Справа № 638/6692/16-к
Провадження № 1-кп/638/447/16
У Х В А Л А
17.10.2016 р. Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харковi кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в м. Харків, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, -
в с т а н о в и в:
В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває об`єднане кримінальне провадження з обвинувальними актами у відношенні ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, який утримується під вартою.
Строк дії запобіжного заходу встановлено до 05.11.2016 р.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання, в якому просив витребувати з Управління патрульної поліції у м. Харкові відеозапис з відеокамер патрульних поліцейських з автомобілів №594, 551 з моменту оголошення у розшук автомобілю «Saipa Tiba», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , до моменту від`їзду затриманого автомобіля з працівниками Шевченківського ВП.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання захисника підтримав, просив його задовольнити.
Прокурор проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого заперечував, вважаючи його передчасним.
Суд вважає клопотання захисника обвинуваченого таким, що не підлягає задоволенню, оскільки діючий КПК України не передбачає повноважень суду по витребуванню доказів. Це питання може бути вирішено лише в порядку, встановленому ст. 333 КПК України.
Прокурор в судовому засіданні, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого злочину, наявний ризик переховування обвинуваченого від суду, вважав за необхідне продовжити тримання його під вартою.
Захисник обвинуваченого проти продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою заперечував і просив про заміну запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки на утриманні та догляді ОСОБА_5 перебувають батьки, які потребують сторонньої допомоги, а також малолітня дитина. Просив звільнити ОСОБА_5 з-під варти в залі суду і обрати йому домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника, просив його задовольнити.
Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а клопотання обвинуваченого та захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.03.2016 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід в вигляді тримання під вартою до 17:45 год. 22.05.2016 р.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.07.2016 р. запобіжний захід в вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 було продовжено до 17:45 год. 11.09.2016 р.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.09.2016 р. запобіжний захід в вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 було продовжено до 17:45 год. 05.11.2016 р.
Згідно до вимог ст. 331 ч.ч. 1, 3 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Станом на день проведення судового засідання, суду не надано належних доказів про усунення ризиків, які послужили підставою для обрання запобіжного заходу, а також обставин, які перешкоджають триманню обвинувачених під вартою.
Залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини по справі під час судового провадження і на це вказує характер протиправних дій, у вчиненні яких він підозрюються, і щодо яких є обгрунтована органами досудового розслідування підозра.
Крім того, є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 зможе ухилитися від явки до суду і не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).
Захисником обвинуваченого надано копію рішення Московського районного суду м. Харкова від 29.11.2012 р., з якого вбачається, що ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про визнання його батька, ОСОБА_6 , недієздатним, встановлення над ним опіки і призначення заявника його опікуном.
Зазначеним рішенням визнано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , недієздатним і вирішено встановити над ним опіку. В задоволенні заяви в іншій частині відмовлено.
З копії довідки серії МСЕ №146187 вбачається, що ОСОБА_7 є інвалідом першої групи.
Відповідно до довідки №6260/02 від 18.09.2015 р., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради і отримував компенсаційну виплату особі, яка здійснює догляд за інвалідом І групи або особою, яка досягла 80 років по догляду за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інвалідом І групи з 01.05.2003 р. по 31.12.2009 р.
Надані документи не підтверджують наявність родинних зв`язків між обвинуваченим і особами, догляд за якими він здійснював, за твердженням захисника.
Крім того, з наданих представником обвинуваченого документів неможливо встановити, що саме ОСОБА_5 здійснював догляд за вказаними особами на момент його взяття під варту.
За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги дані про обставини кримінального правопорушення, про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , відсутність у нього місця роботи, вчинення інкримінованого кримінального правопорушення під час іспитового строку, встановленого попереднім вироком суду, вважає за необхідне продовжити раніш застосований щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на максимальний строк 60 днів, тобто до 17 години 45 хвилин 15.12.2016 р., оскільки відсутні підстави вважати, що запобіжний захід в вигляді домашнього арешту може забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, які випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та його належну поведінку.
Таким чином, у суду відсутні підстави для зміни запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 на домашній арешт.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 201, 315, 331 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, у вигляді тримання під вартою в Харківському СІЗО №27 УДПтСУ в Харківської області, продовжити строком на 60 днів, тобто до 17 години 45 хвилин 15.12.2016 р.
В задоволенні клопотань захисника про витребування документів відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1