Справа № 676/3287/16-к
Провадження № 1-кп/676/341/16
ч.1 ст.286 КК України
УХВАЛА
7 листопада 2016 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подiльський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю прокурора Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , секретаря судового засідання ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за ч.1 ст.286 КК України, -

встановив:
У провадженні суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України.
19 липня 2016 року, до початку судового розгляду, прокурор заявив цивільний позов в інтересах Держави в особі Кам`янець-Подiльської міської ради та міської лікарні №1 до обвинуваченого ОСОБА_6 .

Прокурор вважає, що злочинними діями обвинуваченого завдано збитків міській раді та лікарні, які фінансуються з міського бюджету.

Крім того, потерпілим ОСОБА_3 також було заявлено позов до обвинуваченого ОСОБА_6 (а.с.42-43).

7 жовтня 2016 року, ухвалою суду позов прокурора постановлено залишити без руху, надавши прокурору та потерпілому строк три дні для усунення недоліків. Згідно ухвали суду, прокурору слід було підтвердити виконання вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру», ст.45 ЦПК України, а також викласти вимоги більш чітко, оскільки з поданого позову не зрозуміло в інтересах кого він позивається, чиї інтереси захищає прокурор - чи міської ради, чи лікарні, хто з них є юридичною особою, на які рахунки і кому з них слід стягнути кошти.

Потерпілому також слід було усунути недоліки і в силу вимог ст. 119, 120 ЦПК України, у позовній заяві слід було зазначити: ціну позову, ім`я та інші необхідні реквізити, дані відповідача.

Отримавши ухвалу суду від 7 жовтня 2016 року, прокурор та потерпілий її вимоги не виконали, прокурор обмежився направленням до суду листа №80-1266 від 10 жовтня 2016 року з роз`ясненнями і запереченнями на ухвалу суду. У листі прокурор посилався на закони і роз`яснення, які були прийнятті до внесення змін в ст.45 ЦПК України, в ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Потерпілий та його представник недоліків зазначених в ухвалі від 7 жовтня 2016 року не усунули, будь-яких документів у визначений судом строк не надсилали.

У суді прокурор наполягав на відкритті провадження за позовами, пояснював, що має безумовне право на представництво інтересів Держави.

Представник потерпілого і потерпілий заявили, що до початку судового розгляду подадуть суду нову позовну заяву.

Сторона захисту просила повернути позов прокурору та потерпілому.

Суд вивчивши письмові доводи прокурора, заслухавши думку учасників та матеріали провадження, вважає, що позовні заяви слід повернути прокурору та потерпілому, оскільки вони не усунули недоліків зазначених в ухвалі від 7 жовтня 2016 року, а тому згідно ст.121 ЦПК України, позов вважається не поданим і повертається.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року передбачено, що вирішуючи цивільний позов у кримінальній справі про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я потерпілого (витрат на лікування, посилене харчування, протезування, сторонній догляд, поховання тощо), суди повинні керуватися відповідним цивільним законодавством. У ч.5ст.128 КПК України зазначено, що суд вправі застосувати норми цивільно-процесуального законодавства при вирішенні позову у кримінальному провадженні.

Так, прокурор не надав суду належних документів визначених у ст.45 ЦПК України та у ст.23 Закону України «Про прокуратуру», які б підтверджували, що міська рада та лікарня позбавлені можливості самі звернутись з позовом. Ці дві юридичні особи функціонують, мають у розпорядженні кошти, міська рада має юридичне управління зі штатом юристів, а тому ці особи вправі самостійно пред`явити позов без втручання прокурора. Доводи прокурора про те, що міська рада і лікарня не звертаються до суду з позовом, не заслуговують на увагу, оскільки строки звернення з позовом і строки давності ще не минули.

До того ж, прокурор не звернув увагу, що за обставинами справи збитки на лікування понесла міська лікарня, яка є самостійною юридичною особою, має свій рахунок, є розпорядником коштів. Та обставина, що кошти виділені з міського бюджету, ще не свідчить, що збитки спричинені міській раді, оскільки власником і розпорядником коштів після їх перерахування з бюджету є лікарня, як самостійна юридична особа.

Доводи прокурора про відсутність у міському бюджеті коштів на судовий збір не підтверджені належними документами та не є підставою для представництва ним інтересів міської ради та лікарні. Повертаючи позовну заяву прокурора, суд враховує, що міська рада і лікарня мають право звернутись до суду з відповідним позовом. Оскільки строки позовної давності не минули, ці юридичні особи можуть ефективно захищати порушене право.

Щодо позовної заяви потерпілого, то він і його представник не усунули недоліків у передбачені судом строки зазначені в ухвалі від 7 жовтня 2016 року, а тому позов потерпілого також підлягає поверненню.

При прийнятті рішення суд також враховує, що згідно ч.5 ст.121 ЦПК України повернення позову не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду.

Керуючись ст.128 КПК України, ст.121 ЦПК України, суд
постановив:
Позовну заяву прокурора в інтересах Держави в особі Кам`янець-Подiльської міської ради та Кам`янець-Подiльської міської лікарні №1 до обвинуваченого ОСОБА_6 повернути прокурору Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_2 .

Позовну заяву потерпілого до обвинуваченого ОСОБА_6 повернути потерпілому і його представнику.

Суддя Камянець-Подільського
міськрайонного суду ОСОБА_1