Справа № 380/268/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/531/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 16.05.2017

УХВАЛА
Іменем України
16 травня 2017 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Тетіївського районного суду Київської області від 03 березня 2017 року, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Тетіївського районного суду Київської області від 03 березня 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням і іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України, зобов`язано ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої системи, повідомляти її про зміну місця проживання та роботи та періодично з`являтися на реєстрацію.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту проголошення вироку.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за наступних обставин.

30.01.2017 року ОСОБА_7 , перебуваючи на території домогосподарства ОСОБА_8 , що по АДРЕСА_1 , шляхом віджиму металевої скоби, незаконно проник до господарчого приміщення вказаного домогосподарства, звідки здійснив крадіжку майна, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 728 грн. 35 коп. В подальшому, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, правильності кваліфікації його дій та міри призначеного покарання зазначає, що вирок суду є незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Так, звільняючи ОСОБА_7 від відбуття покарання з випробуванням, суд поклав на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої системи, повідомляти її про зміну місця проживання та роботи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» № 1492-VIII від 07.09.2016 року ст. 76 КК України викладено в новій редакції. Вказаний закон набув чинності з 08.10.2016 року, тобто на час ухвалення судом вироку щодо ОСОБА_7 діяла нова редакція ст. 76 КК України, окрім положень щодо застосування апробаційних програм, які набирають чинності з 01.01.2018 року.

Суд першої інстанції, покладаючи на засудженого ОСОБА_7 обов`язок, передбачений п.2, 3 ч.1 ст. 76 КК України, застосував норму закону, яка втратила чинність 08.10.2016 року, тобто суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягає застосуванню.

В зв`язку з цим, прокурор просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 змінити, а саме в резолютивній частині вироку вказати «згідно із п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 такі обов`язки: 1) періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації». В решті вирок суду залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, яка апеляційну скаргу прокурора підтримала та просила задовольнити;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Висновки суду про винність обвинуваченого ОСОБА_7 та кваліфікація його дій у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України та фактичні обставини, наведені у вироку учасниками судового процесу не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції, покладаючи на засудженого ОСОБА_7 обов`язок, передбачений п.2, 3 ч.1 ст. 76 КК України, застосував норму закону, яка втратила чинність 08.10.2016 року заслуговують на увагу.

Як вбачається з резолютивної частини вироку Тетіївського районного суду Київської області від 03.03.2017 року, суд поклав на засудженого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої системи, повідомляти її про зміну місця проживання та роботи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» № 1492-VIII від 07.09.2016 року ст. 76 КК України викладено в новій редакції.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 76 КК України (в редакції від 07.09.2016 року) у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вказаний закон набув чинності з 08.10.2016 року, тобто на час ухвалення 03.03.2017 року судом вироку щодо ОСОБА_7 діяла нова редакція ст. 76 КК України, окрім положень щодо застосування апробаційних програм, які набирають чинності з 01.01.2018 року.

Згідно ст. ст. 409, 413 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що вирок Тетіївського районного суду Київської області від 03 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 підлягає зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 424, 426 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Тетіївського районного суду Київської області від 03 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 , змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання суду на те, що на підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої системи, повідомляти її про зміну місця проживання та роботи та періодично з`являтися на реєстрацію.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4