В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

процесуальних прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002937 від 04.07.2014 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпровської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, із середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

30.05.2005 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 21.11.2008 умовно-достроково на 1 рік 17 днів;

02.03.2015 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

19.03.2015 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

22.05.2015 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

18.06.2015 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

22.07.2015 Павлоградським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

27.11.2015 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

23.02.2016 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення за таких обставин.

28.06.2014 приблизно о 14:00 год. ОСОБА_6 , знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою із невстановленими особами, вдаючи себе за працівників ТОВ «Домофон Візит», шляхом обману потерпілої ОСОБА_7 заволоділи її грошовими коштами у розмірі 380 гривень, а саме повідомили потерпілій про безоплатне встановлення вхідних дверей під`їзду та про необхідність оплати за відеоспостереження та ключі від дверей, які не мали наміру встановлювати та виготовляти, на що остання погодилась та надала ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 380 гривень, а ОСОБА_6 видав останній заповнену накладну. В подальшому ОСОБА_6 отриманими грошима розпорядився на свій розсуд.

02.07.2014 приблизно о 17:00 год. ОСОБА_6 , знаходячись в будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою із невстановленими особами, вдаючи себе за працівників ТОВ «Домофон Візит», шляхом обману потерпілої ОСОБА_8 заволоділи її грошовими коштами у розмірі 230 гривень, а саме повідомили потерпілій про безоплатне встановлення вхідних дверей під`їзду та про необхідність оплати за відеоспостереження та ключі від дверей, які не мали наміру встановлювати та виготовляти, на що остання погодилась та надала ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 230 гривень, а ОСОБА_6 видав останній заповнену накладну. В подальшому ОСОБА_6 отриманими грошима розпорядився на свій розсуд.

02.07.2014 приблизно о 17:00 год. ОСОБА_6 , знаходячись в будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою із невстановленими особами, вдаючи себе за працівників ТОВ «Домофон Візит», шляхом обману потерпілої ОСОБА_5 заволоділи її грошовими коштами у розмірі 210 гривень, а саме повідомили потерпілій про безоплатне встановлення вхідних дверей під`їзду та про необхідність оплати за відеоспостереження та ключі від дверей, які не мали наміру встановлювати та виготовляти, на що остання погодилась та надала ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 210 гривень, а ОСОБА_6 видав останній заповнену накладну. В подальшому ОСОБА_6 отриманими грошима розпорядився на свій розсуд.

04.07.2014 приблизно о 17:00 год. ОСОБА_6 , знаходячись в будинку № 23 по вул. Лермонтова в м. Запоріжжя, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою із невстановленими особами, вдаючи себе за працівників ТОВ «Домофон Візит», шляхом обману потерпілого ОСОБА_9 заволоділи його грошовими коштами у розмірі 210 гривень, а саме повідомили потерпілому про безоплатне встановлення вхідних дверей під`їзду та про необхідність оплати за відеоспостереження та ключі від дверей, які не мали наміру встановлювати та виготовляти, на що останній погодився та надав ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 210 гривень, а ОСОБА_6 видав останньому заповнену накладну. В подальшому ОСОБА_6 отриманими грошима розпорядився на свій розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, щиро покаявся у скоєному, надав пояснення про визнання вини та погодження з всіма обставинами скоєння кримінальних правопорушень. Так, ОСОБА_6 пояснив, що він придбав у канцелярському магазині бланки накладних та вигадав неіснуюче підприємство ТОВ «Домофон Візит» з метою подальшого обману мешканців з метою заволодіння їхніми грошовими коштами. 28.06.2014, 02.07.2014, 04.07.2014 він разом з іншою особою, видаючи себе за працівників даного підприємства, та обіцяючи потерпілим встановити безоплатно вхідні двері на під`їзд, встановити відеоспостереження та виготовити ключі від вхідних дверей заволоділи їхніми грошовими коштами. При цьому, ОСОБА_6 заповнював та видавав накладні потерпілим про отримання коштів. В подальшому двері не встановлював, коштами розпорядився на придбання їжі, оскільки ніде не працював та джерела заробітку не мав. Покарання просив обрати на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що приблизно 02.07.2014 обвинувачений ОСОБА_6 повідомив їй та її сусіда про намір встановити двері з домофоном в будинку АДРЕСА_3 , на що вона погодилась та сплатила останньому 210 гривень. Проте, двері з домофоном обвинувачений не встановив. Дотепер матеріальна шкода їй не відшкодована. Покарання просила обрати на розсуд суду.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією. За таких обставин, суд, з урахуванням думки сторін кримінального провадження, вважав за можливе розглянути кримінальне провадження за відсутності вказаних потерпілих.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних про особу обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та кваліфікує дії останнього за всіма епізодами за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, у відповідності до ст. 12 КК України, віднесено до злочинів середньої тяжкості, спричинених наслідків кримінальними правопорушеннями заподіяна матеріальна шкода потерпілим, яка не відшкодована.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше багаторазово засуджувався за вчинення корисливих злочинів, має місце проживання, офіційно не працевлаштований, на обліку в лікаря-нарколога та психіатра не перебуває. За сімейним станом ОСОБА_6 не одружений, не має на утриманні малолітніх дітей чи непрацездатних осіб.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначені обставини, а також те, що ОСОБА_6 , будучі раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, та знов вчинив чотири епізоди корисливих злочинів середньої тяжкості, що свідчить про схильність ОСОБА_6 до вчинення протиправних діянь та небажання його ставати на шлях виправлення, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості і обставин вчинення кримінальних правопорушень, суд доходить висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та вважає необхідним, з урахуванням обставини, яка пом`якшує покарання, призначити ОСОБА_6 покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України.
Беручи до уваги, що злочини ОСОБА_6 вчинив до постановлення 23.02.2016 вироку Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, яким останнього засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, остаточне покарання ОСОБА_6 слід призначати з урахуванням частини четвертої статті 70 Кримінального кодексу України.

Вирішуючи питання про те, який з передбачених ст. 70 КК України принципів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини) необхідно застосувати, судом враховуються роз`яснення, надані у пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе застосувати ч. 4 ст. 70 КК України за принципом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлено. Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Запобіжний захід в межах даного кримінального провадження ОСОБА_6 не обирався. Ухвалою суду від 30.01.2017 ОСОБА_6 тимчасово залишено у слідчому ізоляторі до ухвалення вироку у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_6 за даним вироком більш суворим покаранням, призначеним йому за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 р. у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Речові докази:

печатку чорного кольору «Color printer C30» з написом ТОВ «Домофон Візит», ОКПО № 36454618; панель синього кольору, в якій знаходяться букви для печатки; не заповнені накладні білого та зеленого кольору у кількості 92 штуки в картонній обгортці з печаткою ТОВ «Домофон Візит», ОКПО № 36454618; обхідний лист; накладну № 041 від 04.07.2014 на суму 240 грн.; копію накладної № 041; накладну № 036 від 04.07.2014 на суму 210 грн.; копію накладної № 036; накладну № 038 від 04.07.2014 на суму 210 грн.; копію накладної № 038; 2 копії накладної № 00341 від 02.07.2014 на суму 210 грн.; копію накладної № 039 від 04.07.2014 на суму 40 грн.; копію накладної № 037 від 04.07.2014 на суму 20 грн.; копію накладної № 040 від 04.07.2014 на суму 210 грн.; накладну № 045 від 04.07.2014 з копією; накладну № 045 від 04.07.2014 з копією; накладну № 042 від 04.07.2014 з копією; накладну № 043 від 04.07.2014 з копією; накладну № 044 від 04.07.2014 з копією, передані до камери зберігання Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС в Запорізькій області за квитанцією № 0002937 (книга обліку № 2, порядковий № 153), знищити;

квитанції № 040 від 04.07.2014, № 00341 від 02.07.2014, № 28700 від 28.06.2014 долучені до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження прокурора.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1