йСправа № 304/174/16-к Провадження № 1-кп/304/54/2016
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2016 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
її захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000003 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Курайлисай Тайпанського району Казахської республіки, мешканки АДРЕСА_1 , без освіти, непрацюючої, заміжньої (має на утриманні шістьох неповнолітніх дітей), громадянки України, раніше не судимої

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. ч. 1, 4 ст.358, ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. ч. 3, 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

на початку грудня 2014 року обвинувачена ОСОБА_4 шляхом підкупу та за допомогою невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка за 2 200 грн. підробила довідку про доходи її чоловіка ОСОБА_6 № 32 від 04 грудня 2014 року, та внесла у його трудову книжку серії НОМЕР_1 неправдиві відомості про те, що її чоловік з 01 вересня 2014 року працює майстром з ремонту у приватній виробничо-торгівельній фірмі «Райз» та отримує заробітну плату, після чого з метою незаконного збагачення та заволодіння чужим майном шляхом обману, за допомогою вказаної особи 16 грудня 2015 року подала зазначені документи та заповнену останньою заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг № НОМЕР_2 до Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації, внаслідок чого в період з 01 грудня по 31 травня 2015 року незаконно отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї, чим спричинила державі в особі Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області матеріальні збитки на загальну суму 29 526,48 грн., за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст.190 КК України.

Крім цього, на початку червня 2015 року обвинувачена ОСОБА_4 повторно шляхом підкупу та за допомогою невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка за 5 000 грн. підробила довідку про доходи її чоловіка ОСОБА_6 № 71 від 16 червня 2015 року, та внесла у його трудову книжку серії НОМЕР_1 неправдиві відомості про те, що її чоловік з 01 вересня 2014 року працює майстром з ремонту у приватній виробничо-торгівельній фірмі «Райз» та отримує заробітну плату, після чого з метою незаконного збагачення та заволодіння чужим майном шляхом обману, за допомогою вказаної особи 18 червня 2015 року подала зазначені документи та заповнену останньою заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг № 629 до Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації, на підставі яких їй було незаконно призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї в розмірі 29 683,62 грн., однак вона не довела злочин до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки була викрита працівниками Управління і 02 липня 2015 року їй було припинено виплату державної соціальної допомоги, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчинених злочинах визнала повністю, щиро розкаялася та показала, що у таборі до неї підійшла жінка на ім`я « ОСОБА_7 » та запропонувала за окрему плату виготовити необхідні документи для подальшого оформлення соціальної допомоги. Вона їй відразу повідомила, що чоловік ніде не працює, однак ОСОБА_7 запевнила, що все зробить як треба. Тоді вона здала теличку, а виручені за неї гроші у сумі 2 800 грн. передала ОСОБА_7 , яка через деякий час підготувала їй необхідні документи про те, що її чоловік ОСОБА_6 працевлаштований та отримує заробітну плату. Приблизно через два тижні вона приїхала в м. Перечин, оскільки ОСОБА_7 вже підготувала їй відповідний пакет документів для призначення допомоги, заповнила необхідну заяву, яку вони здали до Управління соцзахисту населення, де вказали про те, що її чоловік як працездатний член сім`ї працює, тоді як він ніде не був працевлаштований. Отримувала соціальні виплати нетривалий час, приблизно по 4 000 грн. на місяць. Вдруге, вже влітку, ОСОБА_7 повторно за 5 000 грн. виготовила їй необхідні документи та здала до Управління соціального захисту населення. Однак, цього разу вона жодних коштів вже не отримала. Так вчинила, оскільки хотіла отримати кошти для родини, про що щиро жалкує, зобов`язується повністю відшкодувати заподіяну шкоду. Разом зі своїм захисником просила суворо її не карати.

Крім показів обвинуваченої її вина у вчиненому стверджується також іншими дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами, зокрема:

- копіями довідок про доходи на ім`я ОСОБА_6 № 32 від 04 грудня 2014 року та № 71 від 16 червня 2015 року, з яких вбачається, що останній з 01 вересня 2014 року працює за основним місцем роботи у приватній виробничо-торгівельній фірмі «Райз» на посаді майстра з ремонту (а. с. 72, 78);

- копією трудової книжки, заповненої на ім`я ОСОБА_6 , серії НОМЕР_1 , з якої вбачається, що ОСОБА_6 з 01 вересня 2014 року прийнятий у ПП «Райз» на посаду майстра з ремонту згідно трудового договору (а. с. 71);

- копіями заяв про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг № 377 від 16 грудня 2014 року і № 629 від 18 червня 2015 року (а. с. 67-68, 74-76);

- копією довідки Перечинського районного управління соціального захисту населення від 03 серпня 2015 року, з якої вбачається, що ОСОБА_4 за період з грудня по травень 2015 року отримала 29 526,48 грн. в якості державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (а. с. 75);

- копією рішення № 226 про припинення виплати державної соціальної допомоги від 31 липня 2015 року, з якого вбачається, що виплата державної соціальної допомоги сім`ї Каналош припиняється з 01 червня 2015 року з причин того, що сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан (а. с. 66).

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченої ОСОБА_4 в інкримінованих їй злочинах і кваліфікує її дії за ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст.358 КК України, як підбурювання до підроблення офіційного документа, шляхом підкупу; за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа; за ч. 1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство); за ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України, як підбурювання до підроблення офіційного документу, шляхом підкупу, вчинене повторно, а також за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України як закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Крім цього, органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у підробленні інших офіційних документів заяв про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг № 377 від 16 грудня 2014 року і № 629 від 18 червня 2015 року, які вона подала до Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області з метою отримання соціальної допомоги, за що кримінальна відповідальність передбачена відповідно ч. 1 ст. 358 КК України та ч. 3 ст. 358 КК України (тобто вчинене повторно).

Однак, в цій частині пред`явлене обвинувачення не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду справи, виходячи з наступного.

Так, оцінюючи дослідженні докази, суд вважає, що внесення обвинуваченою ОСОБА_4 неправдивих відомостей у заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг № 377 від 16 грудня 2014 року і № 629 від 18 червня 2015 року, не може утворювати складу злочину, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України та частиною 3 статті 358 КК України, оскільки такі не містять ознак офіційного документа як предмета злочину, а саме: документ складено, видано чи посвідчено не відповідною особою в межах її професійної чи службової компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація не має юридично значущий характер підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків. Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним.

Вказане повністю узгоджується з позицією ВСУ висловленою у справі № 5-50кс15 від 09 липня 2015 року, що відповідно до вимог статті 458 КПК України має враховуватися судами при ухваленні рішень.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення право на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом, який оцінює докази по своєму внутрішньому переконанню, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності. Ніякі докази наперед встановленої сили для суду не мають. Таке ж положення закріплене і в статті 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, який не може ґрунтуватися на припущеннях та постановляється тільки за умови, якщо в ході судового розгляду винуватість обвинуваченого в скоєнні злочину доведена. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так само відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про застосування Конституції при здійснені правосуддя» від 01 листопада 1996 року визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

Таким чином, суд, керуючись принципом верховенства права, задекларованому в ст. 8 Конституції України, прийшов до висновку, що оскільки заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг № 377 від 16 грудня 2014 року і № 629 від 18 червня 2015 року ознак офіційного документу, як предмета злочину не мають, тому і в діях обвинуваченої ОСОБА_4 при внесенні нею відомостей до вказаних заяв складу злочину теж немає, а відтак вона підлягає виправданню за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України та ч. 3 ст. 358 КК України.

Також, як вбачається з показів обвинуваченої, вона погодилася на пропозицію невстановленої досудовим розслідуванням особи на ім`я « ОСОБА_7 » заплатити за підроблення офіційних документів (довідок про доходи та трудової книжки), при цьому не вмовляючи останню до цього, а тому такий спосіб схиляння як умовляння суд при кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 27 ч. ч. 1, 3 ст. 358 КК України також виключає.

Разом з цим, щодо кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 4 ст. 358 КК України як використання нею, крім інших підроблених документів, заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг № 377 від 16 грудня 2014 року і № 629 від 18 червня 2015 року, то вищенаведене на кваліфікацію за цією частиною вказаної статті не впливає, оскільки предметом зазначеного злочину може бути будь-який документ, а не лише той, який надає права або звільняє від обов`язків, тобто за підроблення, складання або видачу якого відповідальність встановлена ч. 1 ст. 358 КК України.

При призначенні обвинуваченій покарання за ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст.358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винної і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 12 КК України обвинувачена ОСОБА_4 вчинила злочини невеликої та середньої тяжкості.

Як особа ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні шістьох неповнолітніх дітей та намір повністю відшкодувати заподіяну шкоду.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченій, суд не знаходить.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України достатньо призначити покарання у виді штрафу, а за ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України позбавлення волі.

При призначенні покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів згідно ч. 1 ст. 70 КК України суд вважає за доцільне застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з цим, враховуючи тяжкість злочину, особу винної, яка визнала свою вину, щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину та має на утриманні шістьох неповнолітніх дітей, її намір відшкодувати заподіяну державі шкоду, а також з врахуванням позиції прокурора, який просив застосувати до обвинуваченої звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України, а тому її слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст. 76 цього Кодексу.

Строк застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно обвинуваченої ОСОБА_4 закінчився 26 лютого 2016 року.

Вирішуючи питання про заявлений прокурором цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 29 526,48 грн., суд приходить до наступного.

Статтею 55 Конституції України закріплене право на судовий захист від протиправних посягань. Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як встановлено у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 в період з 01 грудня по 31 травня 2015 року незаконно отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї на загальну суму 29 526,48 грн., чим спричинила державі в особі Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області матеріальну шкоду на вказану суму, на момент ухвалення вироку таку не відшкодувала, а тому суд вважає, що з обвинуваченої слід стягнути на користь Управління соцзахисту населення 29 526,48 грн. завданої шкоди.

Речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368, ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, с у д, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати невинуватою у пред`явленому за ч. 1 ст. 358 КК України та за ч. 3 ст. 358 КК України обвинуваченні та виправдати її за відсутністю в діях складу вказаних злочинів.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України і призначити:

- за ч. 1 ст. 190 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) грн.;

- за ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.;

- за ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 358 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області до ОСОБА_4 про стягнення надміру виплачених коштів соціальної допомоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області 29 526 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот двадцять шість) грн. 48 коп. заподіяної шкоди.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1