Єдиний унікальний номер № 285/1743/15-к
Провадження № 1-кп/0285/6/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
потерплілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_4 : ОСОБА_6 , обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 захисників: ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , перекладача - ОСОБА_13
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Новоград-Волинський кримінальне провадження № 285/1743/15-к за обвинуваченням ОСОБА_7 , повідомленого про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_9 , повідомленого про підозру у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 , повідомлненого про підозру у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, суд,
встановив:
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці та про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці. В обгрунтування клопотання посилався на те, що ризики, які існували на момент обрання запобіжних заходів не зникли, а саме обвинувачені можуть переховуватись від суду, впливати на потерпілих та свідків, а також вчинити інші злочини.
Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та його представник, підтримали клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник не заперечували проти продовження строку домашнього арешту.
Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_7 будь-яких пояснень та заперечень з приводу клопотання прокурора не надали.
Захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_7 просили змінити запобіжний захід на більш м"який, не пов"язаний із триманням під вартою, посилаючись на недоведеність наявності ризиків вказаних стороною обвинувачення.
Розглянувши у відповідності до ст. 331 КПК України питання доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , під вартою, суд враховує, що зазначені обвинувачені є громадянами республіки Грузія та не мають міцних соціальних зв`язків в Україні. Суд також враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вони обвинувачуються, їх особи, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання їх винуватими у кримінальному правопорушенні, з метою запобігти незаконному впливу на потерпілих та свідків, наявність достатніх даних вважати, що існує ризик переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне продовжити дію раніше обраних запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою.
Суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих злочинів, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано та продовжено обвинуваченим дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не відпали, а ризики не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу.
Розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд приходить до висновку, що ризики, які існували на момент обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у такому виді на даний час продовжують існувати.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Відповідно до ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім визначених випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Таким чином, з урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку, що існують ризики завдання шкоди суспільним інтересам, які не можуть бути усунуті застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, та вважає можливим продовжити обмеження прав обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 шляхом продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відносно ОСОБА_8 - продовження дії домашнього арешту.
Клопотання захисників щодо зміни запобіжного заходу відхилити.
У зв"язку із викладеним, заявлене клопотання прокурора про продовження строків дії запобіжних заходів відносно обвинувачених підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 44,59, 107, 369, 371, 176-178, 181, 183, 331, 372, 314-316 КПК України, суд -
ухвалив:
Клопотання прокурора задовольнити.
У задоволенні клопотання захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 відмовити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 16.05. 2016 року.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 16.05.2016 року.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на строк 60 днів до 16.05.2016 року.
Копію ухвали вручити прокурору, захисникам, обвинуваченим, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення та направити ВП ГУНП в Житомирській області для виконання в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: