11-кп/775/97/2017(м)
264/3610/16-к

інстанції: ОСОБА_1 11-кп/775/97/2017
Доповідач: ОСОБА_2 264/3610/16к

іменем У к р а ї н и
16 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9
потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Маріуполя, громадянин України, українець, маючий неповну середню освіту, не працюючий, не одружений, раніше судимий:
1) 22.02.2000 року Мар`їнським районним судом Донецької області за ч.3 ст. 142 КК України (в редакції КК України 1960 року) до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 22.02.2006 року за відбуттям терміну покарання;
2) 05.06.2008 року Мар`їнським районним судом Донецької області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 04.12.2009 року за ухвалою Селидівського міського суду Донецької області умовно-достроково, маючи не відбутий термін 11 місяців 4 дні;
3) 16.11.2010 року Будьонівським районний судом м. Донецька за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України 3 років 9 місяців позбавлення волі, звільнився 28.01.2013 року за постановою Селидівського міського суду Донецької об умовно-достроково, маючи не відбутий термін 9 місяців 16 днів;
4) 09.12.2013 року Першотравневим районним судом Донецької області за ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 71 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., 9 місяців 16 днів позбавлення волі, звільнився 28.11.2014 року за відбуттям терміну покарання, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України та засуджений до покарання у виді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, за ст.263 ч.1 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання, невідбутої частини покарання, призначеної за вироком Першотравневого райсуду Донецької області від 09.12.2013 р. у виді штрафу в сумі 850 грн. до призначеного покарання та остаточно призначене покарання у виді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності з відбуванням покарання у кримінально - виконавчій установі закритого типу, штраф в розмірі 850 грн. виконувати самостійно, на підставі ст.72 ч.3 КК України,-
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 у рахунок відшкодування майнової шкоди 3 465 грн, на користь ОСОБА_12 у рахунок відшкодування майнової шкоди 12 570 грн.,-
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець смт. Андріївка Тельманівського району Донецької області, громадянин України, українець, учень МВМПУ № 99 м. Маріуполя, непрацюючий, не одружений, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України та засуджений до покарання у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 жовтня 2016 р ОСОБА_8 , ОСОБА_13 визнані винними за ст. 187 ч.2, 263 ч.1 КК України за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.
07 червня 2015 року приблизно о 08 год. 15 хв. ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі і за вчинення аналогічного правопорушення, знаходячись в районі вул. Сталеварної Іллічівського району м. Маріуполя, діючи умисно, керуючись корисливими мотивами, з метою заволодіння чужим майном, напав на ОСОБА_10 , де, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, яке виразилось в штовханні та удушенні потерпілої ОСОБА_10 , спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синця шиї попереду, саден задньої поверхні грудної клітини, по задній поверхні лівого ліктьового суглобу, по внутрішній поверхні правого плеча, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та заволодів майном, яке належить ОСОБА_10 , а саме: золотим ланцюгом, проба 585 вагою 2,41 гр. вартістю 1205 грн.; золотим хрестиком проба 585 вагою 0,5 гр. вартістю 250 грн.; золотими сережками проба 585 вагою 2 гр. вартістю 1000 грн.; сумкою з шкірозамінника б/у вартістю 50 грн.; мобільним телефоном «Нокіа Х-200» вартістю 810 грн., сім-карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 10 грн.; гаманцем з шкірозамінника вартістю 20 грн., гроші в сумі 120 грн., чим спричинив майнову шкоду на загальну суму 3465,00 грн.
Він же, 11 червня 2015 року приблизно о 09 год. 30 хв., знаходячись на перехресті вул. Гонди та вул. Новостепової в Іллічівському районі м. Маріуполя, діючи умисно, керуючись корисливими мотивами, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, з метою заволодіння чужим майном, напав на гр. ОСОБА_12 та приставив лезо ножа до живота потерпілої, після чого з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я, заволодів її майном, а саме: золотим ланцюгом вагою 5 гр. проба 585 вартістю 2500 грн., золотим ланцюгом вагою 3 гр. проба 585 вартістю 1500 грн., золотим хрестиком вагою 1,4 гр. проба 585 вартістю 700 грн., золотою ладанкою вагою 0,83 грн. проба 585 вартістю 415 грн., гаманцем з шкірозамінника, який матеріальної цінності не представляє з грошима в сумі 250 грн., карткою банка «ПУМБ», яка матеріальної цінності не представляє, мобільним телефоном «Нокіа 500» вартістю 1540,00 грн., в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар» вартістю 10 грн. з грошима на рахунку в сумі 40 грн., карткою пам`яті 1 ГБ вартістю 60 грн. Своїми діями ОСОБА_8 заподіяв потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 7015,00 грн.
Крім того, ОСОБА_8 в період часу з 11 червня 2015 року до 12 червня 2015 року у денний час, знаходячись на території сміттєзвалища, розташованого по пр. 1 Травня в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя знайшов, тобто незаконно придбав гранату, яку вирішив зберігати для самозахисту, після чого переніс її до місця свого проживання, а саме: у квартиру АДРЕСА_5 , де почав зберігати у ванній кімнаті. Після переїзду на тимчасове мешкання, переніс її та продовжив зберігати в господарській будівлі в буд. АДРЕСА_6 .
19 червня 2015 року у період часу з 19 години до 19 год. 25 хв., працівниками міліції Іллічівського РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області, під час огляду місця події господарської будівлі, розташованої на території подвір`я буд. АДРЕСА_6 був виявлений та вилучений предмет, схожий на гранату, який є корпусом бойової наступальної осколкової ручної гранати РГД-5, конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, частиною боєприпасу, придатним для здійснення вибуху за умови використання засобів ініціювання, яку ОСОБА_8 , зберігав за вказаною адресою без передбаченого законом дозволу.
Не погодившись з вироком суду, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 звернулися до суду з апеляційними скаргами.
ОСОБА_9 просить вирок суду змінити, призначити йому більш м`яке покарання застосувавши ст. 69 КК України. Зазначає, що призначене йому покарання занадто суворе, вважає, що суд не врахував те, що він перебуває на диспансерному обліку за місцем проживання за хворобою жовчовивідних шляхів та ВСД по гіпертонічному типу, має хворого батька, при вчиненні злочину на нього негативно вплинув ОСОБА_8 .
ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, справу повернути на новий судовий розгляд. Вважає проведене судове слідство не повним, зазначає, що потерпіла не могла бачити у нього в руці ніж з коричневою рукояткою, оскільки він невеликий за розміром, вважає, що потерпіла давала пояснення під впливом працівників поліції, цей ніж він працівникам поліції не видавав. Не визнає свою вину за ст. 263 ч.1 КК України, граната йому не належить.
Вислухавши доповідача, обвинувачених та захисника ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні вимоги, потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та прокурора, які заперечували проти апеляцій обвинувачених, просили залишити вирок суду без зміни, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Колегія суддів вважає, що суд, приймаючи рішення про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у висунутому обвинуваченні, додержався вимог ст. 84-86 КПК України та повною мірою проаналізував зібрані слідством докази з точки зору їх належності, допустимості та достатності, навівши у вироку переконливі мотиви прийнятого рішення.
Обставини, наведені обвинуваченим ОСОБА_8 на свій захист, стосовно відсутності у нього ножа під час нападу на потерпілу ОСОБА_12 11.06.15 р. ретельно перевірялися судом та були спростовані сукупністю наведених у вироку доказів, а саме протоколом огляду ножа від 20.06.15 р. (а/с 89-90 т.2), виданого ОСОБА_8 слідству 20.06.15 р. ( а/с 82 т.2), протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.07.15 р., за яким ОСОБА_12 впізнала ОСОБА_8 як особу що вчинила на неї напад 11.06.15 р. з погрозою застосування ножа (а/с 185-187 т.2), ці обставини були підтверджені потерпілою ОСОБА_12 в суді, протоколом слідчого експерименту від 14.07.15 р., проведеного за участю ОСОБА_8 , за яким він підтвердив обставини розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_12 11.06.15 р. з погрозою застосування ножа (а/с 229-240 т.2).
Предметом дослідження та аналізу суду були і пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 в частині не визнання вини у незаконному придбанні, носінні та зберіганні боєприпасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу. Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого за ст. 263 ч.1 КК України колегія суддів вважає змістовними, такими, що ґрунтуються на сукупності досліджених у суді доказів. Висновки суду в цій частині підтверджуються протоколом огляду місця події від 19.06.15 р., за яким в господарській прибудові за місцем тимчасового проживання ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_6 було виявлено та вилучено гранату РГД 5, яка за висновком експерта № 846 від 24.06.15 р. є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, боєприпасам, придатним для здійснення вибуху (а/с 56-60, 67-69 т.2), поясненнями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які підтвердили в суді обставини виявлення та вилучення гранати.
Інших обставин, які не перевірялися судом під час судового розгляду в частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 187 ч.2 та ст. 263 ч.1 КК України, або могли вплинути на постановлення іншого процесуального рішення по справі апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 не містить. Підстав для скасування судового рішення в порядку передбаченому ст. 412,415 КПК України колегія суддів також не вбачає.
Приймаючи рішення за апеляційними вимогами обвинуваченого ОСОБА_9 колегія суддів виходить з наступного. За вимогами ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах встановлених в санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що покарання, призначене судом обвинуваченому, відповідає вимогам ст. 65 КК України. Суд, при призначенні покарання повною мірою врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, яке віднесено до умисних, тяжких. корисних злочинів, обставин пом`якшуючих чи обтяжуючих покарання обвинуваченого судом встановлено не було. Призначаючи обвинуваченому покарання, суд правильно зважив і на думку потерпілої ОСОБА_11 , яка наполягала на призначенні ОСОБА_9 суворого покарання, враховуючи відсутність з його боку каяття та відшкодування шкоди.
Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд прийняв до уваги і данні про його особу, а саме те, що обвинувачений не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку в спеціалізованих диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, за місцем колишнього навчання в МВММПУ № 99 позитивно. Врахував суд і відомості про те, що ОСОБА_9 згідно медичних документів страждає хворобою жовчовивідних шляхів та ВСД по гіпертонічному типу, має хворого батька, який є інвалідом 3 групи та потребує допомоги.
Зваживши наведені обставини, суд обгрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_9 покарання в межах, передбачених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає покарання за вчинений злочин.
На думку колегії суддів, апеляційні доводи обвинуваченого про те, що він має певні захворювання не можуть істотно вплинути на обрану йому міру покарання або вплинути на постановлення іншого рішення по справі в частині призначення більш м`якого покарання, оскільки ці обставини були враховані судом при постановленні вироку.
За вказаних обставин, покарання, призначене судом ОСОБА_9 у виді позбавлення волі у межах санкції статті Особливої частини КК України, якою передбачено покарання за вчинений злочин, колегія суддів вважає необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання. Підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання з застосуванням ст. 69, 75 КК України за апеляційними вимогами колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись стст. 405,407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 жовтня 2016 року постановлений щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - залишити без зміни.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а засудженим, що тримається під вартою протягом цього строку з дня вручення копії ухвали.
Судді: