Справа № 545/774/17
Провадження № 1-в/545/211/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.04.2017 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Полтавського районного суду Полтавської області м. Полтава клопотання адвоката ОСОБА_4 , відносно засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкаси проживаючого АДРЕСА_1 . зареєстрованого АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, з професійно-технічною освітою, не працюючого, засудженого,

- 06.07.2012 року Соснівським районним судом м. Черкаси за ст.286 ч. 3 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки,

- ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 21.01.2016 року в строк основного покарання зараховано термін попереднього ув`язнення із 06.07.2012 року по 25.09.2012 року відповідно до Закону України від 26.11.2015 року №838-УІІІ «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання». Початок строку покарання - 06.07.2012 року. Кінець строку покарання - 17.10.2019 року, -

про умовно-дострокового звільнення

в с т а н о в и в :

До Полтавського районного суду Полтавської області звернувся адвокат ОСОБА_4 з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_5 , обґрунтовуючи вимоги тим, що він відбув частину призначеного покарання і став на шлях виправлення.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 підтримав в повному обсязі, надавши пояснення аналогічно викладеному в клопотанні, а також надав до суду письмову заяву в якій просив судове засідання не фіксувати засобами технічної фіксації.

Від засудженого та представника адміністрації надійшли заяви про розгляд справи без їх участі і без фіксації судового процесу.

Прокурор в судовому засіданні проти клопотання заперечував, так як засуджений не досяг необхідного рівня виправлення і за час відбування покарання має 11 стягнень, 7 - заохочень, розглядався комісією КВК № 16 на пільги щодо: зміни умов тримання та умовно-дострокового звільнення, в яких йому було відмовлено, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання про його умовно-дострокове звільнення.

Враховуючи подані заяви, дослідивши матеріали клопотання та особової справи, суд проходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 1/2 строку покарання.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5 засуджений 06.07.2012 року Соснівським районним судом м. Черкаси за ст.286 ч. 3 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Ухвалою Полтавського райсуду Полтавської області від 21.01.2016 року в строк основного покарання зараховано термін попереднього ув`язнення із 06.07.2012 року по 25.09.2012 року.

З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_5 :

- під час тримання в СІЗО м. Черкаси режим утримання не порушував, стягнень та заохочень не мав;

- прибув відбувати покарання до Крюковської виправної колонії в Полтавській області (№29) - 22.11.2012р.;

- відповідно до вимоги ст. 132 Кримінально-виконавчого кодексу України - 11 (одинадцять) разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, 2 (два) з яких правами начальника відділення, а інші дев`ять - правами начальника установи;

- за грубі порушення режиму відбування покарання - 3 рази поміщався до ДіЗО установи КВК № 16;

- відповідно до вимог ст. 130 Кримінально - виконавчого кодексу України за сумлінну поведінку та ставлення до праці застосовано 7 (сім) заохочень, з них шість правами начальника установи, та один раз правами начальника відділення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» , звернено увагу судів на те, що умовно дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: а) при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК ( 2341-14 ).

Згідно Характеристики засудженого ОСОБА_5 від 04.04.2017р., встановлено, що хоч усі стягнень зняті та погашені у встановленому законом порядку, але не дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання у КВК № 29, до роботи відноситься не завжди добре, поставлені перед ним завдання виконує не в повному обсязі, що вказує на не достатній рівень виправлення засудженої особи.

Згідно статті 82 КК України засуджений ОСОБА_5 розглядався на пільгу щодо заміни не відбутої частини покарання більш м`яким після відбуття 1/3 строку покарання, після 06.01.2015 року. Матеріали були розглянуті на комісії установи КВК № 29 - 27.01.2015р. (протокол №8) за яким було відмовлено в застосуванні даної заохочувальної пільги, та повторно розглядався на пільгу - 29.01.2016 р. (протокол №2) за яким було прийнято рішення про відмову в застосуванні даної заохочувальної пільги, згідно особистої заяви засудженого.

Відповідно статті 81 КК України засуджений ОСОБА_5 підлягав умовно-достроковому звільненню від відбування покарання після відбуття 1/2 строку покарання, після 06.02.2016р. Розглядався на комісії установи 12.02.2016 р. (протокол № 3), за яким комісією було прийнято прийняла рішення про відмову у застосовуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, так як засуджений не довів своє виправлення.

Відповідно довідки адміністрації 14.02.2017 р. комісією установи прийнято рішення відмовити в застосуванні до засудженого ОСОБА_5 заохочувальної норми у виді умовно-дострокового звільнення згідно ст. 81 КК України, як такому, що не довів своє виправлення, має не зняті та не погашені стягнення і не досяг необхідного ступеня виправлення.

Відповідно до ухвали (справа № 545/1129/16-к) Полтавського районного суду Полтавської області від 24 березня 2016 року ОСОБА_5 відмовлено в задоволення клопотання про умовно дострокове - звільнення.

За даних обставини, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 своє посередньою поведінкою не довів своє виправлення і у суду відсутні підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбуття не відбутої частини покарання, а тому у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 - слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. 537 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 щодо умовно-дострокового звільнення засудженого - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити за безпідставністю;

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя Полтавського районного суду ОСОБА_1