490/272/17 26.01.2017
н/п 1-кп/490/421/2017
Справа № 490/272/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2017 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Миколаїв, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3
11 березня 2014 року ОСОБА_3 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.03.2014р. №68 ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду номера обслуги гаубичного артилерійського взводу гаубичної артилерійської батареї гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .
З 12 квітня 2014 року директивою начальника Генерального штабу Збройних сил України, військову частину НОМЕР_1 переведено на умовне найменування воєнного стану - польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
10 жовтня 2014 року о 08.00 годин старший сержант ОСОБА_3 не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив місце служби військову частину польова пошта НОМЕР_2 в пункті постійної дислокації АДРЕСА_2 , та ухилявся від військової служби до 24 жовтня 2016 року, тривалістю понад один місяць, перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
В судовому засіданні ОСОБА_3 провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, не мають сумнівів у добровільності своїх позицій, судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідження документів, що характеризують особу обвинуваченого.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що покинув військову частину в жовтні 2014 року через хворобу його матері, у весь час перебував за місцем свого проживання, у військову частину повернувся у жовтні 2016 року добровільно. У вчиненому правопорушення щиро кається.
Дослідив обставини справи, суд вважає доказаною вину ОСОБА_3 у самовільному залишенні військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 407 КК України ( в редакції закону від 12.02.2015).
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби негативно, є раніше не судимим, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, проходив службу у зоні АТО в Донецькій та Луганській областях у період з 24.05.2014р. по 07.08.2014 р.
Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в нижчих межах санкції ч. 3 ст. 407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнити ОСОБА_3 в порядку ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання з випробуванням.
Іспитовий строк встановити в один рік.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя ОСОБА_1