Справа № 308/6175/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , слідчого - ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного - ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого військової прокуратури Ужгородського гарнізону старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 , погоджене прокурором ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, раніше не судимого, військовослужбовця строкової служби ІНФОРМАЦІЯ_2 « ІНФОРМАЦІЯ_3 », солдата, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 414, ч. 2 ст. 419 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Як встановлено з клопотання та доданих до нього матеріалів, військовою прокуратурою Ужгородського гарнізону проводиться досудове розслідуванняв кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000045 від 27.06.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 ч. 2 ст. 414 КК України та ч. 2 ст. 419 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що 21.06.2016 ОСОБА_6 призваний на строкову військову службу та направлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Наказом командира ІНФОРМАЦІЯ_2 №143 ос від 28.07.2016 ОСОБА_6 призначений на посаду молодшого інспектора прикордонної служби ІІІ категорії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
У відповідності до п. 2 ч. 4 ст. 2 та п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з моменту зарахування ОСОБА_6 , до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Розділу 3 ст. 3.4 Інструкції «Про застосування зброї, бойової техніки, озброєння кораблів (катерів), літаків і вертольотів Державної прикордонної служби України, спеціальних засобів та заходів фізичного впливу під час охорони державного кордону та виключної (морської) економічної зони України» затвердженої наказом АДПСУ №200 (далі - Інструкції) був зобов`язаний: неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків. Інструкцією категорично заборонено: розбирати зброю під час несення служби, чистити її у невстановлених місцях; без потреби, викликаної обстановкою, знімати зброю із запобіжника, досилати патрон у патронник, класти палець на спусковий гачок, залишати зброю без нагляду чи передавати її іншим особам.
Крім того, будучи військовослужбовцем прикордонного наряду «Прикордонний патруль» солдат ОСОБА_6 згідно з ст. ст. 69, 74, 78 Інструкції з організації оперативно-службової діяльності відділу прикордонної служби державної прикордонної служби України затвердженої наказом АДПС України №1040 від 29.12.2009 частина ІІ (надалі Інструкція) зобов`язаний був: нести службу відповідно до отриманого наказу, послідовно переміщуючись від одного місця несення служби до іншого; під час несення служби склад наряду веде спостереження за місцевістю, здійснює перевірку державного кордону; про кожну зміну місця несення служби прикордонний наряд інформує чергового центру; при виявленні групи осіб, яка намагається незаконно перетнути державний кордон наряд зобов`язаний здійснити заходи до їх затримання.
В той же час, ОСОБА_6 в порушення вищевказаних нормативно правових актів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, порушив встановлений порядок несення прикордонної служби та правил поводження зі зброєю та вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.
Так, 27.06.2017 о 14.30 год. військовослужбовці строкової служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_2 солдати ОСОБА_6 та ОСОБА_8 заступили в прикордонний наряд « ІНФОРМАЦІЯ_4 » з несенням прикордонної служби в межах 114-124 прикордонного знаку. Для несення служби в наряді ОСОБА_6 , який був старшим наряду видано автомат АК 74 № НОМЕР_1 з набоями до нього у кількості 60 штук.
Під час несення служби в прикордонному наряді солдати ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , перебуваючи в с. Гудя Виноградівського району Закарпатської області, за рішенням ОСОБА_6 , самовільно залишили місце несення служби в прикордонному наряді та пішли купатися на водойму (меліоративний канал), яка знаходиться в даному селі.
На березі даного каналу солдат ОСОБА_6 зустрів місцевого мешканця ОСОБА_9 , якому, у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Розділу 3 ст. 3.4 Інструкції передав зброю - АК 74 № НОМЕР_1 з набоями до нього, а самі пішли купатися у водойму.
Біля 16.45 год. цього ж дня, у вказане місце підійшов інший місцевий мешканець - ОСОБА_10 . Під час наближення ОСОБА_10 до ОСОБА_9 , останній, під`єднав магазин з набоями до автомату АК 74 № НОМЕР_1 , зняв його із запобіжника, дослав патрон в патронник, та здійснив один постріл в напрямку ОСОБА_10 , в результаті чого, куля влучила останньому в голову, спричинивши його загибель, тобто тяжкі наслідки.
Враховуючи викладене, органом досудового розслідування дії солдата ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 414 КК України порушення правил поводження зі зброєю, що заподіяло смерть потерпілого та ч. 2 ст. 419 КК України - порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах особливого періоду.
28.06.2017 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 414 КК України та ч. 2 ст. 419 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується: протоколом огляду місця події від 27.06.2017, довідкою про смерть ОСОБА_10 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 та протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 та іншими матеріалами кримінального провадження.
Враховуючі, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі у органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи невідворотність покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Наявність ризиків також обґрунтовується відсутністю у ОСОБА_6 дружини та дітей, що він постійно проживає за межами Закарпатської області, що свідчить про можливість переховування останнім від органу досудового розслідування та суду, у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Також, ОСОБА_6 , як військовослужбовець Державної прикордонної служби обізнаний з обстановкою на кордоні та може спробувати залишити межі України поза пунктом пропуску з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 , може незаконно впливати на свідків кримінального провадження, які ще не допитані на даний час, схиливши їх до дачі неправдивих показів, впливати на експертів, яким буде доручено проведення ряду судових експертиз, з метою схилити їх до дачі неправдивого висновку, втупити у злочинну змову з іншим підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні, з метою перешкоджання встановлення істини у справі, має можливість пошкодити або знищити докази кримінального правопорушення, не вилучені на даний час органом досудового розслідування, перешкоджати досудовому розслідуванню іншим чином або вчините інше кримінальне правопорушення з метою уникнення покарання, у разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Крім того, ОСОБА_6 як військовослужбовець Державної прикордонної служби військового правоохоронного органу, мав запобігати вчиненню кримінальних правопорушень. Натомість своїм зухвалим відношенням до порядку несення служби допустив настання тяжких наслідків, у вигляді смерті потерпілого, що створило в очах громадян негативне враження безладдя та безкарності у органах Державної прикордонної служби.
Приймаючи до уваги наведені обставини, які свідчать можливість незаконно впливати на свідків, експертів, іншого підозрюваного, знищити або пошкодити речові докази вчинення кримінального правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, орган досудового розслідування вважає що ризики передбачені п.1-5 ч.1 ст. 177 КПК України об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
В той же час, з урахуванням положень п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, вважають за необхідне обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
У судовому засіданні прокурор, слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.
Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки органом досудового розслідування не доведені ризики, які зазначені у клопотанні. Окрім того, відсутні і посилання на матеріали, що підтверджують обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у клопотанні. Відсутнє обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Просили відмовити у задоволенні клопотання та обрати щодо ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою.

При цьому, захисник зауважив, що, якщо суд дійде до переконання, що до ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, то просять врахувати, що, оскільки останній є військовослужбовцем, то повинен утримуватися на гауптвахті органів управління Військової служби правопорядку у Збройних силах України.

Заслухавши думки прокурора, слідчого з приводу внесеного клопотання, підозрюваного та його захисника, суд приходить до наступних висновків:
У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).
За таких умов, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.
У судовому засіданні суду не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність ризиків, встановлених стороною обвинувачення, або ж належного обґрунтування про можливість запобігання останнім, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, беззаперечних відомостей, що особа підозрюваного, виходячи з положень ст. 178 КПК України, є такою, що має стійкі соціальні зв`язки та допустиму репутацію, порушення вимог ч. 3 ст. 17 КПК України.
При дослідженні доданих до клопотання доказів, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 414, ч. 2 ст. 419 КК України, які є тяжкими злочинами. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри. Також слідчим суддею враховано обставини вчинення інкримінованого діяння, які спричинили настання тяжких наслідків у вигляді смерті потерпілого.
Таким чином, наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, слідчий суддя визнає обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, а тому з урахуванням даних, що характеризують особу підозрюваного, який є військовослужбовцем, неодружений, раніше не судимий, а також з урахуванням його віку та стану здоров`я, майнового стану, міцності соціальних зв`язків, слідчий суддя вважає, що клопотання органу досудового розслідування підлягає задоволенню.
Відповідно до Інструкції про порядок і умови тримання засуджених, узятих під варту та затриманих військовослужбовців, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 26.09.2013 № 656 (у редакції наказу Міністерства оборони України 27.01.2017 № 56) (далі - Інструкція), нею визначаються порядок і умови тримання засуджених, узятих під варту та затриманих військовослужбовців строкової військової служби, військової служби за контрактом, осіб офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, осіб офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовців, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - військовослужбовці), військовозобов`язаних та резервістів, призваних на збори (далі - військовозобов`язані), на гауптвахтах органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку), у спеціальних палатах закладів охорони здоров`я Збройних Сил України та в кімнатах для тимчасово затриманих військовослужбовців.
Згідно з Розділом ІХ Інструкції, тримання на гауптвахтах узятих під варту військовослужбовців здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, Загальної декларації прав людини і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність. Узяті під варту військовослужбовці розміщуються на гауптвахті за рішенням суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, які спричинили смерть потерпілого, слідчий суддя вважає можливим не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.
В той же час, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_6 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Строк тримання під вартою обчислювати ОСОБА_6 з 28 червня 2017 року 01 год. 55 хв. по 26 серпня 2017 року 01 год. 55 хв.
Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 03 липня 2017 року.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1