Справа № 202/4375/17
Провадження №1-кс/0202/1293/2017
УХВАЛА
Іменем України
11 липня 2017 року м. Дніпро
Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представників ОСОБА_3 : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву ОСОБА_3 про скасування арешту та заборони розпоряджатися нерухомим майном у кримінальному провадженні № 0000770, внесеного до Єдиного державного реєстру досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про скасування арешту та заборони розпоряджатися нерухомим майном, накладені ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2017 року, указуючи, що арешт та заборону розпоряджатися нерухомим майном накладено необґрунтовано.
В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що 03.07.2017 року він випадково дізнався про наявність ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2017 року, якою було накладено арешт та заборонено розпоряджатись нерухомим майном, що належить ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серії НОМЕР_2 , виданий 24.12.2010 року, видавник: Кіровський PB ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, та розташовані на земельній ділянці, що має кадастровий номер :02:422:0113. Він не був сповіщений належним чином про судовий розгляд відносно клопотання про накладення арешту майна, у зв`язку з чим був позбавлений права на захист та можливості надати слідчому судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська достовірні відомості, які свідчать про необґрунтованість накладення арешту, зокрема: слідчий у клопотанні про накладення арешту зазначив, що діями ОСОБА_3 була нанесена шкода територіальній громаді міста Дніпра, проте він не є підозрюваним, обвинуваченим чи особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також не вказаний розмір такої шкоди. Слідчий суддя не врахував співрозмірність обмеження права особи користуватися майном, а також наслідки арешту для інших осіб, зокрема, для фізичних осіб, які є інвесторами будівництва житлових квартир, що як наслідок, призвело до надмірного та необґрунтованого обмеження правомірної підприємницької діяльності та інших негативних наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб. У клопотанні слідчого відсутні конкретні факти незаконної діяльності ОСОБА_3 або інших осіб. Жодних законних обґрунтувань необхідності накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження не зазначено. У клопотанні відсутні належні обґрунтування, підстав та мети необхідності арешту усього майна, яке наведено у клопотанні та його відношення до кримінального провадження. В клопотанні слідчий не обґрунтував, яким чином існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що арештоване майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Заявник вважає, що ухвала слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2017 року необґрунтована та така, що постановлена з порушенням норм КПК України, тому просив скасувати арешт та заборону розпоряджатися нерухомим майном, накладені ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2017 року на нерухоме майно, що належить ОСОБА_7 .

Представники заявника в судовому засіданні підтримали заяву та наполягали на її задоволені.

Слідчий ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на її необґрунтованість. Арешт та заборону розпоряджатися нерухомим майном просив не скасовувати, оскільки об`єкт незавершеного будівництва, на який накладено арешт та заборону розпоряджатися нерухомим майном, визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та існують ризики продажу даного майна іншим особам, про що свідчать викладені у всесвітню мережу Інтернет на сайти з продажу нерухомого майна оголошення з продажу житлових приміщень, що розміщені у вказаному об`єкті незавершеного будівництва.
Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали заяви, кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000770 від 02.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8 про визнання права власності на нерухоме майно позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено та визнано за ним право власності на об`єкт незавершеного будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2016 року вищевказане заочне рішення було скасоване, а цивільна справа призначена до розгляду в загальному порядку. Станом на 11.07.2017 року рішення у справі не виносилось.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_6 від 13.06.2017 року визнано об`єкт незавершеного будівництва, у тому числі всі житлові та нежитлові приміщення, на які отримано право власності, що розташовані на земельній ділянці, яка має кадастровий номер :02:422:0113, за адресою: АДРЕСА_1 , речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000770 від 02.06.2017 року.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2017 року було накладено арешт та заборону розпоряджатися нерухомим майном, що належить ОСОБА_7 , а саме: об`єкт незавершеного будівництва, у тому числі всі житлові та нежитлові приміщення, на які отримано право власності, що розташовані на земельній ділянці, яка має кадастровий номер :02:422:0113, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження «щодо особливих вказівок в ухвалі слідчого судді про арешт майна слід звернути увагу на положення ст. 174 КПК, яка встановлює порядок скасування арешту майна підозрюваним, обвинуваченим, їх захисником або володільцем майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Зазначені учасники кримінального провадження мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Також арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба або арешт накладено необґрунтовано».
Приймаючи до уваги, що на час розгляду даного клопотання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2016 року, яким за ОСОБА_3 визнано право власності на об`єкт незавершеного будівництва за адресою : АДРЕСА_1 скасовано, Прокуоф*єв О.А. не є підозрюваним, обвинуваченим чи/ або захисником у цьому кримінальному провадженні , а тому він не є тією особою, яка має право звертатись до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
Крім того, вказаний об`єкт незавершеного будівництва постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 13.06.2017 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні 0000770 від 02.06.2017 року, а також існують ризики можливості продажу даного майна іншим особам, про що свідчать викладені у всесвітню мережу Інтернет на сайти з продажу нерухомого майна оголошення з продажу житлових приміщень.
Тому приходжу до висновку про відмову у задоволенні заяви про скасування арешту та заборони розпоряджатися нерухомим майном: АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.ст. 171, 174, 369-372, 376 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування арешту та заборони розпоряджатися нерухомим майном відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1