АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3404/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
12 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
секретаря судового засідання ОСОБА_6
підозрюваної ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 19 вересня 2016 року,
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Дніпровського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_10 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стоком на 60 днів, тобто до 04 листопада 2016 року включно щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Києва, українці, громадянці України, з повною загальною середньою освітою, незаміжній, має на утриманні малолітню доньку, 2014 р.н., непрацюючій, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючій за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимій: 29.04.2016 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Одночасно слідчим суддею визначено ОСОБА_7 заставу у розмірі 20 мінімальних заробітних плат, що складає 24 360 грн. у національній грошовій одиниці України, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_7 , слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованого їй кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваної, її майновий і сімейний стан та дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_8 подав в інтересах підозрюваноїОСОБА_7 апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді необґрунтованою, незаконною та невмотивованою, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема - цілодобовий домашній арешт з покладанням на неї процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у тому числі - носіння електронного засобу контролю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник зазначає, що судовий розгляд клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 був неповним, без дослідження обставин, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, а висновки суду про необхідність задоволення вказаного клопотання не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які досліджено в судовому засіданні.
Захисник зазначає, що висновки суду про доведеність в судовому засіданні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України суперечать низці міжнародно-правових норм, норм КПК України, не вмотивовані та не підтверджені доказами, є надуманими, а при постановленні рішення судом не враховано та не надано належної правової оцінки доводам і аргументам сторони захисту.
Апелянт вказує, що у клопотанні слідчого всупереч вимогам п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України відсутні посилання на матеріали кримінального провадження, на підставі яких сторона обвинувачення дійшла висновку про наявність заявлених нею ризиків та зазначає, що матеріли не містять даних про те, що ОСОБА_7 буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню; вчиняти інше кримінальне правопорушення. Не надано таких доказів стороною обвинувачення і в судовому засідання, що не було враховано при постановленні слідчим суддею ухвали.
Також, на думку апелянта, залишено поза увагою суду і той факт, що у провадженні окремих підрозділів Головного управління Національної поліції в місті Києві та районних судів міста Києва тривалий час перебувають кримінальні провадження стосовно ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні низки кримінальних правопорушень, де стосовно вказаної особи не застосовано запобіжні заходи, пов`язані з обмеженням волі, та вона не вживала будь-яких спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду та перешкоджати відповідним кримінальним провадженням будь-яким чином.
Далі в апеляційній скарзі захисник стверджує, що при постановленні ухвали слідчим суддею, всупереч вимогам ст. 178 КПК України, фактично не враховано вік підозрюваної, наявність у неї на утриманні малолітньої дитини, постійного місця проживання у м. Києві, щирого каяття в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, фактичну відсутність шкоди від цих кримінальних правопорушень, наявність тяжкої хвороби.
Крім цього апелянт вказує, що залишились поза увагою суду і такі обставини, що відсутність у ОСОБА_7 постійного місця роботи, за рішеннями Європейського Суду з прав людини само по собі не створює загрози того, що особа продовжить протиправну діяльність або ж переховуватиметься від правоохоронних органів та суду.
Захисник вказує, що констатація слідчим суддею тієї обставини, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`яти років, не є у повній мірі коректною, оскільки органом досудового розслідування протиправні дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, а тому, виходячи із санкції ч. 2 ст. 185 КК України та правових приписів ч. 3 ст. 68 КК України, вказаній особі, за умови визнання її винною у вчиненні інкримінованих злочинів, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком не більше 2/3 від зазначеного вище.
Разом з цим, захисник наголошує, що слідчим суддею залишилися без належної правової оцінки доводи сторони захисту щодо відсутності у клопотанні слідчого посилань на вагомі і переконливі докази, які б свідчили про неможливість запобігти заявленим органом досудового розслідування у цьому клопотанні ризикам застосуванням до ОСОБА_7 більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу, зокрема - цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.
Як підсумок, захисник зазначає, що слідчим суддею не мотивовано висновок щодо застосування практики Європейського суду з прав людини стосовно того, що рішенням судів має забезпечувати не лише права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, у зв`язку з чим і не були прийняті аргументи сторони захисту ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваної, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали провадження і перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
16 вересня 2016 року о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_7 затримана.
16 вересня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Старший слідчий СВ Дніпровського УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_10 , звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
19 вересня 2016 року ухвалою слідчого судді Дніпровськогорайонного суду міста Києва дане клопотання слідчого задоволено та щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стоком на 60 днів, тобто до 04 листопада 2016 року включно, із визначення застави у розмірі 20 мінімальних заробітних плат, що складає 24 360 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, що не оспорюється захисником в апеляційній скарзі.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, відомості про особу ОСОБА_7 ..
Так, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилаються слідчий і прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_7 перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, обґрунтувавши при цьому причини, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, а тому вимоги апеляційної скарги в частині надуманості у даному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та відсутності посилань на докази, які б свідчили про можливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, слід визнати непереконливими.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваної ОСОБА_7 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 не працює, незаміжня, має на утриманні малолітню доньку, раніше судима, вчинила кримінальне правопорушення, під час іспитового строку та інші дані, в тому числі і ті, на які посилається захисник в апеляційній скарзі.
Що стосується посилань захисника на те, що слідчим суддею не взято до уваги щире каяття підозрюваної, то дані обставини, відповідно до вимог закону, враховуються судом при розгляді справи по суті, а саме при призначенні покарання.
Посилання ж апелянта на некоректну констатацію слідчим суддею того, що ОСОБА_7 підозрюється у кримінальному правопорушенні, яке передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до п`яти років, колегія суддів визнає необгрунтованими, оскільки відповідно до ухвали суду, слідчий суддя констатував лише причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, підозра у якому їй повідомлена, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину слідчий суддя не вирішував.
Твердження апелянта про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення учасників судового розгляду.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Стосовно посилань захисника на те, що у провадженні окремих підрозділів Головного управління Національної поліції в місті Києві та районних судів міста Києва тривалий час перебувають кримінальні провадження стосовно ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні низки кримінальних правопорушень, то вони ніяк не можуть свідчити на користь підозрюваної, а лише вказують на неналежну процесуальну поведінку в майбутньому та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.
Також, необхідним буде відмітити, що посилання апелянта на те, що поза увагою слідчого судді залишились і такі обставини, що відсутність у ОСОБА_7 постійного місця роботи, само по собі не створює загрози того, що вона продовжить протиправну діяльність або ж переховуватиметься від правоохоронних органів та суду, не можуть бути визнані колегією суддів обґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження.
Так, слідчим суддя дійшов висновку про те, що підозрювана ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню, врахувавши при цьому не лише відсутність у останньої постійного місця роботи, як стверджує захисник, а й наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваної, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про визначення підозрюваній застави у розмірі 20 мінімальних заробітних плат, що складає 27 560 грн. у національній грошовій одиниці України, хоча слідчим суддею в ухвалі допущена описка в арифметичній цифрі.
Враховуючи наведене, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, містить посилання на практику Європейського суду з прав людини, а тому підстав для її скасування, як про це йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 19 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого Дніпровського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_9 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стоком на 60 днів, тобто до 04 листопада 2016 року, включно, із визначенням застави у розмірі 20 мінімальних заробітних плат, що складає 24 360 грн. у національній грошовій одиниці України, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4