Номер провадження 1-кп/243/219/2017
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«19» червня 2017 року судова колегія Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
- секретаря судового засідання ОСОБА_4
- прокурора - ОСОБА_5 ,
- обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
- захисників обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000619 від 23 липня 2016 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Апеляційного суду Донецької області 27 грудня 2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Торецьк (Дзержинськ) Донецької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який займав посаду міського голови м. Торецька Донецької області до 29 серпня 2016 року, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 110 ч. 2, ст. 258-3 ч. 1 КК України.
ОСОБА_6 захід забезпечення кримінального провадження був обраний у виді тримання під вартою.
В С Т А Н О В И Л А:
До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшли матеріали кримінального провадження внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000619 від 23 липня 2016 року з Обвинувальним актом та додатками, які надійшли з Апеляційного суду Донецької області 27 грудня 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 110 ч. 2, ст. 258-3 ч. 1 КК України у відношення якого 17 серпня 2016 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою Ухвалою слідчого судді від 17 серпня 2016 року.
19 червня 2017 року Прокурор заявив Клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 2-х місяців, оскільки строк тримання під вартою спливає 24 липня 2017 року, а справа до теперішнього часу по суті не розглянута, підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому, вважає не має.
У судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_6 було заявлено клопотання про негайне звільнення його з під варти та утримання в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, клопотання обґрунтоване тим, що він позбавлений Обвинувальним актом прокурора від 10 листопада 2016 року свободи в порушенні міжнародних Угод ратифікованих Україною, а також в порушенні п. 3 ст. 5 Конвекції ООН «Про захист прав людини і основоположних свобод», в порушенні ст. 21 Закону України «Про боротьбу з тероризмом, в порушенні ст. 5 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», в порушенні п. 46, п. 47, п. 48, п. 62, п. 85, п. 87, п. 88 Рішення Європейського суду з прав людини справа «Луценко проти України» (Заява № 6492/11) Страсбург 3 липня 2012 року, в порушенні п. 62, п. 63, п. 64 Рішення Європейського суду з прав людини справа «Доронін проти України» (Заява № 16505/02) Страсбург 19 лютого 2009 року, в порушенні п. 81, п. 82, п. 83 Рішення Європейського суду з прав людини справа «Молодорич проти України» (Заява № 2161/02) від 28 жовтня 2010 року, в порушенні п. 188, п. 246, п. 263 Рішення Європейського суду з прав людини справа «Тимощенко проти України» (Заява № 49872/11) від 30 липня 2013 року та є підставами для його негайного звільнення з-під варти та утримання в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.
Захисники обвинуваченого ОСОБА_6 адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про негайне звільнення його з під варти та утримання в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції підтримали, просили судову колегію клопотання задовольнити. Вважають Клопотання прокурора про продовження терміну тримання під вартою безпідставним та таким, що не ґрунтується на законі.

Прокурор в судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про негайне звільнення його з під варти та утримання в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції не підтримав, вважає, що підстав для скасування чи зміни запобіжного заходу не має, крім того існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений, захисники клопотання прокурора не підтримали, та вважають, що обвинуваченому необхідно обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, враховуючи стан здоров`я, вік обвинуваченого. Вважають, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Згідно із п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
При цьому, відповідно практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Заслухавши думку учасників судового засідання, при вирішенні питання про негайне звільнення ОСОБА_6 з під варти та утримання в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав задоволення Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 .
При вирішенні питання про доцільність продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та враховує обставини передбачені ст. 178 КПК України.
Заслухавши думку учасників судового засідання, при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, судова колегія дійшла висновку про необхідність задовольнити Клопотання прокурора.
Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 178 КПК України, передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Розглянувши клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про негайне звільнення його з під варти та утримання в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, судова колегія виходить з практики Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, та зазначає, що утримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збережені розумної підозри відносно затриманої особи у скоєні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.
Суд не відхиляє доводів сторони захисту на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків, незаконного впливу на свідків, які ще не допитані у судовому засіданні.
Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи. (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).
Крім того, з Обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується, в тому числі, у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі Волосюк проти України).
Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту та ОСОБА_6 не наведено.
Згідно із ст. 29 Конституції та ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод обмеження права людини на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 7 Кримінального процесуального кодексу зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам, до яких, зокрема, належить і принцип законності. Законність - це суспільно-політичний режим, що виражається в пануванні права й закону в суспільному житті, неухильному дотриманні приписів правових норм усіма учасниками суспільних відносин, послідовній боротьбі з правопорушеннями й свавіллям у діяльності посадових осіб, у забезпеченні порядку й організованості в суспільстві.
Законність, що виключає можливість будь-якої сваволі, стає неодмінною передумовою будь-якого культурного суспільства. Отже, прагнення до правової визначеності це природна мета будь-якої правової системи.
Європейський суд з прав людини сформулював певну позицію із цього приводу. Так, у п.24 рішення у справі «Чанєв проти України» від 9.01.2015 року, зазначено, що «слово «законний» і словосполучення «відповідно до процедури, встановленої законом» у п.1 ст.5 конвенції за своєю суттю відсилають до національного законодавства та встановлюють зобов`язання забезпечувати дотримання його матеріально-правових і процесуальних норм».
Фактично правова позиція ЄСПЛ, як і низка інших національних нормативно-правових актів, зводиться до безумовної необхідності дотримання процесуальних норм та узгодженості їх між собою.
Так, відповідно до частини 5 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.
Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
У відповідності до п.п. 61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У судовому засіданні прокурор просить продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою до 2-х місяців.

Судова колегія, враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8-ми років, та враховує те, що в районі проживання обвинуваченого проводиться антитерористична операція та є ризики, що обвинувачений може сховатися на території не підконтрольній владі України, та інші запобіжні заходи частиною першою статті 176 КПК України у відношенні осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтею 258-3 КК України не передбачені, враховуючи всі обставини, ризики, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та вимоги національного законодавства України, які встановлюють зобов`язання забезпечувати дотримання його матеріально-правових і процесуальних норм, судова колегія дійшла висновку про необхідність продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто по 17 серпня 2017 року включно.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 369, 372, судова колегія, -
У Х В А Л И Л А:
Клопотання Прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 2-х місяців задовольнити.
Вважати продовженим застосування обраного під час досудового розслідування ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції строком на два місяці, тобто з 19 червня 2017 року по 17 серпня 2017 року включно.
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про негайне звільнення його з під варти та утримання в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції - відмовити.
Копію ухвали вручити прокурору та направити обвинуваченому, Начальнику Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.
Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3