АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/1542/16-к Номер провадження 11-кп/786/486/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 185 КК України СТ
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000342 за апеляційною скаргою прокурора Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 на вирок Машівського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карлівка Полтавської обл., який проживає АДРЕСА_1 , раніше судимого, останні рази:

24.06.2014 Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 , ч. 2 ст. 190, ст. 70, ст. 71 КК України на 4 роки позбавлення волі. 8.08.2016 Крюківським районним судом м. Кременчук Полтавської області звільнений умовно-достроково від відбування покарання на 11 місяців 13 днів,

13.01.2017 Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 , ч. 3 ст. 70, ст. 71 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі,

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим, призначеним Полтавським районним судом Полтавської області 13.01.2017, та визначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання, призначене 24.06.2014 Карлівським районним судом Полтавської області та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11.11.2016 до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 8.11.2016 приблизно о 08.03 год, перебуваючи на території господарства, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , повторно, шляхом вільного доступу викрав качку, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 200 грн..
Цього ж дня 8.11.2016 приблизно о 11.03 год, ОСОБА_7 повторно шляхом вільного доступу проник до господарського двору за адресою: АДРЕСА_2 , де викрав гусака, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 300 грн.
В апеляційній скарзі прокурор, не заперечуючи фактичних обставин провадження, доведеності вини, та кваліфікації дій ОСОБА_7 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню, просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, приєднати невідбуту частину покарання, призначеного 13.01.2017 Полтавським районним судом Полтавської області та остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, визначаючи покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного 13.01.2017 Полтавським районним судом Полтавської області неправильно визначив покарання у виді 3 років позбавлення волі, так як вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 13.01.2017 призначено остаточне покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі, а суд призначив менше покарання.

Крім того апелянт звертає увагу на те, що суд, призначаючи покарання ОСОБА_7 неправильно застосував ст. 71 КК України, визначивши остаточне покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши покарання призначене обвинуваченому 24.06.2014 Карлівським районним судом Полтавської області, яке Полтавським районним судом Полтавської області було приєднано при ухваленні вироку від 13.01.2017 щодо ОСОБА_7 ..

Заслухавши доповідь судді, пояснення: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково та просив змінити вирок суду, виключивши з резолютивної частини вироку посилання на ст. 71 КК України, вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання призначеного судом у виді 1 року позбавлення волі, та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого більш суворим покаранням, призначеного 13.01.2017 Полтавським районним судом Полтавської області остаточно вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі, обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів за наведених у вироку обставин матеріалами провадження доведена його дії за ч.2 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно, що не спростовується у апеляційній скарзі.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості; особу обвинуваченого, який характеризується посередньо; обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставину, що обтяжує покарання рецидив злочину; думку потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні, кількість викрадено. Таким чином призначене ОСОБА_7 покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 185 КК України відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а отже підстав до його посилення, як це пропонується в апеляційній скарзі без будь-яких обґрунтувань прокурором не має.

Разом з тим, призначаючи покарання, за ч. 4 ст. 70 КК України суд не правильно визначив остаточне покарання.

Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 вчинив злочини 8.11.2016, тобто до ухвалення щодо нього вироку Полтавським районним судом Полтавської області від 13.01.2017, відповідно до якого його визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 185 ч. 3 ст. 185 ч. 1 ст. 70 ст. 71 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі (а.п.105-107), через це Машівський районний суд Полтавської області ОСОБА_7 призначив покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, але остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі визначено не правильно, оскільки це покарання є меншим ніж призначене 13.01.2017 Полтавським районним судом Полтавської області , що є не припустимим.

Окрім цього, 13.01.2017 Полтавським районним судом Полтавської області при призначенні покарання ОСОБА_7 , визначено остаточне покарання із врахуванням вироку Карлівського районного суду Полтавської області від 24.06.2014 та призначив остаточне покарання за сукупністю злочинів за ст. 71 КК України.

З огляду на вказане, враховуючи, що вирок Карлівського районного суду Полтавської області від 24.06.2014 був врахований судом при призначенні покарання у попередньому вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 13.01.2017, в оскаржуваному вироку суд не повинен був повторно враховувати вирок Карлівського районного суду Полтавської області від 24.06.2014.

З огляду на викладене вище доводи прокурора про те, що суд неправильно призначив остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України та безпідставно застосував ст. 71 КК України є обґрунтованими.

За таких обставин вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання за сукупністю злочинів підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409,420 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Машівського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 вважати засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання призначеного судом у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим, призначеним 13.01.2017 Полтавським районним судом Полтавської області остаточно визначити покарання ОСОБА_7 у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку суду про призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 71 КК України.

На підставі ч. 5 ст.72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11 листопада 2016 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України протягом трьох місяців з дня проголошення вироку Апеляційним судом Полтавської області, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії вироку.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4