Справа №489/7922/15-к 14.04.2016
Провадження №11-кп/784/307/16 Головуючий першої інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0005278 за апеляційною скаргою прокурора Ленінського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 Миколаївської області ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

29.10.2015 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік;

03.12.2015 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки,

- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України

Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_8 ,

обвинувачений - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор подав апеляційну скаргу на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2016 року, в якій просить вирок суду відносно ОСОБА_7 в частині звільнення його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, скасувати. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати засудженим за ч.2 ст.185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.12.2015 року виконувати самостійно.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням строком на 2 роки 6 місяців.

На підставі п.п. 3,4 ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки: з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчі інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.12.2015 року більш суворим, призначеним за даним вироком, ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням строком на 2 роки 6 місяців.

На підставі п.п. 3,4 ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки: з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчі інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає вирок суду в частині звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у безпідставному застосуванні ст.75 КК України.

Посилається на те, що при ухваленні вироку, суд першої інстанції залишив поза увагою дані про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння аналогічних корисливих злочинів, був двічі засуджений до позбавлення волі з випробуванням, не має постійного місця роботи, не вживає заходів до працевлаштування, а обрав собі джерелом забезпечення злочинну діяльність, перебуває на обліку в ОНД з 03.09.2015 року з діагнозом: синдром залежності від опіоідів, характеризується негативно.

Апелянт вважає, що вказане свідчить про те, що призначення ОСОБА_7 м`яких покарань за попередніми вироками, створило у останнього упевненість у безкарності злочинних дій та ніяк не попередило скоєння ним нових злочинів.

Крім того, зазначає, що рішення про застосування ст.75 КК України, судом не мотивовано та не зазначено, які саме обставини провадження та дані про особу обвинуваченого враховано судом при вирішенні питання про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Доводів про пом*якщення призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України з 3 років 6 місяців до 3 років 2 місяців позбавлення волі апелянтом не наведено.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 жовтня 2015 року приблизно о 14 годині 50 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись в будинку № 16 по провулку 5-та Лінія в м. Миколаєві, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, заволодів мобільним телефоном марки «Bravis TAU», що належить ОСОБА_9 , вартістю 2 500 грн., в якому знаходилася сім картка мобільного оператора «Лайф», що не представляє для потерпілого матеріальної цінності, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 2 500 грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні вироку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора Ленінського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 Миколаївської області ОСОБА_6 та просив її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорює кваліфікацію дій та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а тому апеляція розглядається в межах призначеного покарання.

Суд першої інстанції, дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , обставини справи, дав їм належну оцінку, та дійшов до вірного висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Так, судом враховано, що зазначений вище злочин середньої тяжкості ОСОБА_7 скоєно ще до постановлення відносно нього першого вироку 29.10.2015 року.

Дана обставина спростовує доводи апелянта про те, що призначення раніше м*яких покарань ОСОБА_7 , створило у останнього упевненість у безкарності злочинних дій та ніяк не попередило скоєння ним нових злочинів і він не став на шлях виправлення.

Матеріалами кримінального провадження встановлено також, що потерпілим по провадженню є вітчим ОСОБА_7 ОСОБА_9 , з яким він разом проживає і якому повернуто викрадений телефон, тобто, цивільний позов не заявлявся.

Що стосується характеристики ОСОБА_7 на яку посилається апелянт і яку підписано заступником начальники служби дільничних інспекторів Ленінського райвідділу міліції, то викладені в ній обставини про постійне порушення громадського порядку ОСОБА_7 та підтримання ним зв*язків з особами, що зловживають алкоголем та наркотичними засобами, матеріалами провадження не підтверджуються.

Судом першої інстанції враховано обставину, що пом*якшує покарання щире каяття, яку апелянт не оспорює і яка підтвердилась поведінкою обвинуваченого в суді апеляційній інстанції.

Крім того, ОСОБА_7 має на утриманні малолітнього сина 10.12.2013 року, проживає в цивільному шлюбі.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що обставинами, які пом*якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є: щире каяття; усунення заподіяної шкоди; знаходження на утриманні малолітньої дитини.
Зазначені вище обставини, з врахуванням інших обставин провадження стали підставами для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, що на думку апеляційного суду, сприятиме його виправленню та запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, в апеляційній скарзі прокурор просить визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання 3 роки 2 місяці позбавлення волі, яке є м`якшим покаранням, ніж призначене за вироком суду першої інстанції, однак в апеляційній скарзі прокурор не наводить доводів та підстав для призначення ОСОБА_7 , саме такого покарання.

В апеляційній інстанції, прокурор, яка підтримувала апеляцію, пояснила, що прокурором, яким подано апеляційну скаргу, в цій частині, допущено помилку, так як апеляція подавалась лише на застосування судом ст.75 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора Ленінського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 Миколаївської області ОСОБА_6 залишити без задоволення..

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України залишити без змін..

Ухвала апеляційного суду вступає в законну силу з моменту її проголошення та може бути оскаржена до колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4