Справа № 405/7534/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.10.2016 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника заявника, адвоката ОСОБА_4 прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_7 на дії слідчого, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою на дії слідчого, в обгрунтування якої вказала, що їй та ОСОБА_8 належить по 1/2 частині будинку АДРЕСА_1 .
На підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.10.2016 року слідчим в ОВС СВ прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 проведено общук будинку АДРЕСА_1 .
Разом з тим, скаржник стверджує, що ОСОБА_9 не є власником 1/2 частини вищезгаданого будинку, а тому обшук, який проведений в її помешканні на підставі ухвали слідчого судді є протиправним.
З підстав викладених в скарзі заявник просить її задовольнити.
В судовому засіданні скаржник та її представник скаргу підтримали, прокурор та слідчий заперечували проти задоволення скарги.
Заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали скарги, слідчий судя дійшов до наступних висновків.
Встанолено, що слідчим відділом прокуратури Кіровоградської області 06.06.2016 року внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000100, за фактом вимагання службовими особами Новоукраїнської ОДПІ ГУ ДФСУ у Кіровоградській області від суб`єкта підприємницької діяльності неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів, за вчинення того хто надає неправомірну вигоду дій, з використанням наданого службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, тобто скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
В рамках вищевказаного кримінального провадження слідчий в ОВС СВ прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку в приміщені домоволодіння у якому фактично проживає ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме в будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_2 частина якого належить на праві власності ОСОБА_10 , з метою виявлення та вилучення речей та документів, які мають значення у кримінальному провадженні.
До матеріалів клопотання слідчим надано інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.09.2016 року №69368914 від 29.09.2016 року, право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_10 .
03.10.2016 року слідчим суддею Ленінського районного суду м. Кіровограда розглянуто вищевказане клопотання та винесено ухвалу, якою клопотання задоволено частково.
11.10.2016 року слідчим в ОВС СВ прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 проведено обшук будинку АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено речі та документи, які вказані в протоколі проведення обшуку.
Посилання скаржника на те, що слідчий суддя дозволив необмеженому колу осіб провести обшук у вказаному вище будинку, є необґрунтованим оскільки ст. 235 КПК України не дає вказівку на необхідність зазначення в ухвалі прізвища, ім`я та по батькові особи, якій надається право на проведення обшуку, разом з тим ч. 1 ст. 236 КПК України, визначає, що ухвала про проведення обшуку здійснюється слідчим чи прокурором.
Разом з тим, при наданні дозволу на проведення обшуку у вказаному вище будинку з наданих до матеріалів клопотання слідчим суддею встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.09.2016 року №69368914 від 29.09.2016 року, право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_10 , тому посилання скаржника про зазначення слідчим суддею в своїй ухвалі завідомо неправдивих відомостей про належність ОСОБА_9 1/2 частини права власності на будинок є безпідставними та не підтвердженими належними доказами.
Відносно вилучення набоїв, гвинтівки та пістолета вказаного в скарзі слідчим суддею відзначається, що дозвільних документів з відповідних установ відносно вказаних речей скаржником до скарги не надано тому з врахуванням ч. 7 ст. 236 КПК України, яка вказує, що предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження, а тому предмети, які є вилученими законом з обігу та, які не вказані в ухвалі суду не є тимчасово вилученими.
Враховуючи викладене на слідчого в даному випадку не покладається обов`язок на звернення до суду з клопотанням про арешт такого майна.
В судовому засіданні заявник пояснила, що вона та ОСОБА_10 знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 2008 року та разом проживають однією сім`єю за вказаною вище адресою.
Крім того, посилання скаржника про належність їй майна, а саме: грошових коштів в сумі 9195 грн., які являються виручкою магазину, аркушу паперу з записом логіну і паролю, флеш накопичувача Micro SD 2 Gb, системного блоку Acer, ноутбуку Dell не доведено, та не надано жодного належного доказу щодо належності їй або іншим особам майна, яке тимчасово знаходилось у її володінні чи зберіганні.
Відповідно до ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Стаття 30 Конституції України гарантує кожному недоторканність житла чи іншого володіння особи. Так, згідно із цією статтею не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до ст. 13 КПК України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно ч. 2 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути зокрема про: відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 22, 84-85, 92, 167, 303-307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_7 на дії слідчого відмовити.
Увала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя Ленінського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1