Справа № 689/2663/15-к
ВИРОК
Іменем України
15.12.2016 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000567 від 29.09.2015 р.
за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Свистунівка Сватівського району Луганської області, громадянина України, проживає в АДРЕСА_1 , одруженого (23.11.2016 р.), на утриманні неповнолітніх дітей не має, освіта неповна середня, не працює, раніше судимий:

- 26.11.2004 р. Ярмолинецьким районним судом за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 18.03.2005 р. Володарським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 6 років та 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 23.02.2011 р. звільнений умовно-достроково (невідбутий строк 4 місяці 26 днів);

- 02.07.2012 р. Ярмолинецьким районним судом за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст.185, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років та 3 місяців позбавлення волі; 20.02.2015 р. звільнений з місць позбавлення волі;

- 15.09.2015 р. Ярмолинецьким районним судом за ч.1 ст. 122 КК України до 3 років обмеження волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 186 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Ярмолинці, громадянина України, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого (21.09.2016 р.), на утриманні неповнолітніх дітей не має, освіта неповна середня спеціальна, не працює, інвалід з дитинства (до 01.12.2008 р.), на час розгляду справи інвалідність не встановлена, в силу ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 135 КК України,-
встановив:
Ухвалою колегії судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області від 04.08.2016 р. скасовано вирок Ярмолинецького районного суду від 28.03.2016 р. у даній справі та призначено новий судовий розгляд в Ярмолинецькому районному суді в іншому складі суду. В ході нового судового розгляду, з врахуванням ухвали апеляційного суду від 04.08.2016 р., у порядку ст. 338 КПК України прокурором було змінено обвинувачення (т. 5 а.с. 148 - 172). Під час нового судового розгляду було встановлено наступне.
28.09.2015 близько 22 год. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , мати ОСОБА_4 - ОСОБА_10 , співмешканака ОСОБА_5 - ОСОБА_11 спільно вечеряли за місцем проживання ОСОБА_9 в АДРЕСА_3 .
В ході розмови, ОСОБА_4 використав незначне висловлювання ОСОБА_8 як привід для з`ясування відносин з останнім та сидячи наніс ОСОБА_8 один удар кулаком в область голови. Від удару ОСОБА_8 почав падати, перевернув стіл і щоб утриматись на ногах зачепився за шию ОСОБА_5 , який сидів поблизу нього за столом. Однак, ОСОБА_5 впав разом із ОСОБА_8 на підлогу та наніс два удари кулаком в голову ОСОБА_8 . ОСОБА_4 підбіг до лежачого ОСОБА_8 , наніс йому удар ногою по корпусу, після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виштовхали ОСОБА_8 з приміщення кухні на подвір`я.
Виходячи з приміщення на подвір`я, ОСОБА_8 перечепився об ногу ОСОБА_5 та впав на землю. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 діючи умисно, группою осіб, з метою нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, почали наносити лежачому ОСОБА_8 численні удари руками та ногами в ділянки голови і тулуба з різних сторін. Після цього, ОСОБА_4 взяв лопату, що була сперта до стінки неподалік від них та наніс нею один удар заду по голові ОСОБА_8 . Удар прийшовся як держаком лопати, так і металевою частиною та спричинив розсічення лобної ділянки обличчя потерпілого.
ОСОБА_8 відчував сильний біль в ділянці черевної порожнини і спрагу. Припинивши побиття, ОСОБА_5 приніс потерпілому води, щоб вмити від крові його обличчя та напоїти, після чого вивів за межі подвір`я на вулицю і посадив на пень біля воріт.
Через короткий проміжок часу з подвір`я вийшов ОСОБА_4 , який ніс лопату, і разом із ОСОБА_5 силоміць повів ОСОБА_8 у лісопаркову зону, розташовану вздовж вул. Л. Українки в смт. Ярмолинці для того, щоб ОСОБА_8 копав собі могилу. Пройшовши близько 400-500 м. вглиб лісу, ОСОБА_4 передав лопату ОСОБА_8 і наказав копати яму. Взявши лопату, ОСОБА_8 намагався захистись від протиправних дій та наніс лопатою один удар навскоси по особі, яка в темряві знаходилась ближче до нього, - по ОСОБА_5 . Однак, ОСОБА_5 встиг прикритись від удару обома руками, збив ОСОБА_8 з ніг і разом із ОСОБА_4 почав наносити лежачому ОСОБА_8 численні удари ногами і руками в область голови і тулуба. Від нанесених ударів біль у черевній порожнині ОСОБА_8 посилилась, він почав періодично від руху втрачати свідомість. Поки ОСОБА_8 лежав на землі, ОСОБА_5 з ОСОБА_4 продовжували намагання викопати яму, однак, лопата зігнулась, внаслідок чого ОСОБА_4 повернувся на подвір`я ОСОБА_9 в АДРЕСА_3 за іншою лопатою, поки ОСОБА_5 знаходився поблизу ОСОБА_8 .
Помітивши істотне погіршення самопочуття ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 взявши ОСОБА_8 попід руки, повели його по місцю на той час тимчасового проживання ОСОБА_5 в АДРЕСА_4 . Знаходячись у вказаному будинку, ОСОБА_8 продовжував стогнати і скаржитись на сильний біль в ділянці живота, і щоб заглушити цей біль ОСОБА_5 дав потерпілому випити горілки, вмив його, дав ОСОБА_8 свої штани та капці, так як одяг самого ОСОБА_8 в лісі був вимащений брудом. Оскільки біль не проходила, бажаючи приховати ці події від власників та сусідів будинку, ОСОБА_5 вирішив не викликати карету швидкої допомоги з Ярмолинецької ЦРЛ, а біля 02:00 год. 29.09.2015 р. зателефонував своєму вітчиму ОСОБА_12 та попросив його належним останньому автомоіблем відвезти ОСОБА_8 в лікарню іншого району Городоцьку ЦРЛ.
Близько 03:30 год. 29.09.2015 р. ОСОБА_12 приїхав на автомобілі Peugeot Expert реєстраційний номер НОМЕР_1 по місцю проживання ОСОБА_5 . ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 , посадили ОСОБА_8 в зазначений автомобіль і ОСОБА_12 повіз їх в напрямку м. Городок. По дорозі ОСОБА_8 прийшов до свідомості і почав висловлювати обурення з приводу того, куди його везуть. У відповідь ОСОБА_4 , який знаходився поблизу ОСОБА_8 в автомобілі, наніс йому один удар кулаком в груди. Побачивши конфліктність ситуації, ОСОБА_12 зупинив автомобіль на автодорозі «Ярмолинці Сатанів» на відстані близько 3 км. від смт. Ярмолинці, наказав ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 вийти з автомобіля, а сам повернувся додому.
Вийшовши з автомобіля, близько 04:00 год. 29.09.2015 р. ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_5 забрати у ОСОБА_8 належні ОСОБА_5 штани та взуття. ОСОБА_5 підійшов до лежачого на землі ОСОБА_8 , наніс йому два удари ногою в ділянку спини, зняв з нього штани і капці. Після цього, залишивши частково оголеного ОСОБА_8 у безпорадному стані в нічну осінню пору доби в безлюдному місці у лісосмузі, обвинувачені повернулись до будинку, у якому тимчасово проживав ОСОБА_5 , поспіхом зібрались та разом із співмешканками невідкладно вирушили в с. Шовкове Баришівського району Київської області, де і були затримані 02.10.2015 р. о 06:05 год., у той час як мати ОСОБА_4 ОСОБА_10 у телефонній розмові намагалась ввести в оману співмешканку ОСОБА_8 про його місцеперебування.
ОСОБА_8 29.09.2015 р. о 10:40 год. був виявлений без свідомості в лісосмузі зазначеної вище дороги невстановленими особами та госпіталізований в реанімаційне відділення Ярмолинецької ЦРЛ, де він проходив стаціонарне лікування з 29.09.2015 р. по 16.10.2015 р.
Внаслідок побиття, потерпілому ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження: закрита травма органів черевної порожнини у вигляді розриву стінки голодної кишки, яка ускладнилась розповсюдженим тотальним перитонітом, ендотоксичним шоком ІІІ ступеню, що за ознаками небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень; забій нирок, закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, ушкодження в ділянці обличчя у вигляді поодиноких синців в лобній ділянці голови справа, на повіках правої очної ділянки, в правій виличній ділянці, в ділянці спинки носу із поширенням на прилеглі ділянки, поодинокі забійні рани в ділянці спинки носу справа, в середній частині лобної ділянки голови зліва, травматичного викришування по вільному краю 1 зуба на верхній щелепі зліва, крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи, саден в ділянці спинки носу зліва, в ділянці підборіддя справа, на шкірі верхньої губи справа, які по своєму характеру відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синця на тильній поверхні правої кисті в ділянці 2-4 п`ясних кісток, в ділянці правого промене-зап`ястного суглобу, поодиноких саден в ділянці 4 і 5 п`ясних кісток правої кисті по тильній поверхні, в ділянці медіального мищелка лівої гомілки, в ділянці лівої гомілки у верхній та середній третині по медіальній поверхні, саден в ділянці лівого гомілково-ступневого суглобу по медіальній поверхні, які в сукупності та кожне окремо, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Такими умисними діями, вчиненими групою осіб, що виразились у нанесенні умисних тяжких тілесних ушкоджень, кожен з обвинувачених вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.
Своїми умисними діями, які виразились у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, кожен з обвинувачених вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 135 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе не визнав. Ствердив, що потерпілого він не бив, майна потерпілого, у т.ч. мобільного телефона, не відбирав, з автомобіля ОСОБА_12 потерпілого не висаджував, а просто був присутнім під час цих подій. У той же час цивільний позов прокурора в інтересах Ярмолинецької ЦРЛ визнав повністю, а цивільний позов ОСОБА_8 визнав частково на суму 8000 грн. - в межах суми витрат на лікування, що залишилась після часткового добровільного її відшкодування матір`ю ОСОБА_5 , мотивуючи це тим, що ОСОБА_8 доводиться йому далекою родиною. В частині моральної шкоди цивільний позов заперечив. У подальшому ОСОБА_4 відмовився давати показання, виступати у судових дебатах та від останнього слова.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав частково, а саме визнав, що наніс потерпілому декілька ударів рукою але лише в обличчя, а не в область черевної порожнини, що могло заподіяти потерпілому лише легкі тілесні ушкодження, що потягнули короткочасний розлад здоров`я. Оскільки легкі тілесні ушкодження не могли привести потерпілого у небезпечний для життя стан, вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України не визнав. Цивільний позов прокурора не визнав, а цивільний позов потерпілого визнав частково. Вважає недоведеними витрати на лікування в розмірі 1375,1 грн., оскільки медичні препарати на цю суму з фіскальних чеків неможливо ідентифікувати, а щодо моральної шкоди, враховуючи добровільне відшкодування своєю родиною потерпілому 5000 грн. моральної шкоди, вважає, що залишок не може перевищувати 4000 грн.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 показав, що ввечері 28.09.2015 р. ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 та окремо ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 після підробітків випадково зібрались по місцю проживання ОСОБА_9 в АДРЕСА_3 та вечеряли. Разом із ними були ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ОСОБА_5 і ОСОБА_4 спиртних напоїв не вживали. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вже прийшли напідпитку і ОСОБА_5 з ОСОБА_4 напружено чекали розмов ОСОБА_8 про його відносини із матір`ю ОСОБА_4 ОСОБА_10 . ОСОБА_8 дійсно почав таку розмову, взяв за комір ОСОБА_5 , який у відповідь наніс потерпілому удар кулаком у вухо. ОСОБА_5 разом із ОСОБА_13 впали, перевернувши стола, ОСОБА_4 кинувся їх рознімати, при цьому наносячи удари ногами в живіт ОСОБА_8 . Коли розпочались ці події, присутні жінки одразу вийшли, а ОСОБА_9 пішов спати. Після цього, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 виштовхали ОСОБА_8 на двір. Там ОСОБА_8 не падав, на дворі ніхто нікого особливо не бив, у т.ч. лопатою, обвинувачені з потерпілим пошарпались, а ОСОБА_5 наніс потерпілому ще один удар кулаком в лице, від чого пішла кров. ОСОБА_8 захотів пити і ОСОБА_5 приніс йому води. Тоді ОСОБА_4 запропонував налякати ОСОБА_8 , взяв лопату і ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 повели ОСОБА_8 в лісосмугу начебто копати могилу. ОСОБА_8 йшов сам, добровільно, хоча і розумів, з якою метою його туди ведуть. По дорозі ОСОБА_8 притримувався за ОСОБА_5 , оскільки скаржився на біль у животі. Заглибившись у темряві в лісосмугу ОСОБА_4 передав лопату ОСОБА_8 і наказав йому копати могилу. ОСОБА_8 копнувши з декілька раз намагався нанести удар лопатою в голову ОСОБА_5 , однак, останній закрився від удару обома руками. В цей час ОСОБА_4 оббігши ОСОБА_8 ззаду, кинувся на нього, збив його з ніг, вибив у нього з рук лопату і почав наносити потерпілому удари руками і ногами по різних частинах тіла. ОСОБА_5 у цьому участі не приймав, а лише спостерігав. В лісі одна лопата зігнулась, тоді ОСОБА_4 побіг за другою лопатою, у той час як ОСОБА_5 приглядав за ОСОБА_8 , в темряві сховавшись за деревом. Після цього побиття ОСОБА_8 вже не міг розігнутись, скаржився на сильний біль в області живота. Тоді обвинувачені, залишивши лопату в лісі, взяли його попід руки і повели додому до ОСОБА_5 в АДРЕСА_4 , де ОСОБА_5 надав ОСОБА_8 свої штани і капці взамін забруднених, вмив лице, дав випити самогонки та поклав спати. Від болі ОСОБА_8 не міг спати, стогнав, хоча відмовлявся від надання йому медичної допомоги. Тоді ОСОБА_5 зателефонував своєму вітчиму ОСОБА_12 , який приїхав своїм автомобілем до магазину поблизу будинку, у якому проживав ОСОБА_5 . ОСОБА_8 , сам сів у машину, туди ж сіли й обвинувчені. Їхати у Ярмолинецьку ЦРЛ ОСОБА_8 відмовлявся, просив висадити його поблизу магазину. Тоді ОСОБА_12 запропонував відвезти його у Городоцьку ЦРЛ. На автодорозі «Ярмолинці-Сатанів» ОСОБА_8 почав ображати ОСОБА_12 , погрожувати йому, шарпав підголовники, вимагав зупинити автомобіль. ОСОБА_12 зупинив автомобіль та попросив усіх вийти, а сам поїхав. ОСОБА_8 разом із обвинуваченими постояли поблизу лісосмуги кілька хвилин, ОСОБА_8 сказав, що почуває себе задовільно і піде сам. Тоді ОСОБА_4 , обурившись, що ОСОБА_8 їх обманув щодо свого стану здоров`я, запропонував ОСОБА_5 забрати у ОСОБА_8 свої речі. Там ОСОБА_8 ніхто не бив. ОСОБА_8 не міг самостійно зняти штани, тоді обвинувачені помогли йому це зробити, ОСОБА_5 взяв свої речі і разом із ОСОБА_4 повернувся по місцю свого проживання. У той же день, 29.09.2015 р. ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 та співмешканками кожного з них поїхали у м. Київ на заробітки, про які ОСОБА_4 домовлявся ще заздалегідь у столярному цеху. ОСОБА_5 розраховував, що ОСОБА_4 навчить і його виконувати цю роботу. Однак, щось не склалось, роботи не виявилось і ОСОБА_5 довелось шукати роботу навмання в с. Шовкове Баришівського району Київської області. Ствердив, що на досудовому слідстві ряд пояснень, у т.ч. під час слідчого експерименту, від надавав неправдиво, під тиском - погрозами негативних наслідків щодо дитини його співмешканки. Непослідовну поведінку ОСОБА_8 під час описуваних подій пояснює станом алкогольного сп`яніння останнього.
Однак, вина обвинувачених у вказаних злочинах підтверджується дослідженими у судових засіданнях доказами.
Допитаний в судових засіданнях потерпілий ОСОБА_8 повідомив, що він був вимушений спотворювати свої покази, які надавались ним раніше в судових засіданнях під погрозами невідомих осіб, які неодноразово навідувались до нього додому (на автомобілях: білому Volkswagen Passat без номерних знаків та темній Toyota Land Сruiser номерні знаки якої містять цифри 7 та 0), погрожували, вимагали відкликати свою заяву, не з`являтись в судові засідання. Коли обумовлений такою поведінкою психічний тиск став нестерпним, ОСОБА_8 повідомив про це правоохоронні органи і суд та самостійно ініціював повторне надання суду показів, які він зазначив як правдиві. Щодо його показів, відображених у процесуальних документах, складених в ході досудового слідства повідомив, що вони теж містять неточності у зв`язку із тим, що від болі він періодично втрачав свідомість, а тому його спогади є уривчастими, в ході досудового слідства внаслідок перенесеного хірургічного втручання, стресу та інших чинників йому складно було відтворити хронологію та деталі події.
Будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази ОСОБА_8 показав, що тривалий час знайомий і з ОСОБА_4 , і з ОСОБА_5 , відносини між ними були нормальні, вони пов`язані далекими сімейними відносинами. 28.09.2015 р. він разом із ОСОБА_9 був на підробітках, де вжив незначну кількість горілки (близько 50 мл). Після закінчення робочого дня, оскільки фронт робіт завершеним не був, ОСОБА_8 вирішив не вертатись додому, а залишитись ночувати у ОСОБА_9 . При цьому, він зателефонував своїй співмешканці і попросив її на наступний ранок передати йому певні інструменти. В будинку у ОСОБА_9 в АДРЕСА_3 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 сіли за стіл вечеряти. ОСОБА_8 в ході розмови у коректній формі повідомив, що ОСОБА_4 може працювати лише підсобником. У відповідь, ОСОБА_4 наніс йому удар кулаком в голову, втративши рівновагу, ОСОБА_8 схопився за шию ОСОБА_5 , разом із ОСОБА_5 він впав на підлогу, після чого ОСОБА_5 наніс йому два удари кулаком в область голови. Підбіг ОСОБА_4 та почав теж наносити йому удари, після чого ОСОБА_8 ОСОБА_5 з ОСОБА_4 виштовхали на двір. При виході з будинку ОСОБА_5 підставив ОСОБА_8 підніжку, ОСОБА_8 перечепився і впав. Коли ОСОБА_8 лежав на землі, обвинувачені спільно з різних сторін наносили йому удари руками і ногами. У цей час ОСОБА_8 лежачи намагався лише закриватись від ударів руками. Коли ОСОБА_8 намагався піднятись, ОСОБА_4 десь поблизу взяв лопату і вдарив його ззаду по голові. Удар прийшовся по голові і держаком і металевою частиною. Після цього ОСОБА_8 на деякий час перестали бити, ОСОБА_8 відчував біль у животі і спрагу і на його прохання ОСОБА_5 приніс йому воду вмитись і попити. Після цього ОСОБА_5 вивів його з подвір`я за ворота і посадив на пеньок. ОСОБА_8 відчував сильний біль у животі і спрагу. Через короткий проміжок часу з подвіря вийшов ОСОБА_4 з лопатою у руках, і разом із ОСОБА_5 потягнув ОСОБА_8 у ліс. Від болю під час рухів ОСОБА_8 періодично втрачав свідомість. Заглибившись у ліс, ОСОБА_4 дав ОСОБА_8 лопату та наказав копати собі яму. Намагаючись врятувати своє життя, ОСОБА_8 взяв лопату і в темряві намагався вдарити нею ОСОБА_4 , однак, поблизу замість ОСОБА_4 опинився ОСОБА_5 який обома руками відбив лопату. ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 збили ОСОБА_8 з ніг і почали бити ногами і руками по всіх частинах тіла. Боліло повсюди і від болю ОСОБА_8 втратив свідомість. Коли ОСОБА_8 прийшов до тями, він лежав на землі, хтось з обвинувачених, вочевидь, ОСОБА_5 , продовжував копати яму, оскільки ОСОБА_4 стояв біля потерпілого. ОСОБА_8 попросив у нього сигарету. ОСОБА_4 підкурив сигарету та кинув її ОСОБА_8 . Брати цю сигарету ОСОБА_8 не став. Лежачи, ОСОБА_8 чув, як ОСОБА_4 сказав, що пішов за іншою лопатою. Намагаючись врятувась, ОСОБА_8 лежачи дістав із зовнішньої нагрудної кишені своєї кофти свій мобільний телефон марки Fly та хотів зателефонувати ОСОБА_14 (підприємець, роботодавець ОСОБА_8 ), однак, набрати телефонний номер він не встиг, оскільки ОСОБА_4 вихопив у нього з руки мобільний телефон і куди ОСОБА_4 його дів ОСОБА_8 не відомо. ОСОБА_8 знову втратив свідомість. Прийшовши до тями десь на подвір`ї ОСОБА_5 він чув, як жіночий голос казав, щоб ОСОБА_8 налили горілки для зняття болі. Хтось йому приніс самогонку і примусово влив у нього. Хто і як це зробив ОСОБА_8 не пам`ятає. Знову втративши свідомість ОСОБА_8 прийшов до тями лише в автомобілі вітчима ОСОБА_5 ОСОБА_12 , якою його ОСОБА_12 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 везли у невідомому напрямку. ОСОБА_4 в автомобілі наніс ОСОБА_8 удар кулаком в груди. Від болю, викликаного рухом, ОСОБА_8 знову втратив свідомість і прийшов до тями від болю, викликаного рухом, коли з нього в лісопосадці ОСОБА_5 знімав штани та вдарив два рази ногами в область спини. Після цього ОСОБА_8 чув як ОСОБА_4 сказав ОСОБА_5 : «Пішли, до ранку він і так дійде». Згодом ОСОБА_8 знову втратив свідомість. Періодично від рухів втрачаючи свідомість ОСОБА_8 відчував нестерпну спрагу. Побачивши неподалік калюжу, ОСОБА_8 доповз до неї, попив води, підібрав порожню пляшку, що лежала поруч, набрав з калюжі ще трохи води. Наступного разу ОСОБА_8 прийшов до тями зранку 29.09.2015 р., від того, що якась жінка його тормошила в лісопосадці і потім прийшов до тями аж 02.10.2016 р. у реанімації Ярмолинецької ЦРЛ.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомила, що впродовж останніх 15 років вона проживає у цивільному шлюбі із ОСОБА_8 у с. Лисівка. 28.09.2015 р. о 07:00 год. ОСОБА_8 поїхав у смт. Ярмолинці на підробітки до ОСОБА_9 . Виїхав він на роботу у темно-синіх джинсах, шкіряних туфлях, синій кофті. Ввечері того ж дня близько 21:00 год. вона зателефонувала ОСОБА_8 , трубку підняв ОСОБА_9 , сказав їй що вони вечеряють та передав трубку ОСОБА_8 . По голосах присутніх було чути, що серед них знаходиться і ОСОБА_10 . ОСОБА_8 попросив ОСОБА_15 передати йому на ранок певний інструмент. Акумулятор телефона ОСОБА_15 розрядився того ж вечора. Вночі 29.09.2015 р. її сусіду дзвонив ОСОБА_9 і хотів поспілкуватись із нею. Зранку близько 06:00 ОСОБА_15 довго телефонувала ОСОБА_8 , додзвонилась до ОСОБА_10 , яка повідомила їй, що ОСОБА_8 і решта осіб сплять, імітувала, що намагається розбудити їх. Після обіду того ж дня їй зателефонували знайомі і повідомили, що ОСОБА_8 у реанімації. Визнала, що мати ОСОБА_5 заплатила їй на лікування ОСОБА_8 в сукупності 5000 грн.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що він проживає в с. Підлісний Олексинець і є вітчимом ОСОБА_5 29.09.2015 р. близько 02:30 год. ОСОБА_5 зателефонував йому і попросив приїхати в смт. Ярмолинці, оскільки комусь стало погано. ОСОБА_12 власним автомобілем Peugeot Expert реєстраційний номер НОМЕР_1 приїхав у смт. Ярмолинці, зупинився поблизу магазину по вул. Чапаєва. Підійшов ОСОБА_5 , метрів за 150 стояли ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . Зазначені особи сіли у його автомобіль, при чому ОСОБА_8 ззаду за ОСОБА_12 , ОСОБА_4 ззаду за ОСОБА_8 , а ОСОБА_5 поруч із ОСОБА_16 . Їхати в Ярмолинецьку ЦРЛ вони не захотіли, оскільки туди одразу приїде міліція, а тому поїхали у м. Городок. По дорозі ОСОБА_8 запитав, куди його везуть, а взнавши, почав погрожувати ОСОБА_12 , намагався його вдарити ззаду. Вініславський під`їхав до естакади на трасі «Ярмолинці-Сатанів», наказав усім вийти з автомобіля, а сам поїхав додому спати.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 повідомив, що вночі біля 03:00 год. 29.09.2015 р. він їхав вантажним автомобілем у с. Підлісний Олексинець. Поблизу дороги на відстані близько 5 м. від проїжджої частини він помітив, що у напрямку проїжджої частини повзе людина, одягнута лише у труси, носки та футболку. ОСОБА_17 вийшов з автомобіля і помітив, що чоловік був випивший, на обличчі були помітні сліди тілесних ушкоджень. Цей чоловік нічого не говорив, намагався піднятись, сісти. Не зважаючи на це, на думку ОСОБА_17 ця особа не потребувала сторонньої допомоги. Тому, ОСОБА_17 викликав швидку допомогу та поїхав далі, залишивши потерпілого.
Висновком експерта №291 від 02.11.2015 р. (т.2 а.с. 153 - 156) встановлено, що у ОСОБА_8 були виявлені тілесні ушкодження: закрита травма органів черевної порожнини у вигляді розриву стінки голодної кишки, яка ускладнилась розповсюдженим тотальним перитонітом, ендотоксичним шоком ІІІ ступеню, що за ознаками небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень; забій нирок, закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, ушкодження в ділянці обличчя у вигляді поодиноких синців в лобній ділянці голови справа, на повіках правої очної ділянки, в правій виличній ділянці, в ділянці спинки носу із поширенням на прилеглі ділянки, поодинокі забійні рани в ділянці спинки носу справа, в середній частині лобної ділянки голови зліва, травматичного викришування по вільному краю 1 зуба на верхній щелепі зліва, крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи, саден в ділянці спинки носу зліва, в ділянці підборіддя справа, на шкірі верхньої губи справа, які по своєму характеру відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синця на тильній поверхні правої кисті в ділянці 2-4 п`ясних кісток, в ділянці правого промене-зап`ястного суглобу, поодиноких саден в ділянці 4 і 5 п`ясних кісток правої кисті по тильній поверхні, в ділянці медіального мищелка лівої гомілки, в ділянці лівої гомілки у верхній та середній третині по медіальній поверхні, саден в ділянці лівого гомілково-ступневого суглобу по медіальній поверхні, які в сукупності та кожне окремо, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Також цим висновком стверджується, що утворення у ОСОБА_8 закритої травми органів черевної порожнини у вигляді розриву стінки голодної кишки при падінні з висоти власного зросту виключається, але така могла утворитись від безпосереднього травмування голодної кишки через черевну стінку тупим твердим предметом (предметами) з обмеженою поверхнею, яким могли бути неозброєний кулак руки, нога взута, коліно сторонньої особи. При цьому, діагноз «загальне переохолодження» не підтверджений відповідними об`єктивними даними в медичній карті стаціонарного хворого №3670 Ярмолинецької ЦРЛ.
Допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_18 пояснив, що зазначене тяжке тілесне ушкодження могло настати як від одного, так і кількох прямих ударів, нанесених з великою силою. Місце нанесення такого удару встановити неможливо в силу значної лабільності тонкого кишківника, який у черевній порожнині може вільно зміщуватись на відстань до 12 см. Встановити, яка кількість осіб наносила удари, послідовність нанесення цих ударів, яким саме ударом та у яке конкретне місце було заподіяно тяжке тілесне ушкодження встановити не можливо. Після виникнення розриву стінки голодної кишки на початкових етапах потерпілий ще міг пересуватись, а по мірі виливання з кишки кишкового змісту та розвитку перитоніту стан поступово погіршувався, потерпілий відчував різкий біль та сильну спрагу. При поступленні у лікарню стан потерпілого характеризувався як вкрай важкий.
З протоколу проведення слідчого експерименту від 06.10.2015 р. (т. 1 а.с. 193-201) та висновку експерта №327 від 02.12.2015 р. (т. 2 а.с. 162 - 166) вбачається, що пояснення ОСОБА_5 , надані під час слідчого експерименту щодо кількості та місця нанесення ним та ОСОБА_4 ударів ОСОБА_8 не відображають походження усіх виявлених експертом тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , які могли настати незадовго до 29.09.2015 р. за вказаних обставин.
Висновком експерта №288 від 07.10.2015 р. (т. 2 а.с. 183 - 184) підтверджується наявність у ОСОБА_5 1 забійної рани в ділянці правого ліктьового суглобу по задній поверхні, 1 синець в ділянці лівого передпліччя на межі середньої та нижньої третині по передній поверхні продовгуватої форми, які могли утворитись від травматичної дії тупого твердого предмету можливо як з прямолінійним ребром, так і з циліндричною поверхнею або при співударі з такою поверхнею та може мати давність утворення в межах 6-8 діб до дати огляду (06.10.2015 р.).
Протоколом огляду місця події від 01.10.2015 р. (т. 1 а.с. 55-64) встановлено, що під час огляду місця події у лісі виявлено лопати, зафіксовано яму, яка копалась та місце, де ОСОБА_19 знайшла одяг.
Висновком експерта №696 від 15.12.2015 р. (т. 2 а.с. 214 - 215) підтверджується, що на лопаті, вилученій під час огляду місця події в смт. Ярмолинці в лісовому масиві, знайдена кров людини, при визначенні групової належності якої знайдений антиген Н. Ця кров може належати у т.ч. ОСОБА_8 . Кров із такими ж ознаками, яка може належати у т.ч. і ОСОБА_8 , була виявлена на вирізках чохла та підголовника, вилучених під час огляду автомобіля Peugeot Expert реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного ОСОБА_12 (висновки експерта №732 від 15.12.2015 р. т. 2 а.с. 239 240, №734 від 15.12.2015 р. т. 2. а.с. 249 - 250).
Зазначеними доказами, зокрема, висновками експерта, поясненнями, наданими ним у судовому засіданні доводиться неможливість розмежування та локалізації ударів, нанесених кожним з обвинувачених, а також встановлення, від якого саме з цих ударів настав розрив стінки голодної кишки. Показами потерпілого підтверджується спільне нанесення обвинуваченими хаотичних тілесних ушкоджень по різним частинам тіла, чим спростовуються покликання ОСОБА_5 на заподіяння саме його діями потерпілому лише легких тілесних ушкоджень.
Зазначеними доказами також спростовується покликання сторони захисту на відсутність небезпеки для життя ОСОБА_8 , безпорадності його стану під час залишення його на автодорозі «Ярмолинці-Сатанів». Допитаний у судовому засіданні експерт ствердив, що ОСОБА_8 поступив у Ярмолинецьку ЦРЛ у вкрай важкому стані. Ознаки заподіяння ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження спрага, біль у животі проявились вже після нанесення йому тілесних ушкоджень на подвір`ї домогосподарства у АДРЕСА_3 . Систематична втрата ОСОБА_8 свідомості, необхідність сторонньої допомоги при пересуванні була очевидна для обвинувачених вже під час нанесення ними тілесних ушкоджень ОСОБА_8 у лісосмузі, що також підтверджується намаганнями потай доставити його у лікарню. Потерпілий ОСОБА_8 показав, що чув, як ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 про те, що стан ОСОБА_8 є безнадійним і що той не доживе до ранку. Довідкою (т. 3 а.с. 142) підтверджується, що температура повітря у нічну пору доби 29.09.2015 р. становила 8-9С, відмічалось випадіння роси. Не зважаючи на це ОСОБА_8 був залишений у футболці, трусах і шкарпетках у віддаленому місці. Посилання сторони захисту на не виявлення експертом у ОСОБА_8 ознак «загального переохолодження» на такий висновок суду не впливають, оскільки ці посилання стосуються наслідків, які фактично настали, а не відсутності потенційної небезпеки для життя.
ОСОБА_4 також обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що полягає у відкритому викраденні чужого майна (мобільного телефону Fly моделі NS92 із сім-картою) вчиненому повторно.
Оглянутий у судовому засіданні речовий доказ мобільний телефон Fly моделі NS92, був впізнаний потерпілим, про його належність потерпілому ствердив і свідок ОСОБА_15 .
Як вбачається з протоколу від 02.10.2015 р. затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину останній складено 02.10.2015 року о 19:10 год. 19:30 год. слідчим ОСОБА_20 в приміщенні СВ Ярмолинецького РВУ МВС України, що знаходиться в смт. Ярмолинці по вул. Чапаєва, 65, куди було доставлено ОСОБА_4 після його фактичного затримання 02.10.2015 року о 06:08 год. в с. Шовкове Баришівського району Київської області (т. 2 а.с. 2-4). За результатами обшуку ОСОБА_4 було вилучено певне майно, однак, зазначеного телефону при ньому виявлено не було. Виявлення та вилучення мобільного телефон марки «Fly» моделі «TS91» чорного кольору оформлено не у процесуальний спосіб, передбачений КПК України, а рапортом начальника конвойної групи Ярмолинецького РВ УМВС України в Хмельницькій області прапорщика міліції ОСОБА_21 . Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 відмовився від своїх показів, зафіксованих у протоколі слідчого експерименту щодо телефону, який ОСОБА_4 начебто забрав у потерпілого, пояснивши, що ці показання були йому нав`язані слідчим. З показів потерпілого ОСОБА_8 вбачається, що після побиття його обвинуваченими у лісосмузі, ОСОБА_4 вихопив у нього з руки мобільний телефон але не з метою заволодіння ним, а з метою перешкоджання ОСОБА_8 покликати на допомогу. Потерпілому не відомо, куди ОСОБА_4 дів телефон після цього.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Таким чином, у зв`язку із недоведеністю даного обвинувачення, ОСОБА_4 слід виправдати за ч. 2 ст. 186 КК України.
Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України належить до тяжких злочинів, а злочин, передбачений ч. 1 ст. 135 КК України, - до злочинів невеликої тяжкості.

Враховується особа винних. Так, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, але на шлях виправлення не став. За місцем проживання в селі Борбухи характеризується негативно або посередньо (т. 2 а.с. 82, 86, 88, т. 3 а.с. 176), не працевлаштований, одружений під час перебування під вартою. ОСОБА_5 в силу ст. 89 КК України не судимий, не має зареєстрованого місця проживання, за адресою фактичного проживання у смт. Ярмолинці будь-які відомості про нього відсутні (т. 2 а.с. 256), не працевлаштований, одружений під час перебування під вартою, був визнаний інвалідом з дитинства, однак, після настання повноліття інвалідність встановлена не була, діагноз, визначений довідкою №550 від 03.03.2016 р. (т. 3 а.с. 211), пов`язаний з вадою зору, не впливає на ступінь суспільної небезпеки особи.
Помякшуючих обставин щодо ОСОБА_4 не було встановлено. Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно ст. 67 КК України, є рецидив злочину.
Помякшуючою обставиною щодо ОСОБА_5 є добровільне часткове відшкодування завданої шкоди. Обставини, які обтяжують покарання відповідно ст. 67 КК України, щодо ОСОБА_5 не встановлені.
Враховується й роль кожного з обвинувачених у вчиненні злочинів, зокрема, ініціатором і найбільш активним учасником злочинів виступав ОСОБА_4 , у той час як ОСОБА_5 , не зважаючи на моральну і дієву підтримку протиправної поведінки ОСОБА_4 відносно ОСОБА_8 , вживав певних заходів, спрямованих на полегшення страждань потерпілого.
У зв`язку із наведеним, у межах санкцій ч. 2 ст. 121 КК України слід обрати ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі. Враховуючи, що ОСОБА_4 будучи раніше судимим та відбувавши покарання у т.ч. у виді позбавлення волі на шлях виправлення не став, вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 135 КК України як логічне продовження вчиненого ним же злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд не вбачає за можливе призначення йому покарання за ч. 1 ст. 135 КК України м`якшого, ніж позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів слід визначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань. На підставі ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 15.09.2015 р.
ОСОБА_5 у межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України слід обрати покарання у виді позбавлення волі. Враховуючи, що саме ОСОБА_5 у лісопосадці залишив потерпілого без верхнього одягу та взуття, не зважаючи на очевидну безпорадність потерпілого продовжував там наносити йому тілесні ушкодження, за ч. 1 ст. 135 КК України суд не вбачає можливості призначення ОСОБА_5 покарання, м`якшого, ніж позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів слід визначити ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань.
Прокурором Городоцької місцевої прокуратури заявлено цивільний позов в інтересах держави в особі Ярмолинецької районної ради, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Ярмолинецька центральна районна лікарня до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення солідарно в дохід районного бюджету 4075,56 грн. витрат на лікування потерпілого ОСОБА_8 .
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні цей цивільний позов визнав повністю, а обвинувачений ОСОБА_5 його заперечив, покликаючись на необгрунтованісь заявлених сум.
Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадків завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. В силу положень ч.3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Пунктами 2, 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 р. № 545, встановлено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи із кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Зазначеним спростовуються покликання ОСОБА_5 на необґрунтованість розрахунку.

Витрати на лікування підтвердженні довідкою-розрахунком лікарні (т.2 а.с. 265), пояснювальною запискою (т. 5 а.с. 128). На підставі ст. 1190 ЦК України ця сума підлягає солідарному стягненню, оскільки шкода заподіяна обвинуваченими їх спільними діями.
Тому цей позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
ОСОБА_8 подано цивільний позов до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про солідарне стягнення матеріальної (13701,75 грн.) та моральної (150000 грн.) шкоди.
В судовому засіданні ОСОБА_4 цей цивільний позов визнав частково в сумі 8000 грн., які залишились невідшкодованими родиною ОСОБА_5 потерпілому. Проти стягнення моральної шкоди заперечив. ОСОБА_5 цей позов визнав частково, вважає недоведеними витрати на лікування в розмірі 1375,1 грн., оскільки медичні препарати на цю суму з фіскальних чеків неможливо ідентифікувати, а щодо моральної шкоди, враховуючи добровільне відшкодування своєю родиною потерпіломe 5000 грн. моральної шкоди, вважає, що залишок не може перевищувати 4000 грн.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд частково погоджується із ОСОБА_5 щодо того, що не усі із заявлених потерпілим витрат були понесені на лікування та перебувають у причиновому зв`язку із протиправною поведінкою обвинувачених. З цих підстав не підлягають задоволенню вимоги про стягнення вартості засобів особистої гігієни, питної води, пакетів, мішків для сміття на загальну суму 86,68 грн. Зазначення у фіскальних чеках медичних препаратів під узагальненою назвою як-от «комплексні», «потизапальні» тощо не спростовує їх пов`язаності із лікуванням потерпілого в світлі дат понесення таких витрат. Окрім того, сторонами визнано та розписками підтверджено, що у добровільному порядку на лікування потерпілого родиною ОСОБА_5 було сплачено 5000 грн. З урахуванням наведеного, на підставі ст. 1190 ЦК України з обвинувчених слід солідарно стягнути 8615,07 грн.
Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, тривалість лікування, крайню тяжкість стану, з якою потерпілий поступив у лікарпню, тривалість та істотність вимушених змін у житті, необхідність подальшого лікування, вимоги розумності і справедливості, слід стягнути з обвинувачених солідарно моральну шкоду у розмірі 80000 грн.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, КПК України, суд
у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та виправдати.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 1 ст. 135 КК України і призначити покарання:
- за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст.135 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_4 покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71, 72 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 15.09.2015 р. та остаточно призначити покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити до набуття вироком законної сили.
Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_4 з 02.10.2015 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.121 та ч. 1 ст.135 КК України і призначити покарання:
- за ч. 2 ст.121 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 135 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_5 покарання у виді 8 (восьми років) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити до набуття вироком законної сили.
Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_5 з 02.10.2015 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов прокурора Городоцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Ярмолинецької районної ради, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Ярмолинецька центральна районна лікарня до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити повністю.
Стягнути солідарно з ОСОБА_4 (АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 30.07.2003 р. Ярмолинецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області) та ОСОБА_5 (без зареєстрованого місця проживання, фактично проживає за адресою: с. Пільний Олексинець Городоцького району Хмельницької області, паспорт НОМЕР_3 , виданий 20.07.2004 р. Ярмолинецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області) на користь районного бюджету на р/р НОМЕР_4 , МФО 815013, код 02004574 витрати на лікування потерпілого ОСОБА_8 у розмірі 4075,56 грн.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про солідарне стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_4 (АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 30.07.2003 р. Ярмолинецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області) та ОСОБА_5 (без зареєстрованого місця проживання, фактично проживає за адресою: с. Пільний Олексинець Городоцького району Хмельницької області, паспорт НОМЕР_3 , виданий 20.07.2004 р. Ярмолинецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області) витрати на лікування у розмірі 8615,07 грн. та 80000 грн. моральної шкоди.
В частині решти вимог цивільного позову відмовити.
Речові докази:
- автомобіль марки «PEUGEOT» моделі «EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, білого кольору, вилучений відповідно до протоколу від 05.10.2015 року обшуку, що переданий ОСОБА_12 на зберігання згідно розписки від 06.10.2015 року, повернути власнику ОСОБА_12 ;
- ланцюжок із металу білого кольору, мобільний телефон марки «Нокія-206» в корпусі із полімерного матеріалу чорного кольору, IMEI № НОМЕР_5 , IMEI № НОМЕР_6 , в якому встановлений стартовий пакет «Київстар» № НОМЕР_7 та навушники до мобільного телефону чорного кольору - повернути власнику ОСОБА_4 ;
- мобільний телефон марки «Fly», моделі TS91, чорного кольору, разом із акумуляторною батареєю марки «Fly», моделі BL7407, що перебуває в камері зберігання речових доказів Ярмолинецького ВП, повернути власнику ОСОБА_8 ;
- светр, вилучений 01.10.2015 в приміщенні Ярмолинецької ЦРЛ, що перебуває на зберіганні у камері схову Ярмолинецького ВП, повернути власнику ОСОБА_8 ;
- светр і тапочки, вилучені 01.10.2015 під час огляду місця події в ОСОБА_19 , що перебувають на зберіганні у камері схову Ярмолинецького ВП, повернути власнику ОСОБА_8 ;
- лопату та лопату із зламаним руків`ям, вилучені 01.10.2015 року під час огляду місця події в лісовому масиві, що перебувають на зберіганні у камері схову Ярмолинецького ВП, - повернути власнику ОСОБА_12 ;
- недопалок, вилучений 01.10.2015 під час огляду місця події в лісовому масиві, змиви та зіскоби речовини бурого кольору, вирізку з поверхні чохла, що перебуває на зберіганні у камері схову Ярмолинецького ВП, - знищити;
- два мобільних телефони марки «Нокія», які добровільно видала ОСОБА_22 02.10.2015, що перебувають на зберіганні у камері схову Ярмолинецького ВП, - повернути власнику ОСОБА_22 ;
- частини мобільного телефону, вилучені під час огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_5 , що перебувають на зберіганні у камері схову Ярмолинецького ВП, - знищити;
- фрагмент гілки, вилученої 02.10.2015 під час огляду місця події, - який зберігається в матеріалах кримінального провадження, що перебуває на зберіганні у камері схову Ярмолинецького ВП, - знищити.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу в апеляційний суд Хмельницької області через Ярмолинецький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Ярмолинецького районного суду підпис

Копія вірна:

Суддя Ярмолинецького районного суду ОСОБА_1