Справа № 161/9490/16-к Провадження №11-сс/773/162/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

особи у володінні якої знаходились речі ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

слідчого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2016 року відмовлено у задоволені клопотання слідчого СУ ГУ НП у Волинській області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно ОСОБА_7 , а саме: транспортного засобу «Volksvagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, сірого кольору, шасі № НОМЕР_2 , яке було вилучено під час проведення обшуку 23 липня 2016 року.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що слідчим не доведено, що даний автомобіль відповідає критеріям, визначеним ст.ст.98, 167 ч.2 КПК України, а також, що накладення арешту є найбільш доцільною слідчою дією у даному випадку.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає постанову слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що слідчим суддею допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту дослідження матеріалів клопотання та справи і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи. Вказує на те, що слідчим суддею не враховано, що автомобіль «Фольсваген Кадді» має силу речового доказу, оскільки використовувався ОСОБА_7 як знаряддя вчинення злочину, а саме для перевезення з метою збуту отруйних речовин. Простить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 та накласти арешт на автомобіль «Volksvagen Caddy».

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частина 3 ст.170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження №0000088, вбачається, що автомобіль марки «Volksvagen Caddy», який належить ОСОБА_7 фігурує у провадженні як знаряддя вчинення злочину, оскільки досудовим слідством встановлено, що даний автомобіль використовувався ОСОБА_7 для перевезення з метою збуту отруйних речовин, а також для транспортування етикеток, такри з етикетками з використанням товартного знака «Раундап» без дозволу власника знака для товарів.

Крім того, в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 22 липня 2016 року в транспортному засобі «Volksvagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, сірого кольору, шасі № НОМЕР_2 було виявлено отруйні речовини.

Відомості по даному факту внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000088 від 03 червня 2016 року - за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.321, ч.3 ст.229 КК України.

Відповідно до постанови слідчого СУ ГУ НП у Волинській області ОСОБА_10 від 24 липня 2016 року даний автомобіль визнано речовим доказом, оскільки він є знаряддям вчинення злочину.

Колегія суддів виходить з того, що автомобіль, як речовий доказ, має суттєве доказове значення в кримінальному провадженні, так як безпосередньо впливає на встановлення істини у справі та є безпосереднім предметом злочинних дій, тому повернення його власнику може негативно вплинути на його збереження.

Відсутність підозри в межах матеріалів кримінального провадження не є підставою для відмови у накладенні арешту, так як арешт майна по суті, у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, являє собою форму забезпечення збереження доказів та не пов`язує статус підозрюваного, як і самої підозри, з можливістю арешту такого майна.

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно жодним чином не вмотивована, не відповідає вказаним вимогам кримінального процесуального законодавства.

За таких обставин, у зв`язку з порушеннями в застосуванні процесуального законодавства оскаржувана ухвала слідчого судді відповідно до п.4 ч.3 ст.407 КПК України підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407 ч.3 п.1, 422 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ НП у Волинській області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно ОСОБА_7 , а саме: транспортного засобу «Volksvagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, сірого кольору, шасі № НОМЕР_2 , яке було вилучено під час проведення обшуку 23 липня 2016 року, скасувати.
Клопотання слідчого СУ ГУ НП у Волинській області ОСОБА_10 задовольнити, накласти арешт на майно ОСОБА_7 , а саме: транспортний засіб «Volksvagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, сірого кольору, шасі № НОМЕР_2 , яке було вилучено під час проведення обшуку 23 липня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: