Справа №: 398/3985/16-к
УХВАЛА
Іменем України
"12" грудня 2016 р. Слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Олександрії скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність першого заступника керівника місцевої прокуратури м.Олександрії ОСОБА_4 , що полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з заявою, яка зареєстрована як скарга в порядку ст.303 КПК України, на бездіяльність першого заступника керівника місцевої прокуратури м.Олександрії ОСОБА_4 , яка полягає у невнесені нею відомостей до ЄРДР про кримінальні правопорушення, передбачені ст.365 КК, 356 КК України за його заявою, в порушення вимог ст.214 КПК України, яка обмежилась листом про проведення службової перевірки відносно працівників, за його заявою від 15 листопада 2016 року, яка долучена ним.
Зі скарги до місцевої прокуратури м.Олександрії, яка долучена ним до заяви вбачається, що ОСОБА_3 вважає, що слідча ОСОБА_5 не виконує ухвалу Олександрійського міськрайонного суду від 08.07.2016 року (справа № 398/1916/15-к) про надання тимчасового доступу до речей, так як оригінали документів та довіреності не направлено на експертизу.
ОСОБА_3 , перший заступник керівник місцевої прокуратури м.Олександрії ОСОБА_4 , про час та дату проведення судового засідання були належним чином повідомлені, однак в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Слідчий суддя, приймаючи до уваги стислі строки розгляду скарги, відповідно до ч.3 ст.306 КПК України ухвалив провести розгляд скарги за їх відсутності.
Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Виходячи зі змісту ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, яка є предметом оскарження в порядку ст.303 КПК України, полягає у невнесенні відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно ч.1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч.5 ст.214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.
Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, а тому саме фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Тому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України заява про кримінальне правопорушення повинна містити такі відомості, як визначено у ч.1ст.11 КК України, злочином є передбачене цим кодексом суспільно небезпечне, винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Склади злочинів та відповідні їх ознаки визначені в диспозиціях окремих статей Особливої частини Кримінального Кодексу України.
Таким чином, системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.
ОСОБА_3 посилається на те, що слідча ОСОБА_5 не виконує ухвалу Олександрійського міськрайонного суду від 08.07.2016 року(справа № 398/1916/15-к) про надання тимчасового доступу до речей, так як оригінали документів та довіреності не направлено на експертизу, а тому подав скаргу на її дії до місцевої прокуратури м.Олександрії з вимогою «представити» до відповідальності за ст.365 КК України.
Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально процесуального кодексу України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції» №746 VI від 21.02.2014 р. внесені зміни у ч.1 ст.365 КК України, згідно якої складом злочину є перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.
В той же час, кримінальна відповідальність за ст.356 КК України передбачена за самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.
Та обставина, що слідча ОСОБА_5 не виконує ухвалу Олександрійського міськрайонного суду від 08.07.2016 року (справа № 398/1916/15-к) про надання тимчасового доступу до речей та те, що оригінали документів та довіреності не направлено на експертизу, говорить лише про бездіяльність слідчої, яка може бути оскаржена ОСОБА_3 як до місцевої прокуратури м.Олександрії, так і до суду, але обставин чи відомостей, які б свідчили про вчинення слідчою дій, які б підпадали під дію ст. 356, 365 КК України не наведено.
Аналізуючи викладене, слідчий суддя, приходить до висновку щодо наявності підстав до відмови у задоволені заяви ОСОБА_3 ..
Керуючись ст.ст.303, 304, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність першого заступника керівника місцевої прокуратури м.Олександрії ОСОБА_4 , що полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: