Справа № 296/495/17
УХВАЛА
Іменем України
20 січня 2017 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погодженого прокрором відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000009 від 16.01.2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні СУ ГУНП в Житомирській області знаходиться кримінальне проваджкення № 0000009 від 16.01.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 15 ч. 3, ст. 115, ч. 2, п. 1, п.7, ст. 296 ч. 4 КК України.

Досудовим розсідуванням встановлено, що 16.01.17 близько 00.30 год. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 разом із невстановленою групою осіб у кількості близько 20 чоловік, за попередньою змовою між собою, за пропозицією ОСОБА_8 , з метою вчинення хуліганських дій на автомобілях «Ford tranzit» держаний номерний знак НОМЕР_1 , «Mazda 626», реєстраційний номер НОМЕР_2 , Mitsubishi Pagero Sport, державний номерний знак НОМЕР_3 , «OPELVECTRA» державний номерний знак НОМЕР_4 , та «Skodа» державний номерний знак НОМЕР_5 , прибули за адресою м. Олевськ, Житомирської області на Майдан Соборності.

В подальшому ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та група невідомих осіб у кількості близько 20 чоловік, діючи групою осіб, ігноруючи елементарні існуючі в суспільстві правила поведінки, моралі, добропристойності відкрито виражаючи своє зневажливе ставлення до громадського порядку та впорядкованого функціонування суспільних відносин, не маючи на те будь-яких вагомих підстав, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства умисно з хуліганських спонукань із застосуванням вогнепальної та гладкоствольної зброї, з метою залякування пересічних громадян, здійснили постріли в повітря та землю, при цьому, своїми умисними протиправними діями пошкодили фасад, вхідні двері приміщення «Райфанзен банк Аваль» за адресою АДРЕСА_2 .

18.01.2017 за підозрою у вчиненні злочину за фактом хуліганства із застосуванням вогнепальної зброї, заздалегідь заготовленої для нанесення тілесних ушкоджень, в порядку ст.208 КПК України затримано ОСОБА_6 .

19.01.2017 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

20.01.2017 слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на два місяці.

Клопотання слідчого обгрунтовано тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від 3 до 7 років, вказувалося на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м"якого запобіжного заходу.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та наголосили, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні резонансного злочину, а також вказували на законність затримання підозрювання після вчинення злочину в поряду ст. 208 КПК України, у зв"язку з чим просили клопотання задовольнити.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, вказував на незаконність затримання ОСОБА_6 без ухвали слідчого судді та заявив клопотання в порядку ст. 206 КПК України щодо звільнення підозрюваного, також зазначав про необгрунтованість підозри ОСОБА_6 за ч.4 ст.296 КК України, та недоведеність наявності зазначених слідчим ризиків, у зв"язку з чим просив відмовити у задоволенні клопотання або застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання.

Підозрюваний у судовому засіданні вказував на те, що хоча знаходився в місці подій, та був свідком подій, однак жодної участі у хуліганських діях не приймав та зброю не застосовував, вказував про отримання ним тілесних ушкоджень внаслідок розірвання гранати, зазначав, що не має наміру переховуватися чи будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Заслухавши думку слідчого та прокурора, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Стаття 5 § 3 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини забезпечує особам, які заарештовані або затримані за підозрою в вчиненні кримінального злочину, гарантію від безпідставного чи невиправданого позбавлення волі (див. рішення Aquilina v. Malta of 29 April 1999, § 47, T.W. v. Malta 29 April 1999, § 41, Sabeur Ben Ali v. Malta 29 June 2000, §28).

Людина може бути затримана відповідно до статті 5 § 1(с) Конвенції тільки у контексті кримінального провадження, щоб доставити її до компетентного судового органу за підозрою у вчиненні злочину

Щодо доводів захисника про незаконність затримання підозрюваного ОСОБА_6 , то заслухавши пояснення слідчого та прокурора, дослідивши наявний в матеріалах клопотання протокол затримання ОСОБА_6 18 січня 2017 року о 16 год. 15 хв, слідчий суддя вважає, що затримання останнього без ухвали слідчого судді відбулося відповідно до вимог ст. 208 КПК України у зв"язку з тим, що після вчинення злочину у слідства були достатня сукупність ознак, що вказували на те, що ОСОБА_6 є особою, причетною до вчиненого злочину.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування. Стаття 5 § 1(с) навіть не передбачає, що поліція має одержати достатні докази для висунення обвинувачення як на час арешту, так і під час перебування апелянта під вартою (N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, judgment of 28 October 1994, Series A no.300, § 55; K.-F. v. Germany judgment of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, judgment of 22 October 1997, § 51).

Так, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколом огляду місця події від 16.01.2017, в м. Олевську згідно якого оглянуто майдан Соборності в м. Олевську (місце вчинення злочину); протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; протоколами допиту потерпілих ОСОБА_18 , протоколом обшуку по місцю проживання ОСОБА_19 від 18.01.2016.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчим суддею також враховується, що ОСОБА_19 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, та під тяжкістю покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які у зв"язку із ранньою стадією розслідування слідством не встановлені, а також незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а тому вважає, що прокурором та слідчим в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При цьому, у п.52 рішенні Європейського суду з прав людини у справі Ливада проти України від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 Суд вказує, що аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі Харченко проти України, заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Таким чином, оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 за інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, конкретні обставини вчинення злочину, а також дані про особу підозрюваного, зокрема те, що він має постійне місце проживання, має певні вади здоров"я у зв"язку з чим перебуває на обліку у лікаря невролога, має численні грамоти та подяки у зв"язку із заняттям бойовими мистецтвами, що вказує на міцність його соціальних зв"язків, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором не доведено та у судовому засіданні не встановлено об"єктивних даних, які б дійсно свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 можливе виключно в умовах тримання його під вартою, а тому вважає за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який, на думку слідчого судді, є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов"язків.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_6 додаткові обов"язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира , -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 погодженого прокрором відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000009 від 16.01.2017 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком на два місяці, тобто до 20.03.2017 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

2) прибувати до слідчого та прокурора, що здійснюватимуть досудове розслідування у даному кримінальному провадженні за першим викликом та до суду за кожною вимогою;

3) здати на зберігання до слідчого свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

4) заборонити спілкуватися зі свідками, потерпілими, іншими особами у кримінальному провадженні;

3) носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного - Житомирський МВ ГУНП в Житомирській області.

Згідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Визначити строк дії обов"язків впродовж двох місяців з моменту оголошення ухвали, тобто до 20.03.2017 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Роз"яснити підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків можливе застосування більш жорсткого запобіжного заходу та накладення грошового стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1