УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/6960/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 170 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6
власника майна: ОСОБА_7 ,
представника : ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 12 травня 2016 року, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 12 травня 2016 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на автомобіль марки Chevrolet NIVA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС», який зареєстрований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги 32, з метою недопущення відчуження, розпорядження та користування зазначеним транспортним засобом.
Накладено арешт на автомобіль марки Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрації транспортного засобу серії НОМЕР_4 , належить ОСОБА_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з метою недопущення відчуження, розпорядження та користування зазначеного транспортного засобу. Рішення суду обгрунтовано тим, що слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вищезазначеного майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
В апеляційній скарзі захисник в інтересах скаржника просить ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль марки Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_5 скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно в цій частині. Посилається на те, що ухвала слідчого судді винесена без достатніх на це підста та суттєвим порушенням КПК України, оскільки слідчим суддею при винесенні ухвали в частині накладення арешту на автомобіль марки Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_5 , грубо порушено вимоги процесуального закону, судом накладено арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні. Вказує, що слідчий суддя здійснив розгляд клопотання без повідомлення власника транспортного засобу, а також жодним чином не повідомив власника про те, що 12.05.2016 року була винесена ухвала про арешт його майна. Про даний факт дізналися лише при зустрічі зі слідчим ОСОБА_9 , що мала місце 25.07.2016 року, яким дана ухвала була вручена ОСОБА_7 під розписку. Стверджує, що забезпечити виконання кримінального провадження можливо було в інший спосіб, шляхом надання транспортного засобу під відповідальне зберігання його власнику, який не тільки забезпечив би збереження автомобіля і слідів, що збереглися на ньому, а і забезпечив би належні умови зберігання автомобіля, чого в свою чергу не може забезпечити слідчий.

Заслухавши доповідь судді, власника автомобіля ОСОБА_7 та його представника, які підтримали свою апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді - без зміни, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним с I'M, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч.2 даної норми арешт майна допускається з метою забезпечення:
1)збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .
Розглядаючи подання слідчого, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на вказане в клопотанні майно, в тому числі на автомобіль, належний ОСОБА_7 .
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , транспортний засіб марки Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_5 , належить ОСОБА_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки автомобілі марки Chevrolet NIVA, реєстраційний номер НОМЕР_1 та Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_5 зберегли на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, існують достатні підстави вважати, що він є доказом вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи правові підстави для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та те, що автомобіль марки Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_5 являються речовим доказом у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя на час розгляду вказаного клопотання обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність накладання арешту на зазначене майно.
Доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду клопотання слідчого були грубо порушені норми кримінального процесуального права зокрема те, що клопотання слідчого розглядалося за відсутності його власника, не можуть бути самі по собі у відповідності до положень ст.. 407 КПК України підставою для скасування ухвали слідчого судді. Крім того реалізацію своїх процесуальних прав власник арештованого майна та його представник змогли здійснити шляхом звернення до суду з даною апеляційною скаргою та шляхом участі в судовому засіданні при її розгляді.
Крім того не можуть бути підставою для скасування оскарженої ухвали слідчого судді і ті обставини, що за поясненнями ОСОБА_7 на протязі трьох місяців з дня порушення кримінального провадження майже ніяких слідчих дій проведено не було, підстав тримати автомобіль на майданчику тимчасового утримання немає, оскільки дані обставини не існували на час постановлення оскарженої ухвали від 12.05.2016 року, не були предметом розгляду слідчого судді та не можуть у відповідності до положень ст.. 404 КПК України бути предметом розгляду апеляційного суду при перегляді даної ухвали в апеляційному порядку . На думку колегії суддів зазначені обставини можуть бути підставою для звернення до суду з клопотанням про скасування арешту чи зміни обсягу обмеження прав власника на зазначене майно.
Також слід зазначити, що відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається в тому числі і для збереження речових доказів, а відповідно до частини 3 даної норми у цьому випадку арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям , зазначеним у ст. 98 КПК України .
При цьому з наявної в матеріалах провадження постанови слідчого СВ Житомирського відділу ГУНП в Житомирській області ОСОБА_12 від 12.05.2016 року автомобіль, належний ОСОБА_7 , визнаний речовим доказом як такий, що є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а також може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин , які встановлюються під час кримінального провадження , у зв`язку з чим має значення речового доказу, а також у зв`язку з тим, що наявна необхідність проведення ряду експертних досліджень.
Таким чином посилання апелянта на те, що власник автомобіля не є підозрюваним в зазначеному кримінальному провадженні, та відсутні підстави для обмеження його права власності на автомобіль, не спростовують висновків слідчого судді, здійснених на час постановлення ухвали 12.05.2016 року щодо наявності підстав для задоволення клопотання слідчого та необхідності арешту автомобіля.
Крім того посилання апелянта на положення ст. 174 КПК України в даному випадку є недоречними, оскільки з клопотанням про скасування арешту автомобіля, належного ОСОБА_7 , відповідно до змісту даної норми ні власник майна, ні його представник не зверталися.
З огляду на викладене, враховуючи вищевказані положення ст. 170 КПК України, а також враховуючи те, що зазначена постанова про визнання автомобіля речовим доказом власником та його представником не оскаржена, доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскарженої постанови слідчого судді та відмови у задоволенні клопотання слідчого про накладання арешту на даний автомобіль.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 12 травня 2016 року про накладення арешту на майно, - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді: