Справа № 308/4323/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої - судді ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

перекладача - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Ужгороді, матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000164 від 07.02.2017 р. про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
На розгляді колегії суддів Ужгородського міськрайонного суду знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000164 від 07.02.2017 р. про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст. 121 КК України.
Згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 10.05.2017 р. обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 2-ох місяців до 08 липня 2017 року.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні просив суд продовжити строки тримання обвинуваченим під вартою до двох місяців у зв`язку із наявними ризиками передбаченими КПК України, що не зменшились на час розгляду справи та з метою запобіганню спробам переховуватися від суду .
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому заперечив, вказуючи на недоведеність прокурором існування ризиків.

Обвинувачений ОСОБА_7 погодився з доводами захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечив щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 погодився з доводами захисника.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, виходячи з вимог ст.331 КПК України суд приходить до наступного.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Запобіжні заходи застосовуються за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії викладені вище.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Аналізуючи доцільність подальшого застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою, суд враховує тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких вони обвинувачуються, зокрема кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 187 КК України відноситься до категорії особливо тяжких і санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, приймає до уваги, що ризики, передбачені положеннями 177 КПК України, що стали підставою для обрання слідчим суддею відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, доказів, які б свідчили про погіршення стану здоров`я обвинувачених суду не надано.
Суд вважає, що передбачені ст. 177 КПК України ризики визнані доведеними, згідно судових рішень, якими щодо підозрюваних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також продовжувався строк його тримання під вартою. Судом встановлено наявність ризиків можливості переховуватися від суду, та вчинити інше кримінальні правопорушення, що в поєднанні з наявними у суді даними про їх особу, які не працюють, не одружені, раніше притягались до кримінальної відповідальності, свідчить про обґрунтованість наявності таких ризиків та про неможливість їх уникнення при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів. Вказані ризики доводяться вагомістю доказів про вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень.
Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Зокрема, судом враховується те, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства

Суд вважає, що обраний відносно обвинувачених запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, яке їм інкримінуються, тяжкістю покарання, яке їм загрожує згідно санкції ч.4 статті 187 Кримінального Кодексу України, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до двох місяців.
Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченим запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 176-178, 331, 369-372 КПК України суд, -
УХВАЛИВ:
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст. 121 КК України , на період судового розгляду, але не більше ніж на 60 днів , а саме до 29 серпня 2017 року.
Копію ухвали надіслати начальнику Закарпатської УВП №9 для виконання.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуюча суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2