ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження № 0002239 від 03.10.2016 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянин України, освіта середня, який не працює, не одружений, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого:
-26.09.2016 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень;

обвинуваченого за частиною 2 статті 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 03 жовтня 2016 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, перебуваючи біля будинку № 70-Б, розташованого за адресою: м. Дніпро, Індустріальний район, пр . Слобожанський, зустрів свого знайомого, ОСОБА_5 . Так, в ході розмови ОСОБА_4 побачив у потерпілого мобільний телефон марки "Meizu M2 Note" і в цей момент у нього раптово виник злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, умисно, повторно, не маючи на меті повернути належне потерпілому майно, з корисливих мотивів, попрохав у потерпілого належний останньому мобільний телефон під приводом здійснення дзвінка, на що ОСОБА_5 , будучи введеним в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_4 , спрямованих на заволодіння майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), надав свою згоду.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном (шахрайство), ОСОБА_4 , зловживаючи довірою потерпілого, умисно, повторно, під вигаданим приводом взяв мобільний телефон марки "MEIZU М2 Note", вартістю 3223,20 грн., який належить потерпілому та утримуючи його при собі, не реагуючи при цьому на прохання потерпілого повернуте належне йому майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним подальшому на власний розсуд. Так, ОСОБА_4 своїми умисними, незаконними діями спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3223,20 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і показав, що дійсно 3 жовтня 2016 року взяв у ОСОБА_5 під приводом здійснення дзвінка, мобільний телефон MEIZU М2 Note та зник. В подальшому вказаний телефон заклав до ломбарду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд встановив, що дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування по ч. 2 ст. 190 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, те, що він офіційно не працює, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Також суд враховує обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме щире каяття, що передбачено ст.66 КК України.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в нижній межі санкції статті. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Суд не знаходить достатніх підстав для застосування ст.ст. 75, 76 КК України

Витрати, пов`язані з залученням експертів в кримінальному провадженні, підлягають стягненню з обвинуваченого відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту продовжити до вступу вироку в законну силу.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 150,00 грн.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1