Справа № 206/7023/15-к
Провадження № 1-кп/206/36/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"07" червня 2016 р. Самарський районний суд м. Дніпро Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000658 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стаханов Луганської області, громадянина України, не одруженого, маючого повну загальну середню освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпіла - ОСОБА_6 ,

захисник-адвокат - ОСОБА_7 ,

обвинувачений - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи неповнолітнім, 05.04.2015 року приблизно о 13 год. 10 хв., прийшов додому до раніше малознайомого йому неповнолітнього ОСОБА_8 , 1999 року народження, за адресою: АДРЕСА_3 , де зустрівся з раніше малознайомим йому неповнолітнім ОСОБА_9 , 1999 року народження, та побачив у останнього мобільний телефон марки «Lenovo» моделі «А859».

Після цього у ОСОБА_3 раптово виник умисел, направлений на заволодіння зазначеним мобільним телефоном шляхом зловживання довірою, реалізуючи який, він 05.04.2015 року близько 14 год. 00 хв., знаходячись за вказаною адресою, попросив у ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Lenovo» моделі «А859» під приводом скористатися послугами «Інтернету», не маючи наміру повертати його.

Неповнолітній ОСОБА_9 , будучи введеним в оману, сприймаючи слова ОСОБА_3 з цього приводу як реальні і не підозрюючи про його злочинні наміри, 05.04.2015 року близько 14 год. 00 хв., знаходячись за вищевказаною адресою, передав останньому мобільний телефон марки «Lenovo» моделі «А859» з серійними номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який належить його матері ОСОБА_6 .

Таким чином, заволодівши шляхом зловживання довірою майном, яке належить матері неповнолітнього ОСОБА_9 ОСОБА_6 , ОСОБА_3 в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 593/38 від 10.06.2015 року, майнову шкоду в сумі 2000 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив суду, що 05.04.2015 року приблизно о 14 год. 00 хв. попрохав у ОСОБА_9 мобільний телефон нібито скористатись послугами інтернет зв`язку для входу до мережі «вконтакті», однак, отримавши даний телефон наміру, повертати його не мав, тому що в подальшому бажав сам ним користуватися, однак, злякавшись, продав його за 1000 гривень та придбав собі взуття.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила суду, що зі слів сина дізналась про те що її телефоном, який вона придбала у кредит, заволодів, як в подальшому з`ясувалося, ОСОБА_3 . За даний телефон вона і наразі сплачує суми за погашення кредиту, а телефон було повернуто в неробочому стані

Крім повного визнання вини обвинуваченим, винуватість ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме.
-протоколом огляду місця події від 05.04.2015 року з фото таблицею, відповідно до якого було проведено огляд приміщення кухні у квартирі АДРЕСА_4 (т. 1 а.п. 4-5);
-висновком експерта № 593/38 від 10.06.2015 року, відповідно до якого залишкова вартість мобільного телефону «Lenovo» моделі «А859» станом на 05.04.2015 року могла становити 2000,00 грн. (т. 1 а.п. 55-62)
Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство).
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 12 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до кримінальних правопорушень невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують відповідно до ст. 67 КК України покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання меш суворе особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо.

Приймаючи наявність обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи ставлення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Обвинуваченому ОСОБА_3 суд вважає необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді громадських робіт в межах визначених ст. 100 КК України, оскільки він вчинив злочин будучи неповнолітнім.

Потерпіла ОСОБА_6 заявила позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди до обвинуваченого ОСОБА_3 з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з нього матеріальну шкоду в розмірі 3750 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн.
Прокурор просив позов залишити без розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов визнав частково, а саме в частині відшкодування матеріальних збитків. Захисник також просиів залишити позов без розгляду.
Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого потерпілій завдано майнову шкоду на загальну суму 2000,00 грн. Завдана майнова шкода обвинуваченим в добровільному порядку не відшкодована, а тому суд вважає законними та обґрунтованими вимоги потерпілої про відшкодування їй завданої майнової шкоди, але у межах висунутого обвинувачення. Питання про відшкодування іншої майнової шкоди (вартості чохла та картки пам`яті) може бути вирішено в порядку цивільного судочинства, оскільки це питання виходить за межі пред`явленого обвинувачення.
Щодо позовних вимог потерпілої ОСОБА_6 , про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 завданої моральної (немайнової) шкоди в сумі 10000 грн., заподіяної внаслідок неправомірних дій, суд вважає, що вирішення вказаних вимог підлягає залишенню без розгляду і поданню потерпілим позову в цій частині у загальному порядку, оскільки заявлені вимоги позивача до відповідача в частині стягнення моральної шкоди не відповідають вимогам ст.ст. 119, 121 ЦПК України.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», слідує, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, про що було роз`яснено потерпілій.
Таким чином, зазначена стаття цього Закону щодо пільг відносно сплати судового збору за подання позовів про відшкодування моральних (немайнових) збитків не передбачає такі пільги, а відтак на позивача у кримінальному провадженні з вимог морального (немайнового) характеру покладається обов`язок сплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру.
Потерпілою ОСОБА_6 не було сплачено судовий збір із вимог немайнового характеру.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України.
Статтею 60 ЦПК України крім того покладено обов`язок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.110, 369, 371-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за яким призначити покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту - продовжити до набрання вироком законної сили, але на строк не більше двох місяців.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп. на рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_3 в частині стягнення на її користь моральної шкоди - залишити без розгляду і роз`яснити, що позивач має право у порядку ч. 2 ст. 207 ЦПК України пред`явити його повторно в порядку цивільного судочинства.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь експертної установи НДЕКЦ при УМВС України на Придніпровській залізниці (ГУДКСУ у Дніпропетровській області, код банку отримувача 805012, отримувач - УК у Кіровському районі м. Дніпропетровська 24060300, код отримувача 37989316; рахунок отримувача - 007), витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 593/38 від 10.06.2015 року в розмірі 184,14 грн.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м. Дніпро Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1