Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/7341/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2017 року слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
розглянувши клопотання ОСОБА_3 про повернення тимчасово вилученого майна,-
В С Т А Н О В И В :
02.06.2017 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва із клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна мотивуючи свої вимоги тим, що 24.05.2017 року приблизно о 18 год. 00 хв. працівниками Подільського УП ГУНП в місті Києві за адресою: м. Київ, вул. Воздвиженська, 2, в ході огляду місця події було виявлено та вилучено належний йому транспортний засіб - автомобіль марки «Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, а також вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 і один комплект ключів.
Зазначає, що як йому відомо, клопотання про арешт його автомобіля до Подільського районного суду міста Києва подано не було, що свідчить про грубе порушення органом досудового розслідування, а саме працівниками слідчого відділу Подільського УП ГУНП в місті Києві, вимог п. 5 ст. 171 КПК України, яке проявляється в тому, що його транспортний засіб безпідставно утримують та не повертають йому у його користування, що унеможливлює його роботу та нормальну життєдіяльність.
Посилається на те, що згідно ст. 169 КПК України, тимчасово вилучено майно повертається особі, у якої було вилучено, у випадках передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 КПК України.
На підставі вищевикладеного, звертається з даним клопотанням до слідчого судді і просить зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні № 0002241 повернути вилучений у нього 24.05.2017 року автомобіль марки «Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , та один комплект ключів.
Заявник в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, до суду надав заяву згідно якої просить розглянути клопотання про повернення тимчасово вилученого майна без його участі, доводи викладені в ньому підтримує в повному обсязі.
Слідчий також в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, до суду надав заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності і прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства.
Слідчий суддя вважає за можливе розглядати клопотання за відсутності вищезазначених осіб на підставі наявних в справі доказів.
Дослідивши матеріали клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до висновку, що воно (клопотання) підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві дійсно перебувають матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002241 від 25.05.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стали матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень від 24.05.2017 року про те, що 24.05.2017 року за адресою: м. Київ, вул. Воздвиженська, 2, було виявлено автомобіль «Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_1 , в якому ідентифікаційний номер кузова змінено в кустарних умовах.
Як вбачається з наданих слідчому судді заявником матеріалів, якими він обґрунтовує доводи свого клопотання, 24.05.2017 року слідчим СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 було складено Протокол огляду місця події, згідно якого виявлено та вилучено автомобіль марки «Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_1 , Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та один комплект ключів.
В цей же день, а саме 24.05.2017 року о 19 год. 20 хв. інспектором патрульної поліції м. Києва ОСОБА_5 було складено Акт огляду та тимчасового затримання ТЗ відповідно до якого автомобіль марки «Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_1 тимчасово затримано та переміщено для зберігання на спеціальний майданчик, розташований за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 10.
Стаття 167 КПК України визначає, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно статті 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Проаналізувавши зміст вищезазначених норм чинного кримінально-процесуального закону з врахуванням правової кваліфікації кримінального правопорушення та встановлених в судовому засіданні обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучений автомобіль марки «Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_1 , Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та один комплект ключів, дійсно є тимчасово вилученим майном в розумінні ст. 167 КПК України.
Законодавцем в статті 169 КПК України визначено підстави повернення тимчасового вилученого майна, зокрема зазначено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Із зазначеної норми вбачається, що однією із підстав повернення тимчасового вилученого майна є відмова у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна, обов`язок подачі якого у випадку тимчасового вилучення майна, покладено на останнього ч. 5 ст. 171 КПК України, яка визначає, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Тобто у випадку не подання слідчим, прокурором не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна клопотання про його арешт або у випадку відмови в задоволенні такого клопотання, тимчасово вилучене майно повертається особі в якої його було вилучено.
Слідчим суддею встановлено, а слідчим не спростовано належними та допустимими доказами, що незважаючи на вимоги зазначених норм чинного кримінально-процесуального закону, органом досудового розслідування після вилучення автомобіля марки «Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_1 , Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та один комплект ключів не було подано слідчому судді клопотання про накладення арешту на них у строк та порядку визначені ст.ст. 170, 171 КПК України, що свідчить про наявність правових підстав для повернення вказаного майна, відповідно до вимог ст. 169 та ч. 6 ст. 173 КПК України.
Як уже зазначалося вище, відповідно до вимог ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено.
За приписами статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу - володільцем тимчасово вилученого майна.
Зі змісту вказаних норм КПК України вбачається, що законодавцем дійсно надано право особі в якої було тимчасово вилучено майно подати скаргу на бездіяльність слідчого з його не повернення, в той же час вказано, що така особа має бути саме володільцем вказаного майна.
Стаття друга КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст.ст. 22, 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
З системного аналізу зазначених статей кримінально-процесуального кодексу України в сукупності з іншими його нормами можна зробити висновок, що особа, яка звертається із клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна, а у випадку відмови в його задоволенні із скаргою на бездіяльність слідчого або прокурора повинна достовірно довести наявність в неї суб`єктивного права вимоги на пред`явлення вказаного клопотання та скарги, а саме вона повинна довести, що вона є законним володільцем вказаного майна.
З викладеного вбачається, що законодавцем не визначено, що особа яка звертається із клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна має бути саме його власником, основною вимогою є те, що б вона на відповідній правовій підставі володіла ним (була законним володільцем).
Стаття 395 ЦК України визначає, що речовими правами на чуже майно є: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.
За приписами статей 397, 398 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.
Слідчим суддею встановлено, що автомобіль марки «Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_1 на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ Серія НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_6 (батько ОСОБА_3 ), тобто останній є титульним власником вказаного майна.
04.04.2017 року ОСОБА_7 (мати заявника та дружина титульного власника ОСОБА_6 ) видала на ім`я ОСОБА_3 . Довіреність якою уповноважила останнього представляти її інтереси пов`язані з оформленням та реєстрацією, постановкою на облік на її ім`я, зокрема автомобіля марки «Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_1 .
Загально відомим є той факт, що з 13.08.2011 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» згідно з положеннями якого було скасовано вимоги відносно обов`язкової наявності у водія доручення на керування транспортним засобом та обов`язкові нотаріальні довіреності на передачу автомобіля в користування.
За приписами вказаного закону, особа, яка володіє та користується таким ТЗ не обов`язково має бути його власником. Достатньою правовою підставою для володіння та користування ТЗ є водійське посвідчення та відповідне Свідоцтво про його реєстрацію.
Слідчим суддею встановлено, що на момент вилучення органом досудового розслідування у ОСОБА_3 автомобіля марки «Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_1 в останнього було наявне Свідоцтво про його реєстрацію.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_3 дійсно набув права володіння та користування спірним транспортним засобом, тобто є його законним володільцем в розумінні ст. 303 КПК України і має право вимагати його повернення, як тимчасово вилученого майна у зв`язку з чим його вимоги підлягають задоволенню.
Зі змісту статей 26, 94 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Враховуючи вищевикладене, а також встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя оцінивши надані сторонами докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку між собою приходить до висновку, що вимоги заявника знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому клопотання підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, ст.ст. 395, 397, 398 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 22, 23, 26, 84, 93, 94, 131, 167-169, 170-174, 303, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_3 про повернення тимчасово вилученого майна задовольнити.
Зобов`язати слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві у кримінальному провадженні № 0002241 від 25.05.2017 року повернути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучений 24.05.2017 року автомобіль марки «Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_1 , Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та один комплект ключів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1