АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Гол. у І інст. ОСОБА_1 ; єдин. унік. № 727/5757/16-к; доп. ОСОБА_2 ; пров. № 11-кп/794/122/17; катег: ст. 186 ч.2, 185 ч.2, 190 ч.2 КК Укр.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого, суддіОСОБА_2 ,

СуддівОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_5 ,
прокурораОСОБА_6 ,
обвинуваченогоОСОБА_7 ,
потерпілоїОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 січня 2017 року по кримінальному провадженню № 0000140 від 16 січня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 186 ч.2, 185 ч.2, 190 ч.2 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Шубранець, Заставнівського району, Чернівецької області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, не працюючий, раніше судимий:

1.вироком Заставнівського районного суду міста Чернівці від 04.07.2012 року за ст. 185 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень;
2.вироком Першотравневого районного суду міста Чернівці від 21.10.2014 року за ст.ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України на шість місяців арешту, 16.03.2015 року звільнений по відбуттю строку покарання, -

засуджений за ст. 186 ч.2 КК України на чотири роки позбавлення волі;
за ст. 185 ч.2 КК України на два роки шість місяців позбавлення волі;
за ст. 190 ч.2 КК України на два роки шість місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточна міра покарання призначена ОСОБА_7 у виді чотири роки шість місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили змінено з домашнього арешту на тримання під вартою, строк відбуття покарання обчислюється з 31 січня 2017 року.

В строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , зараховано строк попереднього ув`язнення з 31 січня 2017 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволено частково, стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на її користь 30 000 грн. (тридцять тис. грн.) за завдану злочином матеріальну шкоду та 5000 грн. (п`ять тис. грн.) за завдану злочином моральну шкоду.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що наприкінці березня 2015 року умисно, повторно, шляхом обману, під приводом оренди, заволодів належними потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 автомобілем «Газ 24» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 9000 гривень.

29 вересня 2015 року ОСОБА_7 умисно, повторно, шляхом обману, під приводом оренди, заволодів належним потерпілій ОСОБА_8 автомобілем марки «ВАЗ 21013» державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » вартістю 30000 гривень.

14 січня 2016 року ОСОБА_7 знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , умисно, повторно, таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_11 ноутбук «Леново № Z580» вартістю 5000 гривень.

03 березня 2016 року приблизно о 03год.00 хв., ОСОБА_7 знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , умисно, повторно, таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_12 ноутбук вартістю 8000 гривень.

16 липня 2016 року приблизно о 09 год. 00 хв., ОСОБА_7 знаходячись у квартирі АДРЕСА_4 , із застосуванням насильства, яке не було небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_13 , заволодів належним її ланцюжком із металу жовтого кольору, кулоном та грошима на загальну суму 5600 гривень.

В апеляційній скарзі, потерпіла ОСОБА_8 просить вирок суду змінити та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 більш суворе покарання передбачене ст.ст. 186 ч.2, 185 ч.2, 190 ч.2 КК України посилаючись на те, що обвинувачений завдану ій матеріальну та моральну шкоду не відшкодував, раніше судимий, вчинив умисний тяжкий злочин, що утворює рецидив злочинів, проте суд ці обставини до уваги не взяв, внаслідок чого призначив йому покарання, яке за своїм розміром є несправедливим через м`якість.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи потерпілої ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, міркування прокурора з цього приводу, провівши судові дебати, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_7 в останньому слові, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у відкритому викраденні чужого майна поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоровя, вчиненого повторно, у таємному викраденні чужого майна вчиненого повторно та в заволодінні чужим майном шляхом обману вчиненого повторно, за обставин наведених у вироку, повністю доведена дослідженими судом першої інстанції доказами, яким дана правильна юридична оцінка і не оспорюється в апеляційній скарзі.
Що стосується міри покарання, призначеної ОСОБА_7 , то вона відповідає тяжкості скоєних ним злочинів, даних про його особу та обставинам, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 65 КК України, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст. 12 КК), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
З матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_7 вчинив чотири злочини, один із яких тяжкий, вартість викраденого ним у потерпілих майна складає відповідно 9 000 гривень, 30 000 гривень, 5 000 гривень, 8 000 гривень та 5 600 гривень, повністю визнав свою вину у вчинених злочинах, крім викрадення у потерпілого ОСОБА_13 5600 грн.

Також з вироку вбачається, що ОСОБА_7 раніше судимий за ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2 КК України і суд його дії за ст.ст.186 ч.2, 185 ч.2, 190 ч.2 КК України кваліфікував за ознакою повторно.

Згідно з ч.4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

У зв`язку з цим, суд правильно рецидив злочину не визнав обставиною що обтяжує покарання ОСОБА_7 , тому посилання на це в апеляційній скарзі потерпілої ОСОБА_8 є необґрунтованими.

Крім цього, ОСОБА_7 за злочин вчинений щодо потерпілої ОСОБА_8 , обвинувачується за ст. 190 ч.2 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі до трьох років.

Суд першої інстанції за цим законом призначив ОСОБА_7 покарання ближче до максимальної межі встановленої цим законом у виді двох років шести місяців позбавлення волі, тому доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_8 про м`якість призначеного йому покарання суперечить загальним засадам призначення покарання.

Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_8 про м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання за вчинені злочини щодо інших потерпілих, то вони не ґрунтуються на законі, оскільки згідно з ст. 393 КПК України потерпілий вправі подавати апеляційну скаргу на вирок у частині, що стосується його інтересів.

Також потерпіла ОСОБА_8 в апеляційній скарзі ставить питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_7 шляхом зміни, а не постановлення нового вироку, що суперечить вимогам ст. 420 КПК України.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_8 немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 січня 2017 року, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченими ОСОБА_7 , який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий, суддя [підпис]ОСОБА_2
Судді

[підпис]ОСОБА_3

[підпис]ОСОБА_4

"Копія. Згідно з оригіналом." Суддя -доповідач _________________ ОСОБА_2 (посада) (підпис) (ПІБ)

21.03.2017 року

(дата засвідчення копії)

21.03.2017 року

ОСОБА_2 .