Справа № 2 а- 1962/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2012 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А..

при секретарі - Сакун А.С.,

за участю:

прокурора - Шкуренка А.Ю.,

розглянувши у м.Полтаві в приміщенні суду подання старшого слідчого СВ Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_1 про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого охоронцем в ТОВ «Собр», проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно матеріалів подання ОСОБА_2 28 вересня 2012 року близько 23 години шляхом пошкодження віконного склопакету незаконно проник до приміщення каси підприємства ТОВ «Бурат-Агро» по вул.М.Бірюзова, 45 у м.Полтаві, де діючи умисно, з корисливих спонукань таємно викрав з сейфу офісу грошові кошти в сумі 43300 грн.

02.10.2012 р. Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області порушено кримінальну справу по факту таємного викрадення майна ТОВ «Бурат-Агро», вчиненого з проникненням, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

05 жовтня 2012 року о 14-30 год. ОСОБА_2 затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

08 жовтня 2012 року ОСОБА_2 предявлено обвинувачення вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України

Суд, заслухавши пояснення слідчого, який підтримав подання, обвинуваченого, який просить не брати його під варту, висловлює наміри зявлятись за викликами слідчого, прокурора, який подання підтримує, дослідивши матеріали, вивчивши матеріали кримінальної справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 згідно подання обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.

Проте, в матеріалах подання та кримінальної справи відсутні будь-які належні докази, з яких би вбачалось, що ОСОБА_2 може ухилитися від слідства та суду, перешкодити встановленню істини у справі.

Входячи до суду з даним поданням, фактично слідчий виходить з мотивів тяжкості злочину та відсутності місця проживання обвинуваченого у м.Полтаві.

Проте, будь-яких фактичних даних, що з великою долею достовірності надавали б можливість припускати подальше ухилення обвинуваченого від слідства та суду, до матеріалів подання не додано.

Навпаки, до матеріалів справи додано явку з повинною ОСОБА_2, в якій він зізнається у вчиненні вказаного вище злочину.

Як пояснив суду слідчий, обвинувачений співпрацює зі слідством, надає зізнавальні показання, тощо.

Будь-яких даних, що надавали б підстави припускати, що обвинувачений змінить свою позицію у справі, почне ухилятися від слідства та суду, слідчий до подання не надав, та не повідомив про такі обставини у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував в своїх рішеннях на тому, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), № 65559/01, пункт 74, від 27 лютого 2007 року), «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, п. 2728, від 14 жовтня 2010 року).

Тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), № 11036/03, пункт 55, ECHR 2008-... (витяги)). Наприклад, у справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland) (№ 38797/03, пункти 2932, від 4 травня 2006 року). Тому суд обовязково має розглянути питання, чи є взяття особу під варту конче необхідним для забезпечення його присутності в суді та чи могли інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Таким чином сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, відсутність реєстрації за місцем фактичного проживання та проживання в іншій області не можуть бути підставами для обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту.

Крім співпраці обвинуваченого зі слідством, суд бере до уваги наявність у нього тісних соціальних звязків, що також мають забезпечити його належну поведінку, а саме що обвинувачений та його співмешканка ОСОБА_3 очікують спільну дитину.

Не може суд залишити поза увагою і той факт, що ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності притягується вперше, адмінпрактика відносно нього відсутня.

З наданих суду матеріалів подання не вбачається, що інші, менш суворі заходи є недостатніми для забезпечення присутності обвинуваченого під час досудового слідства та в суді. Сама лише тяжкість злочинів, у вчинені яких обвинувачується особа, не може бути достатньою підставою для взяття її під варту.

Крім того, залишення обвинуваченого на волі може сприяти захисту інтересів потерпілого, оскільки обвинувачений висловлює наміри відшкодувати потерпілому шкоду за рахунок коштів, добутих законним шляхом.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для задоволення подання та взяття обвинуваченого ОСОБА_2 під варту.

Керуючись ст. 165?, 165? КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні подання старшого слідчого СВ Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_1 про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту ОСОБА_2 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом трьох діб з моменту її проголошення.

Головуючий О.А.Самсонова