Ухвала
іменем україни

17 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000411 за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця Рівненської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2015 року та вирок Апеляційного суду Рівненської області від 15 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Як вбачається зі змісту касаційної скарги захисник та засуджений ставлять питання про скасування постановлених судових рішень та закриття кримінального провадження. Наголошують на невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неповноті судового розгляду, неналежній оцінці доказів, невзятті до уваги окремих доказів, істотних порушеннях кримінального процесуального закону. Зазначають про безпідставне не взяття до уваги, що водії рухалися по рівнозначних дорогах, а тому потерпілий мав діяти відповідно до п. 16.12. Правил дорожнього руху України та надати дорогу транспортним засобам, що рухаються праворуч. Наголошують, що саме водій ОСОБА_8 порушив правила дорожнього руху, що і стало причиною ДТП. Звертають увагу, що сторона захисту оскаржувала вирок районного суду в апеляційному порядку, однак апеляційний суд безпідставно не поновив пропущений на апеляційне оскарження строк.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , яка судові рішення вважає законними і заперечувала проти задоволення скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до штрафу в сумі 1700 грн. без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Вирішені питання про судові витрати та цивільний позов у провадженні.

Апеляційним судом Рівненської області цей вирок скасовано в частині призначеного покарання та постановлено свій вирок від 15 лютого 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до штрафу в сумі 5100 грн. без позбавленням права керувати транспортними засобами.

В решті вирок залишено без зміни.

ОСОБА_6 визнаний винним у тому, він 15 жовтня 2013 року, приблизно о 15 год. 40 хв., керуючи автомобілем марки «УАЗ 31512», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись із заїзду на вул. Присадибну в м. Рівне у напрямку вул. Дворецької, виїхав на перехрестя вул. Дворецька Польова - Басівкутська - заїзд на вул. Присадибну та здійснюючи маневр повороту ліворуч на вул. Польову, неправильно оцінив дорожню обстановку, що склалася, в порушення вимог пункту 33.2.1 Правил дорожнього руху України, проігнорував вимоги дорожнього знаку 2.1 «дати дорогу», згідно якого водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі, тобто не виконав вимоги пункту 16.11.Правил дорожнього руху, згідно якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх - подальшого руху, де допустив зіткнення з легковим автомобілем марки «Renault Twingo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що рухався по вул. Польовій через перехрестя вул. Дворецька Польова-Басівкутська - заїзд на вул. Присадибну у напрямку вул. Басівкутської із швидкістю не менше 67,2-70,4 км/год. під керуванням ОСОБА_8 , який не мав можливості уникнути зіткнення з незалежних від нього технічних причин, як при русі із фактичною швидкістю так і при русі із максимально допустимою швидкістю 60 км/год. Внаслідок даної ДТП потерпілий ОСОБА_8 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежна, на думку засудженого, оцінка доказів у провадженні, не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Тому, при розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Судові рішення та матеріали провадження свідчать, про перевірку доводів, аналогічних тим, що викладені у касаційній скарзі. Зазначені в них мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів знаходить обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

В обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого правопорушення, судом покладені зібрані, досліджені під час судового розгляду та оцінені в їх сукупності докази, а саме: показання потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , експерта ОСОБА_11 , які узгоджуються між собою та об`єктивно підтверджуються іншими доказами у провадженні.

Проаналізовано та взято до уваги судом висновок експертизи №153 від 21 березня 2016 року, згідно з яким в діях водія автомобіля УАЗ 31512, реєстраційний номер НОМЕР_1 вбачається невідповідність дій вимогам п.16.11 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи захисника та засудженого про те, що саме потерпілий порушив правила дорожнього руху, що і стало причиною зіткнення транспортних засобів неспроможні та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

З висновку експертизи №153 убачається, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Renault Twingo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 не мав технічної можливості уникнути зіткнення із автомобілем УАЗ 31512, реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом застосування екстреного гальмування та зупинку керованого ним автомобіля до місця зіткнення, як при русі з фактичної швидкістю, так і при русі з допустимою швидкістю на даній ділянці дороги.

Крім того, згідно вищезазначеного висновку в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Renault Twingo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 вбачається невідповідність дій вимогам п.12.4 Правил дорожнього руху України, що не знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

З матеріалів кримінального провадження та досліджених в судовому засіданні доказів убачається, що ОСОБА_6 рухаючись із заїзду на вул. Присадибну у напрямку вул. Дворецької в м. Рівне, проігнорував вимоги дорожнього знаку 2.1 «дати дорогу», згідно якого водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а тому доводи скаржників про те що водії рухалися по рівнозначних дорогах і потерпілий мав діяти відповідно до п. 16.12. Правил дорожнього руху України та надати дорогу транспортним засобам, що рухаються праворуч, безпідставні.

Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, в тому числі пояснення обвинуваченого щодо відсутності в його діях порушень ПДР, показання свідків, висновки експертиз, суд дав їм належну оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого, а тому правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Неспроможні і доводи сторони захисту про незаконну відмову апеляційного суду у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку, оскільки ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги та відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження, скаржниками в касаційному порядку не оскаржувалася.

Крім того, слід зауважити, що у судовому засіданні апеляційного суду при розгляді апеляції прокурора на вирок районного суду засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 просили вирок залишити без зміни.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовною підставною для зміни чи скасування судових рішень, колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2015 року та вирок Апеляційного суду Рівненської області від 15 лютого 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого та захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3