МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/1339/16-к
Провадження № 1-кп-480/134/16
Вирок
Іменем України
23 червня 2016 року Миколаївський районний суд Миколаївській області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055 від 17 лютого 2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старобільськ Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, призваного за мобілізацією 11.08.2015 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходить військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні капітан, на посаді начальника штабу реактивного артилерійського дивізіону, освіта вища, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

встановив:

11.08.2015 ОСОБА_4 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 за мобілізацією.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 17.08.2015 № 225 капітан ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду начальника штабу реактивного артилерійського дивізіону зазначеної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію особливий період - період функціювання національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України Про оборону України надається визначення терміну особливий період - особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу Про часткову мобілізацію № 303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно з п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби капітану ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення вчасно на службу без поважних причин з відпустки капітан ОСОБА_4 дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

25 листопада 2015 року, з метою забезпечення бойового злагодження військова частина польова пошта НОМЕР_1 була передислокована на НОМЕР_2 загальновійськовий полігон ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ).

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 30.11.2015 капітану ОСОБА_4 надано щорічну основну відпустку тривалістю десять діб у період з 01.12.2015 по 11.12.2015.

12.12.2015 капітан ОСОБА_4 , з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не з`явився вчасно на службу без поважних причин з відпустки до місця несення військової служби табірного збору військової частини польова пошта НОМЕР_1 на території НОМЕР_2 загальновійськового полігону ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за адресою: АДРЕСА_3 , де проводив час на власний розсуд.

20 лютого 2016 року капітан ОСОБА_4 самостійно та добровільно з`явився із зізнанням до військової прокуратури Миколаївського гарнізону Військової прокуратури Південного регіону України і того ж дня приступив до виконання службових обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 будучи допитаним у судовому засіданні, свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Так, обвинувачений ОСОБА_4 показав, що 12.12.2015, він не повернувся з відпустки, яку проводив у м. Щастя Луганської області, у зв`язку зі збігом тяжких сімейних обставин, а саме: в його будинок влучив снаряд у зв`язку з проведенням бойових дій на території м. Щастя Луганської області, в цей час у ОСОБА_4 померла мати, а його сестра забрала документи на будинок, у зв`язку з чим ОСОБА_4 був вимушений залишитися у м. Щастя Луганської області, оскільки необхідно було відновлювати документи на квартиру батьків, через що він не зміг повернутися вчасно з відпустки.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому з`ясував, те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При викладених обставинах, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем крім строкової служби.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 за місцем служби характеризується позитивно, відповідно до медичної характеристики є здоровим; на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває; брав участь у проведенні антитерористичної операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, раніше не судимий; вчинив злочин вперше; повністю визнав вину.
Обставинами, які пом`якшують покарання є з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає, що для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення обвинуваченого слід обрати покарання, у виді позбавлення волі з одночасним встановленням іспитового строку відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

23.06.2016