1Справа № 335/9572/17 1-кс/335/6407/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
Заявник з постановою не погоджується, вважає, що слідчим належним чином не проведено досудове розслідування з метою всебічного, повного встановлення обставин кримінального правопорушення, а тому дана постанова є необґрунтованою, передчасною та підлягає скасуванню.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав які викладені в ній.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів;забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного та неупередженого рішення.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановлені відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, а сам процес доказування полягає доказування у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
З аналізу матеріалів досудового розслідування вбачається, що слідчим покладено в основу висновку про відсутність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2016 р. яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення та призначено покарання у вигляді восьми років позбавлення волі.
Однак, згідно з ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути підданакримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
При цьому, є не зрозумілим на підставі яких доказів здобутих в ході досудового розслідування зроблений такий висновок, оскільки як встановлено під час розгляду скарги, вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2016 р. яким ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на час винесення постанови слідчим від 21.06.2017 р. не набрав законної сили.
Крім того, з матеріалів кримінального провадження випливає, і на зазначені обставини посилається скаржник, під час досудового розслідування слідчий обмежився лише висновком службового розслідування проведеного СУ ГУПН України в Запорізькій області від 13 квітня 2017 р. та вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31.08.2016 р. відносно ОСОБА_7 яких і поклав в основу постанови про закриття кримінального провадження, проте не провів інших первинних слідчих дій, направлених на встановлення обєктивних обставин справи з метою швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження.
За таких обставин визнати досудове розслідування ефективним, а прийняте за його результатами рішення законним та обґрунтованим не надається можливим.
У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів, експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
При новому розслідуванні належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу злочину, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів заявника.
Керуючись ст.ст. 303, 307 КПК України, слідчий суддя
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1