Дата документу Справа № 336/4160/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/270/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 336/4160/16-к
Категорія: ст. 185 ч. 3 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000939, за апеляційною скаргоюобвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
встановила:
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок змінити та пом`якшити призначене йому покарання, вважаючи, що суд при призначенні йому покарання не з`ясував дані про його особу та стан здоров`я, хоча він має низку хронічних захворювань, а також не взяв до уваги, що злочин було вчинено у зв`язку з відсутністю у нього роботи.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2016 року, та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишений без змін.

Строк відбуття покарання постановлено рахувати з дати фактичного затримання обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме з 07.07.2016 року, в який на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахований строк попереднього ув`язнення з 07.07.2016 року по 20.10.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в особі Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України судові витрати за проведення товарознавчої експертизи №674 від 15.06.2016 у розмірі 439,80 грн.

Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

У вироку також зазначено, що ОСОБА_7 раніше судимий:

- 29.01.2015 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт;

- 12.02.2016 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

Як вказано у вироку суду, 05 березня 2016 року, приблизно о 19.30 годин, ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, через незачинену хвіртку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , проник до двору вказаного будинку, де усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1 121 гривня 73 копійки.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину при обставинах, зазначених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються матеріалами провадження та є обґрунтованими.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 в апеляційній скарзі також не оспорюються і є правильною.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції статті Особливої частини кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення й попередження нових злочинів.
При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, яке, на думку колегії суддів, є достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Доводи скарги ОСОБА_7 про те, що суд не з`ясував дані про його особу та стан здоров`я, хоча він має низку хронічних захворювань, не взяв до уваги, що злочин було вчинено у зв`язку з відсутністю у нього роботи та не повною мірою взяв до уваги його щире каяття, є необґрунтованими, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які дані про те, що він має хронічні захворювання, не надані вони і в апеляційному суді, відсутність у нього роботи не є обставиною, що пом`якшує покарання при його при призначенні, а іншу обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні йому покарання врахував, та призначив покарання, передбачене законом про кримінальну відповідальність.

Крім того, згідно з вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2016 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України він був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, тобто злочин, за який його засуджено оскаржуваним вироком, ним було вчинено в період іспитового строку.

Відповідно ж до вимог ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст. ст. 71, 72 КК України, тобто за сукупністю вироків, і остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку в частині призначеного ОСОБА_7 покарання тапризначення йому більш м`якого покарання, а також призначення йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Проте, оскільки суд відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахував ОСОБА_7 у строк відбування покараннястрок попереднього ув`язнення з 07.07.2016 року по 20.10.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, йому слід також зарахувати у строк відбування покараннястрок попереднього ув`язнення з 20.06.2016 року по 13.02.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення за період з 20.06.2016 року по 13.02.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4