Справа № 461/3597/17
Провадження № 1-кп/461/341/17
УХВАЛА

01.06.2017 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

перекладача - ОСОБА_6 ,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадження Галицького районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.125 КК України.

По даному кримінальному провадженню ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження дії раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу, з підстав, які стали причиною обрання даного запобіжного заходу.

Захисник в судовому засіданні заперечив клопотання прокурора та подав клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який.

Обвинувачений в судовому засіданні, клопотання захисника підтримав та заперечив клопотання прокурора з мотивів безпідставності.

Судом встановлено, що до обвинуваченого ОСОБА_4 , застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Розглядаючи заявлені клопотання, суд враховує положення ст. 177, 178, 183 КПК України, а також частини 2 ст. 29 Конституції України.
Крім того, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.Крім цього, положення ст.5 Конвенції передбачають, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Разом з тим, суд вважає за необхідне відзначити, що достатніх гарантій з цього приводу суду не надано та не здобуто таких гарантій в ході розгляду справи.

Також, суд враховує і правову позиції ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи, що на думку суду має місце в цій справі.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку, що продовжують мати місце ризики враховані при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, такий, виключає можливість перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинуваченого від суду, а також тиску на осіб, які ще не допитані під час судового розгляду. Крім того, враховуючи вищенаведені мотиви, суд не знаходить підстав для застосування альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, не відпали, а тому наявна необхідність у продовженні такого запобіжного заходу із зазначенням визначеного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 315 КПК України, -

постановив :

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , термін тримання під вартою на два місяці, тобто до 01.08.2017 року.

В задоволенні клопотання захисника відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

суддя ОСОБА_1