Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/2727/16-к
У Х В А Л А
04.11.2016 року м.Виноградів
Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність старшого слідчого СВ Виноградівського відділення Берегівського відділу ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 ,
Подану скаргу обґрунтовує тим, що 04.10.2016 року ним було заявлено клопотання слідчому про проведення ряд слідчих дій, а саме: допитати в якості свідка по даному кримінальному провадженню батька підозрюваного ОСОБА_7 ; продавця (власника) магазину в с. Шаланки в якого ОСОБА_5 отримав кошти за товар по питанням: яку саме коштів йому було передано; якими купюрами, а також встановити на підставі яких документів було отримано кошти: чек, накладна, розписки чи інші документальні підтвердження отримання коштів; звернутись з клопотанням у відповідності до вимог ст.ст. 159-164 КПК України до суду щодо отримання тимчасового доступу (виїмки) оригіналу розмову підозрюваного ОСОБА_5 на основі якої призначити судово-фонографічну та судово-психологічну експертизи з метою встановлення психологічного стану підозрюваного в момент повідомлення правоохоронних органів про вчинення щодо нього кримінального правопорушення; щодо отримання тимчасового доступу (виїмки) трафіків дзвінків підозрюваного ОСОБА_5 в момент вчинення правопорушення; виділити матеріали відносно працівників Виноградівського відділення поліції про проведення службового розслідування щодо вчинення психологічного тиску на підозрюваного та незаконного його затримання більше як на три години в день вчинення кримінального правопорушення, що підтверджено матеріалами кримінального провадження.
Слідчий не проводить відповідні слідчі дії щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження та надання їм належну оцінку, забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У зв`язку з чим просить визнати дії старшого слідчого бездіяльними та зобов`язати слідчого вчинити дії, які зазначені у вказаному клопотанні (а.с.1-3,4).
Також адвокат просить слідчого суддю визнати недопустимими докази по кримінальному провадженню: заяву ОСОБА_5 від 24.09.2016 року, протокол огляду місця події від 24.09.2016 року, посилаючись на те, що відібрана слідчим заява щодо вчинення відносно ОСОБА_5 не відповідає ст. 214 КПК України, а тому не може бути визнана допустимим. Слідчим та прокурором не виконані вимоги ст. 255 КПК України. Узаконення огляду транспортного засобу не проведено. З клопотанням відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК слідчий та прокурор до суду не звертались.
Здійснення проведення досудового розслідування слідчому доручено в.о. начальника СВ Виноградівського ВП Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області відповідно до ст. 214 КПК України. В той же час п. 8 ч. 1 ст. 3 КПК України визначає, що керівником органу досудового розслідування є начальник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення поліції та його заступники, які діють у межах своїх повноважень. Тобто в даному випадку доручення на проведення досудового розслідування надала не уповноважена особа, а тому всі слідчі дії проведені у кримінальному провадженні є недопустимими.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав.
Прокурор проти скарги заперечував, оскільки підставі викладені у ній не відповідають дійсності.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали скарги, кримінального провадження, прийшов до наступних висновків.
Слідчий ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженню визначений 29.09.2016 року постановою в.о. начальника СВ Виноградівського ВП Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_8 .
Раніше, 25.09.2016 року проведення досудового розслідування було доручено слідчому ОСОБА_9 .
Вказані слідчі були визначені в порядку ст. 39 КПК України.
Так, п. 8 ч. 1 ст. 3 КПК України визначає, що керівником органу досудового розслідування є начальник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення поліції та його заступники, які діють у межах своїх повноважень.
На переконання слідчого судді, приставка в.о. начальника СВ..., не може свідчить про визначення слідчого для проведення досудового розслідування не уповноваженою особою, оскільки в.о. начальника є тією особою, яка діє тимчасово в межах своїх повноважень, як керівник органу досудового розслідування, відповідно до ст. 39 КПК України.
Отже обставини скарги про проведення досудового розслідування неуповноваженими слідчими є безпідставними.
04.10.2016 року адвокат ОСОБА_3 , як захисник підозрюваного ОСОБА_5 , останній підозрюється у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України, звернувся до старшого слідчого ОСОБА_6 з клопотанням про проведення ряд слідчих дій, а саме: допитати в якості свідка по даному кримінальному провадженню батька підозрюваного ОСОБА_7 ; продавця (власника) магазину в с. Шаланки в якого ОСОБА_5 отримав кошти за товар по питанням: яку саме коштів йому було передано; якими купюрами, а також встановити на підставі яких документів було отримано кошти: чек, накладна, розписки чи інші документальні підтвердження отримання коштів; звернутись з клопотанням у відповідності до вимог ст.ст. 159-164 КПК України до суду щодо отримання тимчасового доступу (виїмки) оригіналу розмову підозрюваного ОСОБА_5 на основі якої призначити судово-фонографічну та судово-психологічну експертизи з метою встановлення психологічного стану підозрюваного в момент повідомлення правоохоронних органів про вчинення щодо нього кримінального правопорушення; щодо отримання тимчасового доступу (виїмки) трафіків дзвінків підозрюваного ОСОБА_5 в момент вчинення правопорушення; виділити матеріали відносно працівників Виноградівського відділення поліції про проведення службового розслідування щодо вчинення психологічного тиску на підозрюваного та незаконного його затримання більше як на три години в день вчинення кримінального правопорушення, що підтверджено матеріалами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Стаття 220 КПК України передбачає вирішення поданого клопотання протягом трьох днів з моменту його подання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова.
Старшим слідчим з дотриманням ст.ст. 40, 220 КПК України, у передбачений строк, 07.10.2016 року клопотання захисту вирішив, задовольнив: в частині допиту в якості свідка батька підозрюваного ОСОБА_10 ; допиту в якості свідка продавця магазину в с. Шаланки; отримання оригіналу розмови підозрюваного ОСОБА_5 в момент повідомлення правоохоронних органів на лінію 102 про вчинення щодо нього кримінального правопорушення; в решті клопотання відмовлено.
Слідчий при вирішення клопотання належним чином надав оцінку викладених в ньому обставинам, навів вис/новки, мотиви з яких він виходив при його вирішенні та прийняв рішення з дотриманням процесуальних строків, у зв`язку з чим підстави для визнання його дій бездіяльними відсутні.
Звертаючись до суду із скаргою на дії слідчого, сторона захисту не врахувала, що відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст. 22 КПК).
В розумінні зазначеного принципу (засад) кримінального провадження, жодна із сторін не має права перебирати на себе функції іншої.
В свою чергу, підозрюваний, його захисник, мають право збирати і подавати слідчому, прокурору, слідчому судді докази на підтвердження своєї правової позиції (ст.ст. 42, 45,46, 47 КПК).
Таким чином, обставини скарги про не проведення слідчим дій спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження та надання їм належної оцінки, не забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, спростовуються викладеними обставинами та дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження.
При вирішенні питання про визнання недопустимими докази: заяви ОСОБА_5 від 24.09.2016 року, протоколу огляду місця події від 24.09.2016 року, слідчий суддя констатує наступне.
Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (ч. 1 ст. 89 КПК).
У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягнення за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате (ч. 2 ст. 89 КПК).
Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч. 1 ст. 94 КПК).
Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 94 КПК).
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Враховуючи суть та мотиви скарги, які зводяться до бездіяльності слідчого щодо нездійснення ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій (п.п.1,7 ч. 1 ст. 303 КПК України), тому в даному випадку вирішення питання недопустимості зазначених доказів суперечить принципам (засадам) змагальності, диспозитивності (ст.ст. 22, 26 КПК) та порядку їх вирішення, визначеним законодавцем (ст.ст. 89, 94, 303 КПК).
За встановлених обставин, скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -
У задоволенні скарги відмовити.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора відповідно до ч.3 ст.307 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1