Справа № 442/4945/16-к
Провадження № 1-кп/442/67/2017
У Х В А Л А
02 лютого 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №442/4945/16-к відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

ВСТАНОВИВ
В провадженні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 ч. 1 КК України, яке перебуває на розгляді судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 ,
В провадженні судді ОСОБА_1 перебували матеріали справ, в яких потерпілий по даному кримінальному провадженні був скаржником, і ним були подані скарги в порядку ст. 303 КПК України. Також головуючий суддя ОСОБА_1 у даному кримінальному провадженні, розглядав справу №442/3389/16-п, і на думку потерпілого ОСОБА_4 особа уникнула відповідальності визначеної законодавством.

Відповідно до ухвали судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.12.2016 року взаяві ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №442/4945/16-к відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч. 1 КК України відмовлено.

В обгрунтування даної ухвали суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області посилається на те, що подана заява ОСОБА_4 фактично зводиться до незгоди заявника з процесуальним рішенням, ухваленим слідчим суддею ОСОБА_1 , і не є підставою для відводу судді, та містить їх оцінку, в тому числі й таку, яка відноситься до компетенції суду апеляційної інстанції. Таким чином, наведені заявником обставини не можуть бути підставою для відводу, оскільки випливають лише з особистих суб`єктивних оцінок заявника, який є особою зацікавленої у вирішенні справи, і не може безпристрасно оцінити хід судового розгляду та пов`язані з ним обставини, тому заява про відвід є такою, що не підлягає до задоволення.

Відповідно до судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.01.2017 року взаяві ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №442/4945/16-к відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України відмовлено.

В обгрунтування даної ухвали Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області посилається на те, що з огляду на вказане в заяві, суд вважає, що доводи потерпілого ОСОБА_4 про упередженість судді ОСОБА_1 щодо розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 є надуманими, заявлений відвід не містить належних та законно підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу. Подана заява фактично зводиться до незгоди заявника з процесуальним рішенням, ухваленими слідчим суддею ОСОБА_1 , що не є підставою для відводу судді, та містить їх оцінку, в тому числі й таку, яка відноситься до компетенції суду апеляційної інстанції. Суд прийшов до висновку, що будь-яких сумнівів щодо розгляду даного кримінального провадження безстороннім та неупередженим судом (безсторонності судді при розгляді даного провадження), немає, наведені заявником обставини випливають лише з особистих суб`єктивних оцінок, а тому в задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_1 слід відмовити.

Положеннями ст. 75 КПК України визначено підстави відводу слідчого судді, судді в кримінальному провадженні.
У відповідності до ч.1 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, при перегляді судових рішень Верховним Судом України або за нововиявленими обставинами.

Згідно з ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Законодавець у ст. 76 КПК України визначив випадки у яких розкрив суть в частині недопустимої повторної участі судді у кримінальному провадженні. Під повторною участю, вважається участь судді у конкретному провадженні за умови, що він не лише брав участь у ньому, але і приймав процесуальні рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст. ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

У зв`язку з вищенаведеним, закон покладає на суддю процесуальний обов`язок, а не право, заявити собі самовідвід за наявності підстав, передбачених ст. ст. 75-76 КПК України.

Відповідно до ст. 82 КПК України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, визначеному у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

У Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцаріїзаява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000¬XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» ( від 10 червня 1996 року, п. 38).
Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання обєктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії», від 7 серпня 1996 poку, п. 58).
Враховуючи викладене, для забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого розгляду справи вважаю за необхідне заявити самовідвід щодо розгляду кримінального провадження, яке внесено до ЄРДР за № 0002376 від 10.10.2014 року про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст. 382 КК України, оскільки суддя ОСОБА_1 , як суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, приймав процесуальні рішення, де приймав участь потерпілий по даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 76, 80-82, 110, 369-372 КПК України, суддя, -

у х в а л и в :
Заявляю самовідвід у справі про обвинуваченняОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

Справу передати в канцелярію Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області для розподілу справ між суддями автоматизованою системою документообігу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1