АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУДм. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

24 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

перевіривши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів громадянина Турецької Республіки ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_7

особи, яка перебуває під екстрадиційним арештом, Ігіт Наіла

захисника адвоката ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2016 року задоволено клопотання заступника прокурора міста Києва ОСОБА_9 та визнана наявність підстав для продовження щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Турецької республіки, який народився в місті Чаршамба, та розшукується компетентними органами Турецької Республіки на виконання вироку 7-го Вищого кримінального суду міста Адани від 7.12.2011 р., яким його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 314 КК Турецької Республіки (участь в озброєній терористичній організації), екстрадиційного арешту до вирішення Міністерством юстиції України питання про його видачу й здійснення фактичної передачі компетентним органам Турецької Республіки на строк до 10 грудня 2016 року, що не може тривати більше дванадцяти місяців із дати затримання.

Згідно ухвали суду, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність правових підстав для подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою та продовження строку екстрадиційного арешту, оскільки продовження застосованого до нього екстрадиційного арешту до вирішення Міністерством юстиції України питання про його видачу та фактичної передачі компетентним органам Турецької республіки є єдиним достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам ОСОБА_6 переховуватися з метою уникнення передачі його компетентним органам Турецької Республіки.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2016 р. скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід, непов`язаний з триманням під вартою, зокрема домашній арешт за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_1 до вирішення Центральним органом з питань екстрадиції щодо видачі ОСОБА_6 компетентним органам Турецької Республіки.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт вказує на те, що а ні в клопотанні, а ні в судовому засіданні прокурором не надано доказів, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на наявність в Ігіт Наіла міцних соціальних зв`язків, які підтверджуються наявністю у останнього сім`ї, місця роботи та постійного місця проживання в м. Києві.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що слідчий суддя належним чином не перевірив правові підстави для подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою, та свідчать про можливість застосування до нього іншого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, ОСОБА_10 розшукується компетентними органами Турецької Республіки для виконання вироку 7-го Вищого кримінального суду м. Адани від 07.12.2011, яким його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 314 (участь в озброєній терористичній організації) КК Турецької Республіки.

07.12.2011 р. вироком 7-го Вищого кримінального суду м. Адани Ігіт Наіла визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 314 КК Турецької Республіки та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років 3 місяців.

09.05.2014 р. ухвалою Верховного суду Турецької Республіки вирок 7-го Вищого кримінального суду м. Адани від 07.12.2011 залишено без змін.

17.07.2014 р. Республіканською Генпрокуратурою м. Адани Турецької Республіки видано ордер на арешт ОСОБА_6 .

16.05.2016 р. уповноваженою службою особою сектора Управління контррозвідувальних заходів по боротьбі з тероризмом Департаменту захисту національної державності СБ України, в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України, затримано громадянина Турецької Республіки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чаршамба, Турецької Республіки.

17.05.2016 р. ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва до ОСОБА_6 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб до надходження запиту про його видачу.

15.06.2016 р. прокуратурою міста Києва з Міністерства юстиції України отримано запит компетентного органу Турецької Республіки про видачу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та надано доручення на проведення екстрадиційної перевірки.

За результатами екстрадиційної перевірки обставин, передбачених ст. 589 КПК України, які б стали підставою для відмови у видачі ОСОБА_6 компетентним органам Турецької Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення вищевказаного злочину, не встановлено, злочин, за який засуджено ОСОБА_6 , передбачений ч. 2 ст. 314 КК Турецької Республіки відповідає злочину, передбаченому ч. 1 ст. 258-3 КК України та є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання на строк більше одного року позбавлення волі, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 не закінчився.

Крім того, інформацією Державної міграційної служби України, Ігіт Наіл до територіальних органів ДМС України із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався, та такого статусу не отримував, інформація щодо належності останнього до громадянства України, відсутня.

22.06.2016 р. ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва на підставі ст. 584 КПК України застосовано екстрадиційний арешт відносно ОСОБА_6 до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу правоохоронним органам Турецької Республіки.

18.08.2016 р. ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва встановлено наявність підстав для продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою та продовження екстрадиційного арешту строком до 16.10.2016 р.

12.10.2016 р. ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва клопотання прокурора було задоволено та продовжено ОСОБА_11 строк екстрадиційного арешту на строк до 10.12.2016 р., однак не більше дванадцяти місяців з дня затримання.

Відповідно до ч. 11 ст. 584 КПК України, в межах передбаченого цим Кодексом строку, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та продовження строку екстрадиційного арешту для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 584 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження ОСОБА_11 строку тримання під вартою та продовження екстрадиційного арешту перевірялись при розгляді клопотання. При цьому із залученням перекладача був допитаний ОСОБА_10 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання продовження цього запобіжного заходу.

При постановленні ухвали слідчим суддею дотримані вимоги норм КПК України, Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року.

Як правильно визначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що ОСОБА_10 є громадянином Турецької Республіки, засуджений за вчинення злочину, передбачений ч. 2 ст. 314 КК Турецької Республіки відповідає злочину, передбаченому ч. 1 ст. 258-3 КК України та є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання на строк більше одного року позбавлення волі, а також те, що строк давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 не закінчився, а тому слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність продовження ОСОБА_11 строку тримання під вартою та продовження строку екстрадиційного арешту.

Крім того, слід зазначити про те, що слідчий суддя, під час розгляду вказаного клопотання, не досліджує питання про винуватість особи і не перевіряє законність рішень прийнятих компетентними органами іноземних держав, а лише перевіряє наявність підстав, достатніх для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив компетентний орган держави, в особі прокуратури м. Києва відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються вищевикладеним.

Істотних порушень норм КПК України при розгляді клопотання прокурора, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

На підставі вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що в клопотанні та доданих до нього матеріалах відсутні обставини та законні підстави, при наявності яких продовження строку тримання під вартою та продовження екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_6 не можливе, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422, 584 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва,
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2016 року, якою задоволено клопотання заступника прокурора м. Києва ОСОБА_9 та визнана наявність підстав для продовження щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Турецької Республіки, який народився в місті Чаршамба, та розшукується компетентними органами Турецької Республіки на виконання вироку 7-го Вищого кримінального суду міста Адани від 7.12.2011 р., яким його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 314 КК Турецької Республіки (участь в озброєній терористичній організації), екстрадиційного арешту до вирішення Міністерством юстиції України питання про його видачу й здійснення фактичної передачі компетентним органам Турецької Республіки на строк до 10 грудня 2016 року, що не може тривати більше дванадцяти місяців із дати затримання, залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів громадянина Турецької Республіки ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил ч. 4 ст. 424 КПК України є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 р я с у н