Справа № 755/7538/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

перекладача ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, громадянин Республіки Азербайджан, у кримінальному провадженні № 0006134 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
02.05.2016 року в провадження слідчого судді даного місцевого суду надійшло клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження унесеного до ЄРДР 30.04.2016 року за № 0006134 за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, враховуючи особу підозрюваного, зокрема те, що він раніше неодноразово судимий.

У судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що у провадженні органу досудового розслідування перебуває кримінальне провадження унесене до ЄРДР 30.04.2016 року за № 0006134 за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

30.04.2016 року о 17 год. 30 хв. у приміщенні Дніпровського УП ГУ НП м.Києві органом досудового розслідування було складено протокол затримання за підозрою у вчиненні вказаних злочинів на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України ОСОБА_6 , якого фактично було затримано о 05 год. 15 хв. 30.04.2016 року.

Ідентифікувати достовірне місце затримання особи, у супереч ч. 5 ст. 204 КПК України, з протоколу затримання не можливо, тож слідчий суддя виходить з того, що він був затриман у приміщені Дніпровського УП ГУ НП м. Києві.

Поряд з цим, згідно ч. 1 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Однак, на час затримання ОСОБА_6 , обставини передбачені, як пунктом 1 так і пунктом 2 частини першої статі 208 КПК України були відсутні, оскільки цю особу не застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення, а сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події, які б вказували на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин також не були наявні.

Більше того затримання фактично відбулося у Дніпровського УП ГУ НП м. Києві, однак злочин вчинено згідно повідомлення про підозру за адресою: м. Київ, пр. Ю.Гагарина, 3.

Крім того, під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 є громадянином Республіки Азербайджан, українською мовою не володіє та потребує послуг перекладача.

Відповідно до ч.2 ст.29 КПК України передбачено, що особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Як передбачено ч.2 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру особі вручається не пізніше 24 годин з моменту її затримання.

Частиною 3 ст.278 КПК України визначається, що у разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після 24 годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

Як вбачається з наданих матеріалів, слідчим ОСОБА_9 30.04.2016 року винесено повідомлення про підозру щодо ОСОБА_6 . Однак, відповідно до повідомлення перекладача ОСОБА_5 переклад здійснений на азербайджанську мову повідомлення про підозру не відповідає оригіналу викладеному українською мовою.

Крім того, зазначена обставина була ще 30.04.2016 року повідомлена слідчому стороною захисту та ОСОБА_6 та письмове повідомлення про підозру фактично ОСОБА_6 вручено не було.

Також, стороною обвинувачення в порушення вимог ст.184 КПК України копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 не вручено.

Для усунення, вищевказаних порушень, судом було надано органу досудового розслідування час до 05.05.2016 року, для усунення виявлених порушень.

Однак, як встановлено в судовому засіданні стороною обвинувачення в порушення вимог ст..29 та ст.184 КПК України копія клопотання та матеріалів (перекладених на азербайджанську мову), якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 не вручено.

З ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України слідує, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст.ст. 5 і 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, жодна особа не може бути позбавлена свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом та судовим органом, створеним відповідно до закону.

У рішенні ЄСПЛ "Нечипорук і Йонкало проти України", "Суд повторює, що негайний судовий контроль є вагомим аспектом гарантії, закріпленої в пункті 3 статті 5, яка покликана зводити до мінімуму ризик свавілля і забезпечувати верховенство права - один з основоположних принципів демократичного суспільства (див. рішення від 29 листопада 1988 р. у справі "Броган та інші проти Сполученого Королівства" (BroganandOthers v. theUnitedKingdom), п. 58, Series А., № 145-B). Хоча негайність має оцінюватися в кожній справі залежно від її особливостей (див., серед інших джерел, рішення у справі "Акіліна проти Мальти" (Aquilina v. Malta)[ВП], заява № 25642/94, п. 48, ECHR 1999-III), вимогу про суворі часові рамки, закріплену пунктом 3 статті 5 Конвенції, не можна тлумачити надто гнучко, оскільки таке тлумачення серйозно послабило б процесуальну гарантію на шкоду особі і загрожувало б підірвати саму суть права, передбаченого цим положенням (див. рішення у справі "МакКей проти Сполученого Королівства" (McKay v. theUnitedKingdom) [ВП], заява № 543/03, п. 33, ECHR 2006-X).

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У даному випадку, слідчим та прокурором, які були вільними у використанні своїх у спосіб та межах передбачених КПК України, не було вчинено визначених чинним КПК дій для належного розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що дане клопотання розгляду та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 184, 186, 193, ч.2 ст.376 КПК України, суддя, -
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0006134 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: