Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши в судовому засіданні 08 серпня2017 року касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 04 травня 2017 року щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2016 року,залишеною без змін апеляційним судом,
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Квасилова Рівненського району Рівненської області, такого, що немає судимості,

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Корнина Рівненського району Рівненської області, такого, що немає судимості,

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Рівного, такого, що немає судимості,

звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, а кримінальне провадження щодо них закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб прибули на автомобілі марки Volkswagen Golf (державний номерний знак НОМЕР_1 ) до домоволодіння АДРЕСА_1 , де, проникнувши до гаражного приміщення шляхом віджиму віконної рами, таємно викрали майно, належне потерпілому ОСОБА_9 , на загальну суму 63 663, 96 грн.

У касаційній скарзі прокурор не погоджується із судовими рішеннями, просить їх скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Стверджує про неврахування судами при вирішенні питання про закриття кримінального провадження того факту, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 не перебували у трудових відносинах з потерпілим ОСОБА_9 , а тому вказане кримінальне провадження не може здійснюватись у формі приватного обвинувачення. З урахуванням викладеного, на думку прокурора, підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із примиренням обвинувачених із потерпілим немає.

Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення скарги.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК, зокрема щодо злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК (крадіжка, крім крадіжки, вчиненої організованою групою), якщо її вчинив чоловік (дружина) потерпілого, інший близький родич чи член сім`ї потерпілого, чи якщо її вчинила особа, яка щодо потерпілого була найманим працівником, і завдала шкоди виключно власності потерпілого.
Як убачається із судового рішення, суд установив, що правовідносини між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 як найманими працівниками з одного боку та потерпілим ОСОБА_9 як особою, яка їх найняла для виконання ремонтно-будівельних робіт з іншого, підтверджується договором на виконання ремонтно-будівельних робіт, відповідно до якого останні працювали у потерпілого в період із 23 серпня по 29 вересня 2016 року. Крім того, факт надання послуг підтверджується також показаннями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , а також самого потерпілого ОСОБА_9 , який у судовому засіданні заявив клопотання про відмову від підтримання обвинувачення у зв`язку з примиренням і стверджував, що останні виконували для нього певні роботи за винагороду й були найманими працівниками.
З огляду на викладене, а також на те, що зазначеним правопорушенням було завдано шкоди виключно власності потерпілого, це кримінальне провадження є провадженням у формі приватного обвинувачення.
Тому місцевий суд прийняв обґрунтоване рішення про звільнення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрив на підставах, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК.

Доводи прокурора про те, що між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_9 трудовий договір не укладався, а тому висновки суду, що вони є найманими працівниками помилкові, ретельно перевірялися судами та були визнані необґрунтованими з огляду на нищенаведене.
Так, у листі Міністерства соціальної політики України від 20 квітня 2012 року № 64/06/187-12 зазначено, що відповідно до чинного законодавства виконання робіт та надання послуг особою може здійснюватись як на підставі трудового договору (ст. 21 Кодексу законів про працю України), так і на підставі цивільно-правових договорів.
Як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду, наведені у касаційній скарзі доводи прокурора за своїм змістом аналогічні доводам у його апеляційній скарзі, і на них суд надав обґрунтовані відповіді.
Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі й навів підстави, з яких апеляційну скаргу визнав необґрунтованою.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК, і колегія суддів погоджується з наведеними в ній висновками щодо законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції.
Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Відмовити прокурору, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 04 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3