Справа № 502/1457/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.10.2016 року м. Кілія.

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Кілія, кримінальне провадження за звинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям м. Кілія, Одеської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, працюючого за наймом, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відомості про який 12.06.2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000404 за ознаками ст. 263 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
05.06.2015 року, в обідній час, ОСОБА_5 знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, без передбаченого законом дозволу, за допомогою електродрилі та фрези, виготовив кастет довільного використання спрощеної конструкції, який не є не клинковою холодною зброєю ударно-дробильної дії, якій після виготовлення носив при собі до 12.06.2015 року.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 263 КК України носіння та виготовлення кастету без передбаченого законом дозволу.

Під час досудового провадження між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_5 , 22.06.2016 року укладена угода про визнання останнім винуватості у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

Згідно з умовами вказаної угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину та зобов`язався у строк до 01.01.2017 року відшкодувати витрати пов`язані із проведенням експертизи у сумі 920 гривень 70 копійок. ОСОБА_5 також погодився із прокурором на призначення йому покарання за цей злочин у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили ОСОБА_5 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості.

При цьому суд виходить з того, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , згідно ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості і, його скоєнням завдана шкода лише державним інтересам.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, враховуючи тяжкість злочину, відсутність потерпілого, та у випадку завдання злочином шкоди лише державним та суспільним інтересам, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.

Угода за змістом укладена відповідно до ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид і міру покарання та наслідки укладання, затвердження та не виконання угоди, передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду.

Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

Суд також вважає, що обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу ОСОБА_5 , характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості та знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Запобіжний захід ОСОБА_5 на досудовому слідстві не обирався.

Відомості про речові докази та цивільні позови суду не надані.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду від 22.06.2016 року, укладену між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинувачуваним ОСОБА_5 , про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1