17.01.2017 справа №363/2913/16-к
ВИРОК
Іменем України
17 січня 2017 року Вишгородським районним судом Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді кримінальне провадження № 0000712за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козіївка Коростишинського району Житомирської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого офіційно, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимий: 22.07.2013 року Коростишивнським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з випробувальним терміном 1 рік, 23.06.2014 року Коростишивнським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 28.01.2015 року Богунським районним судом м. Житомир на підставі ст. 6 ЗУ «Про амністію у 2014 році» не відбуту частину покарання скорочено на половину

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 , 03.06.2016 року (точного часу розслідуванням не встановлено), перебуваючи в будинку ОСОБА_5 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 з донькою котрої проживав на протязі останнього місяця. В цей час користуючись нагодою, що його ніхто не бачить, таємно, з корисливих мотивів, діючи умисно та повторно вчинив крадіжку належних ОСОБА_5 мобільного телефону марки «Bravis Solid», вартістю 1 000,00 грн. та цифрового фотоапарату марки «Canon PowerShot A 800» вартістю 800 грн., чим завдав ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 1 800,00грн. Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на свій власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав, не оспорюючи час, місце, спосіб, вид, мотив і мету, форму вини та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінальних правопорушень. Зокрема, вказуючи при цьому, що викладенні обставини в обвинувальному акті визнає, викрадені речі заклав в ломбард, оскільки потрібні були гроші, а отриманими грошима розпорядився на власний розсуд. Щиро розкаюється та просив суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, доведена в повному обсязі.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття у вчиненому та сприяння у розслідуванні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченому міри покарання, судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують.

При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує, що обвинувачений за місцем реєстрації характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, скоїв злочин середньої тяжкості, раніше судимий. Однак останній, маючи не погашену судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та знову вчинив аналогічне кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочину та особи винного, його перевиховання та виправлення не можливі без ізоляції від суспільства. Одночасно, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання не в максимальних межах санкції статті інкримінованого йому злочину. Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст. 69, 75 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд, -

засудив:
ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого за ч. 2 ст. 185 КК України, визнати винним та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Учасники судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1