Справа № 386/725/16-к
Провадження № 1-кп/386/6/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2017 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/386/6/17, зареєстрованому в ЄРДР за № 0000430 21.08.2016 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грузьке Голованівського району Кіровоградської області , громадянина України, освіта базова вища, одруженого, на утриманні малолітня дитина син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , пільг не має, стан здоров`я задовільний, не військовозобов`язаного, працюючого водієм ТОВ «ПФК» , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований та проживаючий АДРЕСА_1 , не судимого:
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.191 КК України

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 вчинив привласнення чужого майна, яке було йому ввірене, при таких обставинах:

20.08.2016 року близько 08 години ОСОБА_4 на автомобілі марки ВАЗ-21063, державний номерний знак НОМЕР_2 , прибув на поле №1, що знаходиться на околиці с. Крутеньке Голованівського району Кіровоградської області із західної сторони, та належить ПП «Дніпро», з метою проведення сільськогосподарських робіт на своєму тракторі Т-150. Поряд з трактором постійно знаходить автомобіль ГАЗ-52 (бензовоз) ПП «Дніпро», з якого механізатори самостійно проводять заправку своєї сількогосподарської техніки. В цей час у ОСОБА_4 виник корисливий умисел, направлений на привласнення чужого майна, яке йому було ввірене ПП «Дніпро». Для реалізації вказаного злочинного умислу, ОСОБА_4 , маючи повноваження по використанню майна ПП «Дніпро», а саме дбайливо ставитись до переданих йому для збереження підзвіт для реалізації або для інших цілей матеріальних та грошових цінностей «Підприємства» і вживати всі можливі заходи для запобігання спричинення збитків, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, дістав із багажного автомобіля ВАЗ-21063 державний знак НОМЕР_2 п`ять пластикових каністр ємністю 20л. кожна, у які із бензовоза злив дизельне пальне у кількості 100 літрів, вартість якого згідно висновку експерта від 26 серпня 2016 року становить 18 гривень 10 копійок за 1 літр на загальну суму 1810 гривень, яке на праві приватної власності належало ПП «Дніпро». Після цього, всі п`ять каністр переніс до автомобіля марки ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_2 , склав у багажне відділення та зачинивши автомобіль поїхав на тракторі Т-150 у поле проводити сільськогосподарські роботи. Цього ж дня близько 17.00 год., ОСОБА_4 вирішив даним автомобілем їхати додому. Розпочавши рух, приблизно через 3 км. його зупинив заступник генерального директора ОСОБА_7 , який викрив факт вчинення ОСОБА_4 привласнення майна, а саме дизельного пального, яке було йому ввірене.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Вказав що кримінальне правопорушення ним було вчинене за обставин викладених в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється, жалкує, що так сталося.

Потерпілий в судове засідання не зявився надіслав до суду письмову заяву, в якій прость провести розгляд кримінального провадження без його участі.

Представник потерпілого вказав, що матеріальних претензій до обвинуваченого потерпілий не має.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового слідства кримінальному правопорушенні , яке передбачено ч.1 ст.191 КК України, та беручи до уваги думку прокурора, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_4 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.

Суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 що при таких обставинах він позбавляється права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 а також у тому, що він усвідомлює неможливість оскаржити обставини справи в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінального провадження за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

По місцю проживання та роботи обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно, а/п-81,83, стан його здоров`я задовільний, не перебуває на «Д» обліку у лікаря нарколога ,а/п-64, у лікаря психіатра на «Д» обліку не перебуває , а/п-66 , раніш не судимий а/п-55, має на утримані малолітню дитину.

Суд, заслухавши обвинуваченого, прокурора, представника потерпілого вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку, що вина ОСОБА_4 доведена, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст. 191 КК України, як привласнення чужого майна , яке було йому ввірене.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості , дані про особу обвинуваченого. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд згідно ст.. 66 КК України враховує щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст.67 КК України, суд не встановив.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та постійне місце роботи, позитивно характеризується по місцю проживання та роботи, має на утриманні малолітню дитину, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, йому доцільно обрати міру покарання, передбачену санкцією ч. 1 ст. 191 КК України, у вигляді штрафу.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відповідно до видів , передбачених ст. 131 КПК України, обвинуваченому не обирався.
Керуючись ст.ст. 100,366-368,369, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, та призначити йому покарання по ч.1 ст. 191 КК України у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 510 (п`ятсот десять) гривень.
Речові докази у кримінальному провадженні : 5 пластикових каністр в середині яких знаходиться дизельне паливо в кількості 100 л., які знаходяться на зберігання у потерпілого, повернути за належністю потерпілому - ПП «Дніпро» ,автомобіль марки ВАЗ -21063 , д/н НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_4 , повернути за належністю ОСОБА_4 .
Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралась.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд на протязі 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в залі судового засідання, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1