Провадження № 1-кп/185/58/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2016 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілої ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002005 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Макіївка, Донецької області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, розлученого, працюючого приватним підприємцем, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2006 року, на підставі якого був виданий виконавчий лист № 2-3166 від 23 травня 2006 року, зобов`язаний виплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06 квітня 2006 року та до досягнення дитиною повноліття.

Маючи відомості про необхідність сплати присуджених судом аліментів, з моменту набрання рішенням Павлоградського міськрайонного суду законної сили, тобто з 06 квітня 2006 року, починаючи з 01 січня 2015 року до 10 листопада 2015 року аліменти не сплачував, іншої будь-якої матеріальної допомоги не надавав, достовірно знаючи про необхідність виплати аліментів, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи намір, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, не виконував в добровільному порядку покладені на нього судовим рішенням зобов`язання по виплаті аліментів, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_3 не виплачував, іншої матеріальної допомоги дитині не надавав, на виклики ДВС не реагував, з 01 січня 2015 року офіційно не працевлаштовувався. Систематичне ухилення від обов`язку сплати присуджених судом аліментів, приховування доходів від державного виконавця, ігнорування звернень ОСОБА_3 , а також попереджень державного виконавця про необхідність виконання свого обов`язку та можливість кримінальної відповідальності - утворили заборгованість по сплаті аліментів за період з 01 січня 2015 року до 10 листопада 2015 року в сумі 8825 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Так, заборгованість за період часу з 01.01.2015 року по 10 листопада 2015 року складає 8825 гривень, а саме:

- 2015 рік: січень - 854 грн., лютий - 854 грн., березень - 854 грн., квітень - 854 грн., травень - 854 грн., червень - 854 грн., липень - 854 грн., серпень - 854 грн, вересень - 854 грн, жовтень - 854 грн., листопад - 285 грн. Всього - 8825 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та суду показав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_7 . На протязі 10 років він платив аліменти. Він давав потерпілій гроші і без розписки. Коли він працював до 01 січня 2015 року він їздив по відрядженням. Він покупав дитині одяг. Він передавав гроші для меблів дитячої кімнати, він заходив з дитиною до овочевого магазину та покупав йому різні фрукти. Він не заперечує про утримання дитини. Він не ходив до ДВС на протязі останніх 7 років. На даний час він не працює, і живе за рахунок своєї мами та бабусі. На обліку в центрі зайнятості він не перебуває. Він не платив аліменти з 01 січня 2015 року тому, що його травили міліцією, і він не мав можливості передати грошві кошти. Він знав, що він повинен сплачувати аліменти. Він зобов`язується платити на утримання дитини грошові кошти. В скоєному щиро розкаявся.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 пояснила, що з обвинуваченим у відносинах не перебуває. Вона жила з обвинуваченим з вересня 2003 року у його квартирі та з її донькою. 30 квітня 2003 року вони уклали шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_7 . 03 травня 2005 року вона забрала дітей і пішла від обвинуваченого. В 2005 року було рішення про аліменти. Обвинувачений платив по 1000 грн. в місяць, під розписку. З 01 січня 2015 року обвинувачений їй аліменти перестав платити, і нічим не допомагав.

Хоч обвинувачений ОСОБА_4 і визнав вину повністю, його вина доведена дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , яка суду показала, що з потерпілою та обвинуваченим у відносинах не перебуває. З січня 2015 року у неї знаходиться провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини з усіх видів доходів боржника але неменше 30% прожиткового мінімуму для утримання дитини відповідного віку до досягнення дитини повноліття. ОСОБА_9 неодноразово викликався до відділу державної виконавчої служби, де вказувалося, що йому необхідно з`явитися з квитанціями про сплату аліментів, однак ОСОБА_4 не з`являвся. До правоохоронних органів направлялися приводи, щоб ОСОБА_4 було доставлено до відділу ДВС, але ОСОБА_9 доставлений не був. Боржник на даний час ніде не працює, він приватний підприємець. Державним виконавцем були зроблені запити до ЗДОДПІ, від якої були отримано відповідь про його отриманий дохід за 2015 рік, декларацію ОСОБА_9 до податкової на квітень 2016 року не надавав. Тому боржнику було нараховано заборгованість виходячи з середньої заробітної плати встановленої органами статистики для відповідної місцевості, а саме м. Павлограда. Боржник до державного виконавця не звертався, за цей час боржник не намагався погасити свою заборгованість. Виклики ВДВС направлялися до боржника рекомендовані з повідомленням, і вони поверталися у зв`язку з закінченням строку зберігання на пошті.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17 липня 2015 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_3 просила притягнути до кримінальної відповідальності за ст.. 164 КК України ОСОБА_4 /а.к.п. 86/.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2006 року, відповідно до якого було стягнуто з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06 квітня 2006 року та до досягнення дитиною повноліття /а.к.п. 127/.

Виконавчим листом № 2-3166 від 23 травня 2006 року, відповідно до якого ОСОБА_4 повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06 квітня 2006 року та до досягнення дитиною повноліття /а.к.п. 92/.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 13 березня 2007 року, відповідно до якої було відкрите виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-3166 від 23 травня 2006 року /а.к.п. 93/.

Довідкою від 10 листопада 2015 року, згідно якої заборгованість ОСОБА_4 за виконавчим листом № 2-3166 від 23 травня 2006 року з 01 січня 2015 року до 10 листопада 2015 року складає 8825 гривень /а.к.п. 94/.

Дії ОСОБА_4 суд вважає правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

За місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно /а.к.п. 109/, раніше не судимий /а.к.п. 103/, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває /а.к.п. 107, 108/.

На підставі ст. 65 КК України суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у вигляді обмеження волі в межах санкції статті за інкриміноване йому кримінальне правопорушення. Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, визнав вину повністю, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання і покарання йому можливо призначити з застосуванням положень ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання не має.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Процесуальних витрат та речових доказів у справі не має.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1