АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2180/16 Справа № 202/5456/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
Судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000686, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 квітня 2016 року, за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2016 року, постановлену щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, -
за участю: прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на незаконність і необґрунтованість ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2016 року, просить її скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні повернути до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд безпідставно дійшов висновку про відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення по суті, оскільки в обвинувальному акті містяться відомості про фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація вчиненого з посиланням на положення закону та статтю закону України про кримінальну відповідальність. Окрім того, на думку прокурора, не ґрунтується на вимогах процесуального закону дії місцевого суду на стадії підготовчого судового засідання, щодо надання оцінки правильності формулювання, повноти обвинувачення, а також про суперечність обвинувачення фактичним обставинам справи, оскільки це питання повинно вирішуватись при розгляді справи по суті. Також прокурор вважає, що суд передчасно дав оцінку доказам по справі, в тому числі і про кваліфікацію дій обвинуваченого та неприпустима вимога суду про необхідність зазначення в обвинувальному акті конкретного посилання на існуючі докази інкримінованого ОСОБА_7 злочину.

Разом з цим, висновок суду щодо обмеження права ОСОБА_10 , як цивільного позивача, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки він не обмежений стадією досудового розслідування при пред`явленні цивільного позову та процесуальним законом гарантоване право на звернення з цивільним позовом на стадії судового розгляду.

Ухвалою місцевого суду матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків.

В обґрунтування прийнятого процесуального рішення суд вказав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки суть обвинувачення викладена абстрактно, без конкретного посилання на існуючі докази інкримінованого ОСОБА_7 злочину, що позбавляє суд можливості зробити об`єктивні та неупереджені висновки щодо правильного викладення обвинувачення та можливості призначення справи до розгляду.

Також, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення по суті, наводяться лише різного роду фактичні обставини. Так, в обвинувальному акті відсутня інформація про те, яким чином та ким було встановлено факт сумісної підприємницької діяльності і цивільно-правових відносин між обвинуваченим та потерпілим, інші обставини щодо механізму саморобного вибухового пристрою. Окрім того, обвинувальний акт містить протиріччя щодо власника пошкодженого автомобіля та подальшого відшкодування матеріальної шкоди, чим порушено право ОСОБА_10 - власника автомобіля, передбачене ст. 61 КПК України та право обвинуваченого на захист.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор просив задовольнити апеляційну скаргу, а ухвалу скасувати як незаконну і необґрунтовану, та призначити у кримінальному провадженні новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Обвинувачений та його захисник заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін

Заслухавши доповідь судді - доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого висновку.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст. 291 КПК України визначений вичерпний перелік вимог до змісту та форми обвинувального акту у кримінальному провадженні, недотримання яких згідно з п. п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам статей 291 КПК України: зокрема, не містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону суд першої інстанції належним чином не виконав.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставність повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_7 прокурору для усунення недоліків, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, суд повертаючи прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, у зв`язку з тим, що прокурором суть обвинувачення викладена абстрактно, без конкретного посилання на існуючі докази інкримінованого ОСОБА_7 злочину; обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення по суті, наводяться лише різного роду фактичні обставини; в обвинувальному акті відсутня інформація про те, яким чином та ким було встановлено факт сумісної підприємницької діяльності і цивільно-правових відносин між обвинуваченим та потерпілим; наявні протиріччя щодо власника пошкодженого автомобіля та подальшого відшкодування матеріальної шкоди, чим порушено право ОСОБА_10 - власника автомобіля, передбачене ст. 61 КПК України, та право обвинуваченого на захист.

З такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів погодитись не може. При цьому, колегія суддів вважає, що суд, не проводивши судового розгляду та не досліджуючи докази, зібрані у кримінальному провадженні, в ухвалі увійшов в обговорення тих питань, які не вирішуються на цьому етапі кримінального провадження, зокрема питань, пов`язаних з об`ємом обвинувачення, його формулюванням і прийшов до помилкових висновків про повернення обвинувального акту прокурору.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, суд повинен вирішити ухвалюючи вирок.

Колегія суддів вважає, що якщо в ході судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального провадження або не знайдуть підтвердження фактичні обставини, які прокурор вважав доведеними, або взагалі суд прийде до висновку про відсутність складу, події злочину або про недоведеність вини, то кримінальний процесуальний закон передбачає які процесуальні рішення приймаються в цих випадках.

В силу ст.ст. 338, 339, 340 КПК України прокурор уповноважений змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення або відмовитись підтримувати державне обвинувачення. Якщо, встановивши наявність фактичних обставин, що мають істотне значення для кримінального провадження, прокурор не вчинить вказані процесуальні дії, то суд, провівши судовий розгляд, повинен в нарадчій кімнаті дати відповідну юридичну оцінку дослідженим доказам і вирішити питання, передбачені пунктами 1-8 ч. 1 ст. 368 КПК України.

При цьому, якщо суд дійде висновків, що не має місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа чи це діяння не містить склад кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачувалась, а перекваліфікація неможлива виходячи з меж судового розгляду, чи не підтверджується вина обвинуваченого, то суд зобов`язаний прийняти рішення відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України.

Однак, до таких висновків суд може прийти тільки після проведення всього судового розгляду з дослідженням всіх доказів кримінального провадження, що не передбачено на стадії підготовчого провадження, тому висновки суду щодо правильності формулювання обвинувачення, на цьому етапі є передчасними.

Отже, підстави на які посилається суд при поверненні обвинувального акту прокурору суперечать завданням кримінального провадження, закріпленим у ст. 2, п. 21 ч. 1 ст. 7, ст. 28 КПК України, оскільки можуть призвести до затягування судового розгляду та порушення прав учасників провадження на швидкий, справедливий і неупереджений судовий розгляд, тому колегія суддів вважає, доводи апеляційної скарги прокурора обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Беручи до уваги, що до повноважень суду апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги не відноситься прийняття рішень в порядку ст. ст. 314, 315 КПК України, та керуючись ст. 7, ч. 1, 6 ст. 9 КПК України, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність призначення у кримінальному провадженні нового судового розгляду в суді першої інстанції.

В ході нового судового розгляду суду необхідно усунути допущену невідповідність вимогам кримінального процесуального закону, провести підготовче судове засідання з дотриманням вимог передбачених ст. ст. 314, 315 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора, та скасування ухвали суду першої інстанції.

Окрім того, колегія суддів, вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки він спливає 28 грудня 2016 року та ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а заявлені ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу не зменшилися, продовжують існувати та виправдовують продовження тримання його під вартою, і це свідчить про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2016 року задовольнити.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000686, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 квітня 2016 року, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, повернуто прокурору скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Запобіжний захід щодоОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишити до проведення підготовчого судового засідання судом першої інстанції, але не більше 60 днів з дня постановлення цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4