У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у судовому засіданні 30 листопада 2016 року у м. Києві касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 2 вересня 2014 року з клопотанням про поновлення строку касаційного оскарження,
в с т а н о в и в:
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 лютого 2015 року попередню касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 , залишену без руху ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 грудня 2014 року із наданням строку для усунення недоліків, повернуто за відсутністю повторної скарги.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2016 року наступну касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 також повернуто, оскільки вона, ставлячи питання про поновлення строку касаційного оскарження, не наводила у скарзі причини пропуску цього строку.
У даному клопотанні засуджена ОСОБА_4 просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що не направила вчасно касаційну скаргу з усунутими недоліками, оскільки знаходилась у пригніченому стані у зв`язку зі смертю матері та чоловіка, про що надає відповідні документи.
Враховуючи вищевказані доводи, касаційний суд вважає можливим поновити засудженій ОСОБА_4 строк касаційного оскарження вищевказаних судових рішень.
Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2014 року
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку

м. Фастова, раніше судиму вироком від 4 вересня 2013 року
за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України (далі КК) на 5 років
позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання
на підставі ст. 79 КК з іспитовим строком 3 роки,
засуджено за ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, а на підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 4 вересня 2013 року і остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.
Ухвалою апеляційного суду вирок залишено без зміни.
ОСОБА_4 визнано винуватою у тому, що вона 19 травня 2014 року близько 15.00 год., перебуваючи у магазині «Фуршет» у м. Фастові намагалась таємно викрасти три пачки кави «Якобс» вартістю 355,62 грн, сховавши їх у дитячому візку, однак не довела злочинний умисел до кінця з підстав, що не залежали від її волі, оскільки була затримана працівниками магазину.
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 посилається на суворість призначеного їй покарання. Зазначає, що не визнавала себе винуватою, оскільки не вважала цей проступок злочином і згідна була сплатити штраф. Вважає, що до неї неправильно застосовано ст. 71 КК. Указує, що має на утриманні малолітню дитину. Також стверджує, що судовий розгляд проведено неповно, що позбавило суд можливості постановити законне та обґрунтоване рішення. Просить змінити судові рішення та пом`якшити покарання або застосувати амністію.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені копії судових рішень, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення скарги та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Як убачається із копій судових рішень, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного у вироку злочину ґрунтується на сукупності ретельно досліджених судом доказах, яким дана належна оцінка.
Зокрема, у судовому засіданні оглянуто носій електронної інформації із записом камер відеоспостереження торгівельної зали магазину «Фуршет», з якого видно, що ОСОБА_4 особисто приховала три пакети кави у дитячому візку.
Також її винуватість підтверджується показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 працівників охорони магазину, даними протоколу огляду місця події, магазинних ярликів про вартість товару та іншими доказами.
Вказані вище докази є допустимими, належними, достовірними і достатніми для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, логічно узгоджуються між собою та не містять протиріч.
Як видно з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_4 суд відповідно до вимог ст. 65 КК врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості та не був доведений до кінця з підстав, що не залежали від її волі, обставини провадження та дані про особу винної. Зокрема, суд взяв до уваги, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, хворіє на низку тяжких захворювань, є потерпілою четвертої категорії від Чорнобильської катастрофи, представник потерпілої юридичної особи не мав до неї претензій матеріального та морального характеру. Крім того, суд урахував, що ОСОБА_4 вину не визнала, не розкаялась, раніше судима за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів, натомість належних висновків для себе не зробила і свою поведінку не виправила, а навпаки стала на стійкий шлях незаконного заволодіння чужим майном.
Оскільки ОСОБА_4 вчинила новий злочин під час іспитового строку, встановленого вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 4 вересня 2013 року, суд на підставі ст. 71 КК частково приєднав невідбуте покарання за попереднім вироком, яке становить 5 років,та остаточно визначив покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.
Доводи у скарзі засудженої про те, що вона підпадає під амністію на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» за вироком від 04 вересня 2013 року, а тому суд мав замість застосування ст. 71 КК звільнити її за амністією, а за ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК призначити штраф, є безпідставними і не ґрунтуються на вимогах закону.
Виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, обране судом покарання є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження нових злочинів.
Підстав для застосування статей 69, 75 КК не вбачається.
Доводи, наведені засудженою в апеляційній скарзі, за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, їх належним чином перевірено й спростовано. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Аналіз змісту судових рішень не дає підстав вважати, що у провадженні неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність або допущено такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, або що призначене покарання є явно несправедливим, з урахуванням положень статей 412-414 КПК.
Отже, з касаційної скарги, наданих копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК,

п о с т а н о в и в:

Поновити засудженій ОСОБА_4 строк касаційного оскарження вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Київської області від 02 вересня 2014 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_4 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02 вересня 2014 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ий