Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала іменем україни 20 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень, Житомирської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя
АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1ст. 368КК,
в с т а н о в и л а:
За вироком Корольовського районного суду м. Житомира
від 29 грудня 2015 рокуОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК та виправдано.
Орган досудового слідства обвинувачував ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК, за таких обставин.
У першій декаді вересня 2013 року ОСОБА_6 для вирішення по суті надійшли матеріали щодо порушення митного законодавства
ОСОБА_7 при ввезенні нею та перебуванні на митній території України транспортного засобу марки «SKODA SUPERB», номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 (далі автомобіль). У зв`язку з цим, 17 вересня 2013 року на адресу місця її реєстрації Житомирською митницею Міндоходів було направлено лист № 5/3/5-20/3427 про необхідність явки у кабінет № 11 Управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями. Отримавши поштою вказаного листа, чоловік ОСОБА_7 ОСОБА_8 , діючи в інтересах своєї дружини, у третій декаді вересня 2013 року прибув до Управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Житомирської митниці Міндоходів, розташованого за адресою: Житомирський район, с. Оліївка, вул. Садова, 4, де в кабінеті № 11 зустрівся з головним інспектором вказаного управління ОСОБА_6 .
У ході розмови ОСОБА_6 пояснив ОСОБА_8 про перебування у нього на виконанні матеріалів про порушення його дружиною вимог Митного законодавства України щодо термінів перебування вищевказаного автомобіля та необхідність складання стосовно неї протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 470 Митного кодексу України, що передбачає застосування санкції у вигляді сплати штрафу в розмірі понад 8500 грн.
З метою уникнення дружиною адміністративної відповідальності та можливості безперешкодного перебування на території України вищевказаного автомобіля, ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_6 зустрітися у неформальній обстановці для обговорення можливості вирішення даної проблеми.
ОСОБА_6 , обіймаючи посаду головного інспектора оперативно аналітичного відділу управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Житомирської митниці Міндоходів, будучи службовою особою, уповноваженою на виконання функцій держави, діючи всупереч інтересам служби, погодився на пропозицію ОСОБА_8 та дав йому номер свого мобільного телефону і повідомив про готовність зустрітися у будь-який час з метою обговорення деталей та конкретних дій, необхідних для не складання стосовно його дружини протоколу про порушення митних правил.
Цього ж дня приблизно о 20.00 год. у приміщенні пабу «Вульф»
на вул. Київській, 96 у м. Житомирі в ході розмови ОСОБА_6 розповів про можливі шляхи уникнення ОСОБА_7 адміністративної відповідальності, а саме: тимчасовим перетином автомобілем меж митної території України та без перетину. У свою чергу ОСОБА_8 за не складення протоколу про порушення митних правил стосовно його дружини та надання можливості тимчасового виїзду автомобіля за межі України запропонував ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 500 дол. США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 24-25.09.2013 року становило 3996,5 грн, яку той прийняв.
Діючи всупереч інтересам служби та переслідуючи мету отримання для себе неправомірної вигоди в указаній сумі, ОСОБА_6 порадив
ОСОБА_8 отримати довідку зі станції технічного обслуговування автомобілів про те, що автомобіль, яким за довіреністю керувала ОСОБА_7 у період з грудня 2012 року по жовтень 2013 року, нібито перебував на ремонті, а також знайти сторонню особу, яка на ньому перетне кордон України до буферної зони та повернеться в Україну, що дасть можливість як уникнути адміністративної відповідальності, так і продовжити термін перебування автомобіля на території України.
У третій декаді жовтня 2013 року ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_8 з номера НОМЕР_3 , належного його товаришу ОСОБА_9 , та повідомив, що всі подальші питання щодо отримання фіктивної довідки зі станції технічного обслуговування автомобілів, одержання дозволу з Житомирської митниці Міндоходів про продовження терміну перебування автомобіля ОСОБА_7 на території України, а також способу та часу передачі йому неправомірної вигоди, вирішувати виключно з ОСОБА_9 .
24 жовтня 2013 року ОСОБА_8 за попередньої домовленості з ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні магазину з продажу джинсового одягу «Legutti jeans» на вул. Київській, 57 у м. Житомирі передав ОСОБА_9 , який діяв в інтересах ОСОБА_6 , копії документів на автомобіль, яким на підставі довіреності керувала його дружина ОСОБА_7 , для сприяння в отриманні фіктивної довідки зі станції технічного обслуговування автомобілів про перебування його на ремонті.
28 жовтня 2013 року ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що він може забрати необхідну довідку у директора СТО «BMW-Сервіс» ОСОБА_10 розташованої за адресою: м. Житомир, провулок Сільськогосподарський, 2-А.
Увечері цього ж дня, ОСОБА_7 за вказівкою свого чоловіка приїхала до вказаної станції технічного обслуговування автомобілів, де отримала від ОСОБА_10 довідку від 28 жовтня 2013 року про те, що вищевказаний автомобіль, яким на підставі довіреності вона керувала, упродовж часу з 05 грудня 2012 року по 28 жовтня 2013 року перебував на ремонті на вказаній СТО.
29 жовтня 2013 року ОСОБА_8 в приміщенні вищевказаного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » передав ОСОБА_9 вищевказану довідку та заяву про продовження терміну перебування транспортного засобу на території України, які цього ж дня ОСОБА_9 надав до Житомирської митниці Міндоходів для вирішення по суті.
У подальшому за сприянням ОСОБА_6 , 05 листопада 2013 року Житомирською митницею Міндоходів видано лист за № 10/2/10/3497, яким ОСОБА_7 надано дозвіл на вивезення вищевказаного автомобіля за межі території України невідкладно після завершення його ремонту. 07 листопада 2013 року приблизно о 13.20 год. у приміщенні вищевказаного магазину з продажу джинсового одягу ОСОБА_9 передав цей лист ОСОБА_8 .
Відповідно до обвинувального акта такі дії ОСОБА_6 орган досудового слідства кваліфікував за ч. 1 ст. 368 КК, прийняттяслужбовою особою, уповноваженою на виконання функцій держави, пропозиції в одержанні для себе неправомірної вигоди за невчинення ним в інтересах третіх осіб дій, пов`язаних із використанням службового становища.
В результаті розгляду кримінального провадження місцевий суд
із урахуванням положень ст. 62 Конституції України та сукупності розглянутих і досліджених у судовому засіданні доказів дійшов висновку, що обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1
ст. 368 КК, не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та доказах, зібраних під час досудового та судового слідства, а тому виправдав
ОСОБА_6 за вказаною нормою закону.
Не погоджуючись із виправдувальним вироком, прокурор подав
до апеляційного суду апеляційну скаргу.
Апеляційний суд залишив апеляційну скаргу прокурора без задоволення,
а виправдувальний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 без зміни.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор наводить доводи про те, що апеляційний суд поверхово розглянув кримінальне провадження і дійшов помилкового висновку про законність вироку місцевого суду щодо ОСОБА_6 . На думку прокурора, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу і просив ухвалу апеляційного суду скасувати й призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню на таких підставах.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Згідно зі ст. 419 КПК суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у справі та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен з них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. При залишення апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Згідно з положеннями статей 404, 405 КПК апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах вимог, викладених в апеляційних скаргах. Цей суд зобов`язаний перевірити всі доводи, наведені у скаргах, у тому числі за необхідності і шляхом дослідження доказів.
За ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно
до ст. 94 цього ж Кодексу, тобто з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
З вироку суд першої інстанції вбачається, що в результаті розгляду провадження цей суд дійшов висновку, що обвинувачення ОСОБА_6 ґрунтується лише на припущеннях і не підтверджується об`єктивними, достовірними доказами, отриманими в ході досудового та судового слідства.
Не погоджуючись із висновками місцевого суду про відсутність у діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК, прокурор подав до апеляційного суду скаргу з приводу невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження й істотного порушення кримінального процесуального закону та просив ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_6 й визнати винуватим останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК.
Зокрема, у своїй апеляційній скарзі прокурор, вказував на те, що суд дав неправильну оцінку доказам, зібраним у ході досудового слідства та отриманим під час судового розгляду кримінального провадження у сукупності; не зазначив мотивів, з яких відкинув докази обвинувачення. Прокурор звертав увагу вищевказаного суду на те, що місцевий суд не перевірив у сукупності з іншими доказами та не дав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_6 міг мати доступ до матеріалів щодо порушення митного законодавства ОСОБА_7 . Зокрема, тому факту, що в указаних матеріалах в ході обшуку було знайдено довідку про знаходження на ремонті на СТО «BMW-Сервіс» автомобіля, яким керувала
ОСОБА_7 , яку в подальшому передав посередник ОСОБА_9 (на якого вказав сам ОСОБА_6 ) і на основі цієї довідки Житомирською митницею Міндоходів за № 10/2/10/3497, яким ОСОБА_7 було надано дозвіл на вивезення автомобіля за межі території України.
За наслідками апеляційного розгляду за апеляційною скаргою прокурора апеляційний суд визнав безпідставними викладені в ній доводи й у своєму рішенні формально перерахував підстави, з огляду на які місцевий суд дійшов висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_6
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК.
Проте апеляційний суд незважаючи на зміст апеляційної скарги
й таку позицію сторони обвинувачення безпідставно не використав усіх передбачених законом процесуальних можливостей для перевірки правильності встановлення фактичних обставин кримінального провадження.
Виходячи із системного аналізу положень глав 4 та 31 КПК законодавець зобов`язує суд апеляційної інстанції здійснити перевірку доказів, якщо буде встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції було проведено неповно, що має істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження.
За таких обставин ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною, обґрунтованою та вмотивованою, оскільки її постановлено
з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу вказане судове рішення підлягає скасуванню, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд
у суді апеляційної інстанції, в ході якого суду слід усунути вказані недоліки, повно та всебічно перевірити доводи, викладені в апеляційній та касаційній скаргах, і прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК, колегія суддів
Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 16 березня
2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати й призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3