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню, а саме ст. 82 КК України.

На апеляційну скаргу прокурора подано апеляційну скаргу засудженим ОСОБА_7 , який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін як законну, зазначивши, що не відповідають дійсності твердження прокурора про кількість відпрацьованого ним часу та те, що він не став на шлях виправлення.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 не підтримав, а висловився про залишення ухвали суду першої інстанції без змін, засудженого ОСОБА_7 , який заперечував задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 і просив залишити ухвалу суду першої інстанції щодо нього без змін, думку представника колонії № 6 ОСОБА_8 , який зауважив про те, що засуджений ОСОБА_7 виключно позитивно характеризується та наразі підтвердив своєю поведінкою своє виправлення, а тому ухвалу суду про заміну засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким вважає обґрунтованою, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, висновки суду першої інстанції є правильними, з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 82 КК України : 1. Особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням; 3. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Положеннями ч. 1 ст. 6 КВК України регламентовано: Виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», п. 2, - Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: б) при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення; п. 17, - суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину,

праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як убачається з матеріалів клопотання та як правильно зазначено судом першої інстанції, зважаючи на поведінку та додержання вимог режиму, ставлення до праці засудженого ОСОБА_7 , - встановлено достатньо підстав, що свідчать про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення, довів вказане своєю поведінкою та ставленням до праці, а тому застосування положень ст. 82 КК України у даному випадку є обґрунтованим.

ОСОБА_7 по даному провадженні засуджений вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області 04 грудня 2014 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

Початок строку: 29 жовтня 2014 року; кінець строку покарання: 14 листопада 2017 року.

З 05 листопада 2014 року перебував в Кіровоградській установі виконання покарань № 14, заохочень не мав, порушень не допускав.

З 07 травня 2015 року відбуває покарання у Кіровоградській виправній колонії № 6.

Відповідно до довідки про наявність заохочень та стягнень засудженого, останній за час відбування покарання, протягом 2015 року мав два стягнення, у вигляді догани та суворої догани, одне із стягнень погашене, інше достроково зняте начальником установи виконання покарань; протягом 2016 року мав два заохочення, одне із яких подяка, заохочений начальником установи виконання покарань.

Відповідно до характеристики, наданої начальником другого відділення ОСОБА_8 та заступником начальника установи ОСОБА_10 , затвердженої в.о. начальника установи ОСОБА_11 , засуджений ОСОБА_7 позитивно характеризується, після проведеної із засудженим виховної роботи, останній змінив свою поведінку, не порушує режиму відбування покарання, на профілактичні заходи індивідуально-виховного характеру реагує позитивно.

З вересня 2015 року по теперішній час засуджений працює на виробництві установи, а саме на ділянці збірки піддонів, до праці ставить сумлінно, вчасно виконує покладені на нього обов`язки, проявляє трудову ініціативу (до матеріалів клопотання додано довідку про заробітну плату засудженого аркуш матеріалів 10).

На даний час засуджений має сумлінну поведінку, кається у вчиненому кримінальному правопорушенні, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, дотримується ввічливих взаємовідносин.

До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з ініціативою, виконує ремонтні роботи на відділенні, відповідно до ст. 118 КВК України, відпрацював 60 годин, прагне до підвищення загальноосвітнього рівня, вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, зокрема, з 01 вересня 2015 року по 21 червня 2016 року навчався в Кіровоградському навчальному центрі № 6 за професією «слюсар-ремонтник», отримав відповідне свідоцтво про присвоєння робітничої кваліфікації.

Крім того, як слідує із змісту наданої характеристики, засуджений ОСОБА_7 приймає участь в організації виховних заходів, що проводяться в установі, приймає участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи, бере участь у реалізації програми диференційованого впливу «Професія».

Зважаючи на зазначене та наведені вище положення закону України про кримінальну відповідальність та Постанови Пленуму ВСУ, колегія суддів наразі вважає, що засуджений ОСОБА_7 своїм ставленням до праці та навчання, своєю поведінкою засвідчив успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Відтак, вказані обставини у їх сукупності вказують на можливість застосування щодо засудженого ОСОБА_7 положень ст. 82 КК України.

Тож, доводи апеляційної скарги прокурора з приводу того, що є не доведеним те, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, - свого підтвердження не знайшли, спростовуються матеріалами клопотання.

Судом першої інстанції вказані обставини належно досліджені та їм надано правильну юридичну оцінку, а відтак - колегія суддів не убачає підстав до скасування оскаржуваної прокурором ухвали суду першої інстанції та вважає цю ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 жовтня 2016 року про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке у виді обмеження волі на строк один рік двадцять шість днів залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: /підписи/
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Відповідає оригіналу:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2