08.12.2016 Єдиний унікальний номер 205/8493/14-к
Провадження №1-кп/205/107/16
Ед.унік.№205/8493/14-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, в м.Дніпропетровську, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0003299 від 24 серпня 2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, раніше неодноразово засудженого: 23 квітня 2010 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ст.186 ч.2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 18 серпня 2016 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ст.190 ч.2 КК України до 1 року обмеження волі; 23 листопада 2016 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ст.190 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучі раніше засудженим за ч.2 ст.186 КК України та вчиняючи злочин повторно, 23 серпня 2014 року, приблизно о 23 годині 40 хвилин, перебуваючи в салоні автомобіля таксі «Шкода Фабія», д/н НОМЕР_1 , який знаходився біля буд.69/2 по вул.Радянській, в м.Дніпропетровську, реалізуючи раптово виниклий умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи із корисливих мотивів, під вигаданим приводом здійсненням дзвінку, попросив у потерпілого ОСОБА_5 , передати належний йому мобільний телефон «Prestigio MultiPhone Model: PAP4044DUO» (IMEI-1: НОМЕР_2 , IMEI-2: НОМЕР_3 ), з сім-картами оператора МТС НОМЕР_4 та Life НОМЕР_5 . Потерпілий ОСОБА_5 , будучи впевненим в добросовісності намірів обвинуваченого та не підозрюючи про його злочинні наміри, погодився на його прохання і передав останньому зазначений вище мобільний телефон. Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 , утримуючи при собі зазначений мобільний телефон, з місця вчинення злочину зник, таким шляхом обману заволодів майном, яке належить потерпілому ОСОБА_5 на суму 999 грн.90 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся і пояснив, що дійсно, 23 серпня 2014 року, приблизно о 23 годині 40 хвилин, знаходячись в салоні автомобіля таксі «Шкода Фабія», д/н НОМЕР_1 , біля буд.69/2 по вул.Радянській, він, з метою заволодіння телефоном, під приводом здійснення дзвінка, попросив у потерпілого ОСОБА_5 мобільний телефон «Prestigio», на що останній погодився та передав йому свій мобільний телефон з двома сім-картами, вартістю 999 грн.90 коп., заволодівши яким, він з місця злочину зник.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України (2012) та за згодою сторін, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.2 ст.190 КК України.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та дані про особу обвинуваченого, який винним себе визнав повністю та щиро покаявся, характеризується позитивно, відшкодував завдану шкоду, має на утриманні малолітню дитину, що суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання. Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 квітня 2010 року засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 4 років та 6 місяців позбавлення волі та звільнившись 30 квітня 2014 року умовно-достроково на 4 місяці та 14 днів, в період умовно-достроково звільнення знову вчинив злочин, у зв`язку з чим суд вважає необхідним призначити йому покарання за правилами ст.71 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання не відбутий строк покарання за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 квітня 2010 року. При цьому, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст.69, 75 КК України, оскільки обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину не встановлено, а призначення умовного покарання не буде сприяти його виправленню та перевихованню. Таким чином, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, але не в максимальному розмірі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст.71 КК України, призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання не відбутий строк покарання за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 квітня 2010 року у вигляді одного місяця позбавлення волі та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на один рік та один місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту затримання в порядку виконання вироку.

Речовий доказ залишити у потерпілого ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м.Дніпропетровська, а засудженим у той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий: ОСОБА_1