Справа № 386/588/17
Провадження № 1-кп/386/94/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2017 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Голованівськ кримінальне провадження №1-кп/386/94/17 внесене до ЄРДР №0000199 від 29.05.2017 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області , українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працюючого, не депутата, пільг не має, військовозобов`язаного, одруженого, має на утриманні малолітню дитину : ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стан здоровя задовільний, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, при таких обставинах:

20 травня 2017 року близько 13 години в смт. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області ОСОБА_4 , який на підставі наказу №97 від 16 серпня 2013 року ТОВ «Побузький феронікелевий комбінат» про прийняття на роботу ОСОБА_4 працював на посаді помічника машиніста тепловозу залізнично-дорожнього цеху, знаходився на естакаді залізнично-дорожнього цеху ТОВ «ПФК» розташованого по вул.. Промислова,12, де виконував свої службові обов`язки. В зазначений час, згідно службових обов`язків по перевезенню руди на тепловозі марки ТГМ-40, особистий номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 переливав дизельне паливо з резервного баку до основного баку тепловозу, під час чого у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення дизельного палива з резервного баку в загальній кількості 120 літрів, яке належить ТОВ «ПФК».

Реалізовуючи свій єдиний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, в зазначений час , діючи з прямим умислом з корисливих мотивів, переслідуючи мету, особистого збагачення, злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом зливу в порожні поліетиленові пляшки за п`ять разів свого чергування, а саме : 20.05.2017 року о 13.00 год., 22.05.2017 року о 02.00 год., 24.05.2017 року о 13.00 год., 26.05.2017 року о 02 .00 год., 28.05.2017 року о 13.00 год., кожного разу по 24 літри дизельного палива в 12 поліетеленових пляшках по 2 літри кожна, переносив до іншого місця, що розташоване під зазначеною естакадою території ТОВ «ПФК», де ховав в кущах.

28.05.2017 року ОСОБА_4 під час чергового перенесення викраденого ним дизельного палива з тепловозу до кущів, виявив що ним було викрадено необхідну для нього 120 літрів дизельного палива, яке він вирішив перенести в належну йому 6 каністрах по 20 літрів кожна, за територію ТОВ «ПФК» в нічний час доби, шляхом проникнення на охоронювану територію ТОВ «ПФК» в неробочий для нього час.

З метою доведення свого злочинного умислу, направленого на викрадення дизельного палива з території ТОВ «ПФК», ОСОБА_4 28.05.2017 року близько 22 години взявши з собою 6 каністр об`ємом по 20 літрів кожна, непомітно для охорони проник на територію комбінату, де пройшов до місця, в якому він зберігав викрадене дизельне паливо, яке в загальній кількості з пляшок перелив до вищезазначених 6 каністр, наповнивши їх загальною кількістю 120 літрів дизельного палива, вартість якого відповідно до висновку експерта від 30.05.2017 року становить 22 грн 14 коп за одну літру дизельного палива, тобто на суму 2656,80 грн..

Під час перенесення зазначеного дизельного палива у каністрах за територію ТОВ «ПФК», ОСОБА_4 28 травня 2017 року близько 23.30 год був викритий охороною заводу, тому свій злочинний намір, по викраденню дизельного палива з території комбінату, не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки на місці вчинення даного кримінального правопорушення був викритий охоронцями заводу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенню визнав повністю. Вказав що кримінальне правопорушення ним було вчинене за обставин викладених в обвинувальному акті.У вчиненому щиро розкаюється.

Від дачі показів відмовився згідно ст.. 63 Конституції України.

Представник потерпілого ТОВ «ПФК» ОСОБА_5 в судовому засіданні суду пояснив, що ТОВ «ПФК» кримінальним правопорушенням було завдано матеріальну шкоду , однак збитки відшкодовано в повному обсязі, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового слідства кримінальному правопорушенні передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, та беручи до уваги думку прокурора, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_4 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.

Суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 , що при таких обставинах він позбавляється права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 , а також у тому, що він усвідомлює неможливість оскаржити обставини справи в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінального провадження за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

По місцю проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно, а/п-85, стан його здоров`я задовільний, не перебуває на «Д» обліку у лікаря - нарколога, та лікаря психіатра а/п.91, 93, раніше не судимий, а/п 88-89, на утриманні знаходиться малолітня дитина, а/п. 87, згідно висновку органу пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється, як низький ризик.

Суд, заслухавши обвинуваченого, прокурора, представника потерпілого, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого.

Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд згідно ст. 66 КК України враховує щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст.67 КК України, суд не встановив.

При цьому суд приймає до уваги заяву ОСОБА_4 про надання оцінки його діям, та його щирому каяттю.
Такі виводи суду базуються на рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого .

Враховуючи національні та Європейські закони, дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов до висновку, що обвинуваченому слід обрати міру покарання в межах санкції передбаченої ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, застосувати до нього ст.75 КК України, що сприятиме засудженому попередженням і він не скоюватиме нових злочинів.
Процесуальні витрати за залучення експерта у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100,368,369,370,373,374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання, по ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі;

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Міра запобіжного заходуОСОБА_4 не обиралась.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- 6 поліетеленових каністрів по 20 літрів кожна, які належать ОСОБА_7 знищити.

- 120 літрів дизельного палива , яке належить ТОВ «Побузький феронікелевий комбінат», передані під розписку на зберігання представнику потерпілого ТОВ «ПФК», ОСОБА_5 - повернути власнику ТОВ «Побузький феронікелевий комбінат».

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд на протязі 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в залі судового засідання, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1