УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника Київського слідчого ізолятора, засудженої ОСОБА_3 , яка приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Київського СІЗО,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві повідомлення начальника Київського СІЗО ОСОБА_4 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 206 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло повідомлення начальника Київського СІЗО ОСОБА_4 щодо утримання в слідчому ізоляторі засудженої ОСОБА_3 . В заяві зазначено, що вироком Ірпінського міського суду Київської області від 26.08.2016 р. гр. України ОСОБА_3 була засуджена до 5 років позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 залишено без змін у вигляді підписки про невиїзд. Ухвалою Апеляційного суду Київської області 06.04.2016 р. вирок суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.11.2016 р. скасовано ухвалу Апеляційного суду Київської області та справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Станом на 13.12.2016 р. кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 знаходиться у провадженні Апеляційного суду Київської області. 13.13.2016 р. ОСОБА_3 відмовилась від участі в судовому засіданні в Апеляційному суді Київської області в режимі відео конференції. В судовому засіданні оголошено перерву до 12 год. 00 хв. 20.12.2016 р. Також, 07.12.2016 адміністрацією Київського слідчого ізолятора було направлено листи до Ірпінського міського суду Київської області (вих. №08-26685), Апеляційного суду Київської області (вих №. 08-26684), начальнику відділу за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру прокуратури м. Києва (вих. № 08-26683) та Прокуратурі Бородянського району Київської області (вих. № 08-26682) про виконання постанови Апеляційного суду Київської області від 28.11.2016. Станом на 13.12.2016 Апеляційним судом Київської області питання щодо міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 не вирішено. Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст. 206 КПК України, та з метою запобігання незаконного утримання ОСОБА_3 під вартою, заявник просить терміново вирішити питання щодо подальшого тримання даної особи під вартою.
В судовому засіданні представник заявника підтвердив викладене у повідомленні, просив вирішити по суті підняте питання.

ОСОБА_3 підтримала заяву. Просила вирішити питання щодо законності її утримання в СІЗО.

21.11.2012р. набув чинності Кримінальний процесуальний кодекс України від 13.04.2012р. (далі КПК України).

Відповідно ч.1 ст.5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Згідно з ч.1 ст.206 Кримінального процесуального кодексу України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

За ч.2 ст. 206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Отже Кримінальним процесуальним кодексом України, який набрав чинності з листопада 2012 року, законодавець визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обгрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, тобто позбавлена свободи за відсутності для того правових підстав.

При цьому ч.3 ст.206 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Таким чином, звільнення особи з-під варти може бути здійснено слідчим суддею вже за результатами перевірки відомостей, які створили у нього обґрунтовану підозру, що особа позбавлена свободи за відсутності судового рішення, утримується під вартою незаконно, і для з`ясування цих питань слідчим суддею було постановлено ухвалу про доставку особи до суду та призначено судове засідання.

Після надходження до суду даного повідомлення, слідчим суддею було негайно здійснено запит до Київського СІЗО отримання документів, на підставі яких засуджена тримається під вартою.

Як свідчать надані документи, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджена вироком Ірпінського міського суду Київської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України до 5 років позбавлення волі. До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 залишено без змін у вигляді підписки про невиїзд.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 06.04.2016 вирок Ірпінського міського суду Київської області від 26.08.2015 відносно ОСОБА_3 залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.11.2016 скасовано ухвалу Апеляційного суду Київської області від 06.04.2016 та справу направлено на новий апеляційний розгляд.
На даний час, як свідчать надані матеріали, кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 знаходиться у провадженні Апеляційного суду Київської області.
На виконання постанови Апеляційного суду Київської області від 28.11.2016 засуджену ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , етаповано з Збаразької виправної колонії управління ДПтС України в Тернопільській області (№63) до Київського слідчого ізолятора управління ДПтС України в м. Києві та Київській області для участі в розгляді справи в Апеляційному суді Київської області.
Під час перевірки наявності підстав утримання засудженої ОСОБА_3 в Київському СІЗО було з`ясовано, що запобіжний захід підписка про невиїзд, відносно неї станом на день розгляду зазначеного питання не змінювався.

Будь-яких судових рішень (ухвал, вироків), в тому числі і щодо застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи продовження строку такого тримання, в матеріалах її особової справи, наданої для перевірки до Шевченківського районного суду м.Києва щодо наявності підстав тримання особи під вартою з Київського СІЗО,не міститься.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час наявні підстави для звільнення ОСОБА_3 з-під варти в Київському СІЗО, а тому з урахуванням положень ч.3 ст.206КПК України зазначений державний орган зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу.

Керуючись ст.206, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, ст.5 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Звільнити з-під варти в порядку ч.3 ст.206 КПК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка утримується в Київському СІЗО.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя