Справа № 163/1656/17
Провадження № 1-кп/163/109/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 серпня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області
у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль кримінальне провадження №0000233 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Самійличі Шацького району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаче- ного ч.1 ст.286 КК України, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 07.06.2017 року приблизно о 02 годині, керуючи автомобілем марки «Пежо - 307», реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, та рухаючись автодорогою за с.Гуща Любомльського району Волинської області, що за межами населеного пункту, в напрямку с.Підлісся Любомльського району Волинської області, правою смугою руху на ділянці дороги, що має по одній смузі руху в обох напрямках, на якій відсутня роздільна смуга й знаходиться навпроти цвинтаря с.Гуща Любомльського району Волинської області, проявив грубу неуважність, а саме, відволікся від керування, належним чином не відреагував на зміну дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та з`їхав у правий, по ходу руху автомобіля, кювет, де кілька разів автомобіль перевернувся, в результаті чого, пасажир ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому верхньої кістки та гілки сідничної кістки з задовільним стоянням відламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по признаку тривалості розладу здоров`я.
У прямому причинному зв`язку з виникненням цієї дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, знаходиться порушення водієм ОСОБА_4 вимог Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме: п. 1.5, який передбачає, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю громадян; п. 2.3, який для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язує водія: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну ... і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі: д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 2.9. (а), який забороняє водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; п.12.3., відповідно до якого, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.
Таким чином, своїми необережними протиправними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності із закриттям кримінального провадження на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим, оскільки він вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, щиро розкаюється у скоєному, примирився з потерпілим та повністю відшкодував йому завдані збитки.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, підтвердив, що обвинуваченим йому відшкодовано заподіяну злочином шкоду в повному обсязі, та він з ним примирився.
Прокурор проти задоволення клопотання обвинуваченого не заперечила.
Заслухавши обвинуваченого, який підтримав клопотання, вказавши при цьому, що розуміє правову підставу звільнення від кримінальної відповідальності та правові наслідки такого звільнення, враховуючи позицію потерпілого, який вказав, що обвинуваченим шкода йому повністю відшкодована і він з ним примирився, думку прокурора, яка проти задоволення клопотання не заперечила, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.
В судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та його дії правильно кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
В силу п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом, зокрема, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, а відповідно до приписів ст.44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частина 4 статті 286 КПК України вказує, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягається вперше, злочин, у вчиненні якого він обвинувачується, у відповідності до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, свою вину у вчиненому визнав повністю та щиро розкаявся, про що об`єктивно засвідчила його поведінка в суді, повністю відшкодував потерпілому заподіяні збитки та примирився з ним, на обліках у наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Сумніву з приводу того, що примирення між обвинуваченим та потерпілим досягнуто добровільно, немає.

Водночас, прокурор жодним чином не заперечує наявність підстав, передбачених ст.46 КК України, та можливість звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Зміст ст.46 КК України свідчить, що передумовою звільнення від кримінальної відповідальності може бути лише такий злочин невеликої тяжкості, яким шкода заподіяна певному потерпілому, тобто фізичній особі, якій заподіяна моральна, матеріальна або фізична шкода та яка визнана потерпілою відповідно до ст.55 КПК України.

Оскільки кримінальна відповідальність особи за ч.1 ст.286 КК України настає у разі порушення нею правил безпеки дорожнього руху тільки за умови, якщо в результаті цих порушень настали суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння особі тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та наявності причинного зв`язку між діянням та цими наслідками, суд вважає обґрунтованим застосування положення ст.46 КК України та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням з потерпілим.

У відповідності до роз`яснень, що містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" від 23.12.2005 року №12, за наявності, передбачених у ст.46 КК України підстав, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про наявність усіх підстав для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України, яка має імперативний (обов`язковий) характер, у зв`язку з примиренням з потерпілим, та закриття кримінального провадження.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Застосований захід забезпечення кримінального провадження підлягає скасуванню.
Щодо заявленого прокурором клопотання про направлення матеріалів до органів поліції для складання відносно ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст.130 КУпАП, то дане питання не належить до компетенції суду та в рамках даного кримінального провадження вирішенню не підлягає.
Керуючись п.1 ч.2 ст.284, ст.ст. 285, 372 КПК України, на підставі ст.46 КК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим.
Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.286 КК України, внесене до ЄРДР за №0000233, - закрити.
Речовий доказ - автомобіль марки «Пежо - 307», реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 , який знаходиться на штрафмайданчику Любомльського ВП ГУНП у Волинській області, - повернути його законному володільцю - ОСОБА_4 .
Захід забезпечення кримінального провадження у виді тимчасового обмеження у користуванні правом керування транспортними засобами, застосований на підставі ухвали слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 29.06.2017 року, - скасувати, а посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке знаходиться при матеріалах кримінального провадження, - повернути ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області, шляхом подання апеляційної скарги через Любомльський районний суд Волинської області, протягом семи днів з дня її оголошення.
Головуюча: суддя ОСОБА_1