Справа № 405/4838/15-к
1-кп/405/211/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2016 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кіровограді кримінальне провадження №0002320 від 24.03.2015 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм, Харківської області, українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, який має середню-спеціальну освіту, не має утриманців, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , востаннє короткостроково проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого 01.10.2014 року Кіровським районним судом м.Кіровограда за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 грн., -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за наступних обставин.
23.03.2015 року близько 20 годин 30 хв. ОСОБА_4 разом з раніше відомим йому ОСОБА_8 , знаходились на перехресті вулиць Кіровоградської та Микитенка в м. Кіровограді, де зустріли раніше невідомих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . Між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , в ході розмови, виник словесний конфлікт, що обурило ОСОБА_4 , внаслідок чого у останнього виник умисел на нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_4 , діставши саперну лопатку, яка була при ньому, та тримаючи її в правій руці, наніс нею один цілеспрямований удар в область голови ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тяжі тілесні ушкодження, які є небезпечними в момент їх заподіяння, у вигляді черепно-мозкової травми, забою головного мозку, лінійного перелому скроневої кістки зліва, крововиливу під тверду мозкову оболонку зліва, рани в завушній ділянці в проекції лівої скроневої кістки. Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, саперну лопатку, якою наніс тілесні ушкодження ОСОБА_6 , викинув.
Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду визнав свою вину частково, повністю визнав цивільний позов та показав, що приблизно 17 чи 18 березня 2015 року приїхав зі своєю дівчиною в м. Кіровоград в гості до свого друга ОСОБА_8 , з яким вони разом служили в АТО і який проживає з батьками. Він допоміг ОСОБА_11 розібрати та здати на метал сінник. 23.03.2015 року ввечері ОСОБА_8 після вечері попросив його сходити викопати квіти у приятеля в районі школи. По дорозі вони зайшли в магазин «Марка», але він був зачинений, тому вони пішли далі в напрямку школи. На перехресті неподалік магазину «Вікторія», він ( ОСОБА_4 ) побачив двох невідомих йому хлопців, які сиділи на перилах. На відстані приблизно 5-10 метрів до місця, де були ці хлопці, до них ( ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ) підійшов один з хлопців - ОСОБА_6 , у якого ОСОБА_8 попросив «закурити», на що у відповідь ОСОБА_12 почав виражатися грубою нецензурною лайкою в бік ОСОБА_8 , а саме сказав десь 4-ри нецензурних слова. ОСОБА_13 ( ОСОБА_8 ) запитав у ОСОБА_12 «навіщо ти сваришся?». Він ( ОСОБА_4 ) не зміг терпіти образ в бік його бойового товариша, тому його ( ОСОБА_4 ) «переклинило» та він, зробивши шаг вперед, вдарив ОСОБА_12 саперною лопаткою в область голови, а саме в затилок правою рукою, від чого потерпілий похитнувся. Переверзєв не бачив, як він наносив удар лопаткою. Він нічого не казав ні до удару після образи його товариша, ні після удару. Зі слів ОСОБА_4 , його агресія була викликана перебуванням «на сході» та участю там в бойових діях. Чи наносив він ще удари, не пам`ятає. Після удару потерпілий почав тікати, а вони ( ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ) пішли далі в бік школи. Конфлікт тривав не більше 5-ти хвилин. Не доходячи до школи, він викинув саперну лопатку, так як був дуже злий із-за цього випадку, та сказав ОСОБА_11 ( ОСОБА_8 ), що піде до нього до дому, так як повинен був їхати вночі разом зі своєю дівчиною в м. Дніпропетровськ. Коли він сам прийшов через хвилин двадцять після зазначених подій до дому ОСОБА_11 , то батьки останнього спали, він розбудив тільки свою дівчину, розповів, що сталось. Після цього вони з дівчиною зібрали речі для від`їзду. ОСОБА_8 застав його ( ОСОБА_4 ) в будинку ще до від`їзду. Вони попили чай та дивились телевізор на кухні, про конфлікт з потерпілим не розмовляли. Далі ОСОБА_8 проводив його. В 04 год. 30 хв. він ( ОСОБА_4 ) з площі Богдана Хмельницького в м. Кіровограді відправився з дівчиною автобусом в м. Дніпропетровськ. Він ( ОСОБА_4 ) не звертався до міліції, так як вважав, що не завдав сильного удару лопаткою, тому цей удар не міг завдати значної шкоди потерпілому. Під час нанесення удару лопаткою розумів, що б`є саме в голову потерпілому. ОСОБА_4 зазначив, що знав про протиправність своїх дій, однак вважав, що вчинив правильно, і ОСОБА_12 отримав «за діло», так як був неправий у даній ситуації. Обвинувачений стверджує, що знаходячись в м. Ізюмі під час свята «Гробки», прочитав лист з правоохоронних органів, з якого він зрозумів, що його розшуковують з приводу нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. Не звернувся після цього до правоохоронних органів, так як хотів влаштуватись на роботу, щоб заробити кошти для оплати потерпілому ліків. Обвинувачений зазначив, що, під час нанесення тілесного ушкодження потерпілому, не знаходився в стані алкогольного сп`яніння, та взагалі в той день не вживав алкогольні чи слабоалкогольні напої. Зазначив, що не хотів нанести тяжке тілесне ушкодження потерпілому, тому його дії слід кваліфікувати за ст.128 КК України. Обвинувачений вказав на те, що частково відшкодував шкоду потерпілому в сумі 2 600 грн., а кошти в сумі 8039 грн. 17 коп. за позовом він обов`язково виплатить. Під час судових дебатів ОСОБА_4 попросив вибачення у потерпілого за вчинене.
Суд, незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, заслухавши його показання, а також показання потерпілих, свідків та дослідивши інші докази у кримінальному провадженні, вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, доведена та підтверджується наступними доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні просив задовольнити свій цивільний позов та показав, що ввечері 23 березня 2015 року він разом із своїм товаришем ОСОБА_9 перебували на перехресті вулиць ОСОБА_14 та Кіровоградської, сиділи на перилах, розмовляли. Він побачив, як в їх напрямку рухаються двоє хлопців, одним з яких був ОСОБА_15 , якого він раніше бачив у школі, коли навчався. Дані хлопці шатались, коли до них підходили, тому він зрозумів, що вони були в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_15 став перед ним за кілька кроків. Де став другий хлопець, якого він раніше не знав, а саме обвинувачений ОСОБА_16 , він не помітив. ОСОБА_15 попросив у нього закурити, на що потерпілий відповів, що у нього не має цигарок. ОСОБА_15 спросив: «Точно», та ще два рази попросив у нього закурити, однак потерпілий також спокійним тоном відмовив йому, так як у нього не було цигарок. Після чого, ОСОБА_15 сказав: « ОСОБА_17 , братко, тапор, будем крошить их на мясо». Після цих слів приблизно через 15-30 секунд йому було нанесено удар в голову ззаду (за вухо зліва), від якого він відскочив приблизно на один метр вперед. Обернувшись, потерпілий побачив обвинуваченого ОСОБА_16 , у якого в руці була лопатка та який в цей момент виглядав спокійним. Його товариш ОСОБА_9 став бігти у бік 33-ї школи, а сам він почав відходити назад спиною приблизно 10-15 кроків, коли побачив, що ОСОБА_15 йде за ним. Він кинув у бік ОСОБА_15 свій портфель та побіг. Не багато пробігши, він повернувся назад та побачив, що ОСОБА_15 вже за ним не йде, а звернув за поворот. Потім він почав шукати свого товариша, з яким він був, та десь через хвилину побачив на відстані 50 метрів, як обвинувачений ОСОБА_16 йшов по вул. ОСОБА_14 , в правій руці у останнього була лопатка, якою він помахував. Редько в цей момент йшов спокійний та не розмовляв. Не знайшовши ОСОБА_9 , він попрямував до дому, так як у нього йшла кров від удару ОСОБА_16 лопаткою. На запитання суду потерпілий показав, що перед ударом та після нього ОСОБА_16 нічого не говорив. В судових дебатах потерпілий зазначив про необхідність призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі без застосування ст.75 КК України.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що приблизно о 21.00 годині 21.03.2015 року він з потерпілим ОСОБА_12 йшов з магазину «Альф» до дому та по шляху присіли на перила. До них підійшли два хлопця, а саме обвинувачений та ОСОБА_15 . Останній став попереду потерпілого та запитав у нього, чи є закурити. Переверзєв відповів, що у нього немає цигарок. ОСОБА_15 сказав: «Даставай, братко, тапор будем рубить». Він та потерпілий почали посміхатись, ОСОБА_15 також посміхався. Після чого ОСОБА_16 , який стояв позаду ОСОБА_12 , наніс удар останньому в голову ззаду. Від удару потерпілий відскочив вперед. Потерпілий почав відходити, а за ним попрямував ОСОБА_15 . Одночасно з цим ОСОБА_16 попрямував за ним ( ОСОБА_9 ) з лопаткою в руках, тому він почав втікати. В цей момент ОСОБА_16 нічого не казав та його обличчя було спокійне. На запитання суду, свідок відповів, що коли ОСОБА_15 та ОСОБА_16 до них наближались, то щось кричали, шатались. У ОСОБА_15 була млява вимова, коли він розмовляв з потерпілим. За поведінкою ОСОБА_16 та ОСОБА_15 він зрозумів, що обвинувачений та його товариш були в нетверезому стані. Редько, який стояв позаду, не міг бачити його посмішки та потерпілого.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що він з ОСОБА_4 друзі та разом служили в АТО. Вони разом з ОСОБА_4 приблизно на весні чи початку літа були в нього вдома розбирали сінник, в результаті чого здали метал. На зароблені гроші взяли цигарок, круп тощо. Того дня алкогольні чи слабоалкогольні напої вони з ОСОБА_16 не вживали. Ходили декілька разів до магазину на прохання його мати та купували продукти. Ввечері вирішили викопати квіти, для чого й взяли з собою лопату. Близько 22 години вони разом з ОСОБА_4 в місті Кіровограді в районі Масляніківки поряд з магазином «Вікторія» йшли в бік школи. Підійшли до потерпілого, який стояв спершись на перила разом з іншим хлопцем. Редько, ставши з права від нього на від стані 50 см. навпроти хлопця, який був з потерпілим, ховав саперну лопатку здовж своєї правої руки. Він ( ОСОБА_8 ) попросив цигарку, але потерпілий у відповідь почав виражатися нецензурною лайкою - «посилати його». Він почав словесно заспокоювати потерпілого, однак потерпілий знов почав лаятись. Після чого, ОСОБА_16 вдарив потерпілого кулаком лівої руки в праву сторону обличчя, від чого потерпілий відступив назад приблизно на 1 метр. Після цього потерпілий зробив шаг в напрямку Редька, після чого останній наніс удар лопаткою в область лівої частини голови потерпілого. Потерпілий та другий хлопець побігли від них ( ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ), та вони пішли за потерпілим спитати, як він себе почуває. Вони хотіли їм допомогти, але не вибачались. Вони не намагались викликати швидку чи звернутись до правоохоронних органів. Потім ОСОБА_16 пішов до нього додому, сказавши, що у нього через годину потяг, а він ( ОСОБА_8 ) пішов до свого товариша. Він повернувся до дому в 02.00 години ночі, та помітив, що ОСОБА_16 вже не було в будинку. Редько, поїхавши, з ним не попрощався. Перед тим, як ОСОБА_16 поїхав, він бачив, що не всі речі обвинуваченого були зібрані.
Під час одночасного допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_8 останній показав, що не бачив рюкзак у потерпілого, а від удару, який наніс ОСОБА_16 кулаком в голову потерпілому, останнього відкинуло назад приблизно на 1 метр. На запитання суду свідок ОСОБА_15 не зміг пояснити, як потерпілий міг після цього удару відступити назад приблизно на 1 метр, якщо з його попередніх показів вбачається, що підчас нанесення удару кулаком потерпілий фактично опирався об перила.
Під час одночасного допиту в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 останній показав, що ОСОБА_16 вдарив потерпілого одразу кулаком, а потім лопаткою. Крім того, зазначив, що не уточнював у потерпілого, чи є у нього цигарки. Потерпілий зазначив, що коли він відходив від ОСОБА_15 , який почав йти за ним, вдарив останнього ногою та потім кинув в нього свій рюкзак.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показала, що в березні 2015 року обвинувачений ОСОБА_16 приїхав до їх сина ОСОБА_15 погостювати. 21.03.2015 року вона була цілий день вдома, ОСОБА_16 та син також були дома та не вживали алкогольні напої. В той день вона сина ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не просила сходити в магазин за продуктами, так як купує все сама. Дівчина ОСОБА_16 спала у кімнаті цілий день, так як у неї боліла голова. Ввечері цього дня син та ОСОБА_16 сказали, що хочуть накопати квітів та пішли з будинку. Редько повернувся приблизно о 24.00 годині, а син о 02.00 наступного дня. Після цього вночі приїхали додому працівники міліції. До них виходила вона та свекруха, на їх запитання вони пояснили, що їх син є свідком побиття та їм треба з ним поговорити. Коли вона виходила до працівників міліції, то бачила, що ОСОБА_16 та його дівчини вже немає у будинку. Редько поїхав, не попередивши їх про від`їзд.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показав, що навесні 2015 року до них приїхав син та ОСОБА_16 з дівчиною. Був ОСОБА_16 тиждень, розбирав з сином сіновал. Останній день син та ОСОБА_16 не вживали алкогольні напої та увечері пішли з дому. Він не чув, щоб дружина просила їх сходити до магазину. Приблизно о 02.00 ночі наступного дня до них прийшли працівники міліції. Коли він встав поглянути, хто стукає у ворота, то побачив, що взуття ОСОБА_16 було вдома, тому він зрозумів, що і сам ОСОБА_16 був дома у них. Зранку ОСОБА_16 поїхав, не попередивши їх про свій від`їзд.
Крім того, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується також наступними доказами.
Заявою потерпілого ОСОБА_6 про вчинення злочину, в якій він повідомив, що невідомі особи нанесли йому тілесні ушкодження 23.03.2015 року приблизно о 20.45 годин на вул. Кіровоградській біля магазину «Вікторія» (т.1 а.к.п.7).
Протоколом огляду місця події від 24.03.2015 року на відкритій ділянці на перехресті вул. Кіровоградська та Микитенка в м. Кіровограді біля магазину «Вікторія», відповідно до якого були вилучені неподалік від металевих перил змиви речовини бурого кольору (т.1 а.к.п. 7, 8).
Висновком експерта № 265 від 23.04.2015 року, відповідно до якого було встановлено, що в змиві з місця події знайдено кров людини (т.1 а.к.п. 49).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та довідкою до протоколу від 24.03.2015 року за участю свідка ОСОБА_9 , згідно яких свідок впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка нанесла 23.03.2015 року ОСОБА_6 тілесні ушкодження (т.1 а.к.п. 23-24).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та довідкою до протоколу від 25.03.2015 року за участю ОСОБА_20 , згідно яких потерпілий впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка нанесла йому 23.03.2015 року удар невідомим предметом в голову (т.1 а.к.п. 32-34).
Протоколом слідчого експерименту від 11.05.2015 року з ілюстративною таблицею до протоколу за участю потерпілого ОСОБА_6 , який відтворив обставини, за яких ОСОБА_4 наніс йому тілесні ушкодження (т.1 а.к.п. 117-120).
Протоколом слідчого експерименту від 11.05.2015 року з ілюстративною таблицею до протоколу за участю свідка ОСОБА_9 , який відтворив обставини, за яких ОСОБА_4 наніс потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження (т.1 а.к.п. 121-124).
Сторони провадження погодились під час судового розгляду, що в протоколи даних слідчих експериментів вірно було внесено виправлення у вулицю « ОСОБА_14 ».
Протоколом слідчого експерименту від 19.05.2015 року та відеозаписом даного слідчого експерименту (на диску DVD+RW 4,7 GB) за участю підозрюваного ОСОБА_4 , який у присутності захисника ОСОБА_7 відтворив обставини, за яких він, вживши перед цим алкогольний напій горілку, стоячи позаду чи з боку потерпілого ОСОБА_6 , наніс останньому тілесні ушкодження, завдавши удар саперною лопаткою в голову. Крім того, ОСОБА_4 вказав місце куди викинув знаряддя вчинення злочину саперну лопатку (т.1 а.к.п. 130-133, 137).
Висновком експерта №605 від 22.05.2015 року, згідно якої у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, забою головного мозку, лінійного перелому скроневої кістки зліва, крововиливу під тверду мозкову оболонку зліва, рани в завушній ділянці в проекції лівої скроневої кістки. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними в момент їх заподіяння. Дані тілесні ушкодження могли утворитись від травматичного контакту з тупим (- и) об`єктом (- ами). Дані тілесні ушкодження могли утворитись від одного травматичного впливу. Крім того, встановлено, що не виключається можливість утворення вказаних тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 за обставин, на які вказує потерпілий в протоколі слідчого експерименту від 11.05.2015 року, свідок ОСОБА_9 в протоколі слідчого експерименту від 11.05.2015 року так і підозрюваний ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту від 19.05.2015 року.
Дані, які містять вказаний вище протокол огляду місця події, наведені вище висновки експертів, повністю узгоджуються з виявленим характером нанесених тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Суд визнає показання потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_9 , дані, які містять протоколи огляду місця події, протокол проведення слідчих експериментів, всі наведені вище висновки експертів, а також показання обвинуваченого ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 в частині, що їм не суперечать, належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність такою, що з усією достатністю доводить завдання ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 умисного тяжкого тілесного ушкодження.
Вирішуючи питання про мету, зміст і спрямованість умислу ОСОБА_4 , а також перевіряючи його версію про те, що він не бажав завдавати тяжких тілесних ушкоджень та фактично завдав їх з необережності, суд зазначає наступне.
Характер дій ОСОБА_4 , який наносячи удар саперною лопаткою, тобто предметом який завідомо для нього міг спричинити тяжкі тілесні ушкодження, потерпілому в область голови ззаду, який будь-якої небезпеки, для нього не являв, не вступав з ним безпосередньо у конфлікт та не був його ініціатором, безумовно розумів, що завдасть таких ушкоджень і бажав цього. Саме в результаті його протиправних дій і були спричинені тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.
Суд критично ставиться до показів обвинуваченого під час судового засідання в частині того, що в момент вчинення злочину він не знаходився в стані алкогольного сп`яніння, що на думку захисту підтверджується показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , до яких суд також ставиться критично, так як вони суперечать один одному в частині дій, які вичиняв ОСОБА_4 на протязі 23.03.2015 року та в ночі 24.03.2015 року (чи ходив ОСОБА_8 та ОСОБА_4 за продуктами в магазин на прохання ОСОБА_18 23.03.2015 року і скільки разів; чи був в будинку ОСОБА_4 , коли вночі 24.03.2015 року до них приїжджали працівники міліції тощо). Ці покази спростовуються послідовними показами потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9 , які по нестійкій ході та викрикам обвинуваченого та свідка ОСОБА_8 , які до них підходили, зрозуміли, що ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Дані покази потерпілого та свідка ОСОБА_9 узгоджуються з встановленими фактичними обставинами під час слідчого експерименту 19.05.2015 року, під час якого, ОСОБА_4 в присутності захисника, вказуючи на механізм завдання удару саперною лопаткою по голові потерпілого, зазначив, що він вживав перед цим алкогольний напій горілку.
Крім того, суд критично ставиться до показів обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 з приводу причин виникнення конфлікту та його розвитку. Покази обвинуваченого та свідка є не послідовними та такими, що суперечать один одному. Так обвинувачений вказує, що їм на зустріч потерпілий сам підійшов та почав лаятись на прохання ОСОБА_8 дати цигарку, після чого образившись за свого бойового товариша він наніс удар потерпілому саперною лопаткою в голову, від якого останній похитнувся. Свідок ОСОБА_8 , в свою чергу показав, що вони самі підійшли до потерпілого, який стояв опершись на перила разом з іншим хлопцем. Редько, ставши з права від нього на від стані 50 см. навпроти хлопця, який був з потерпілим. Він попросив цигарку, але потерпілий у відповідь почав виражатися нецензурною лайкою, після чого ОСОБА_16 вдарив потерпілого кулаком лівої руки в праву сторону обличчя, від чого потерпілий відступив назад. Після цього потерпілий зробив шаг в направленні ОСОБА_16 , однак останній наніс удар лопаткою в область лівої частини голови потерпілого. На запитання суду свідок ОСОБА_15 не зміг пояснити, як потерпілий міг після цього удару відступити назад приблизно на 1 метр, якщо з його показів вбачається, що підчас нанесення удару кулаком потерпілий фактично опирався на перила. Покази ж потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9 з приводу причин виникнення конфлікту та його розвитку не суперечать один одному, є послідовними, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, та узгоджуються з іншими викладеними вище доказами. Так потерпілий ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_9 зазначили, що не ображали ОСОБА_8 та обвинуваченого нецензурною лайкою, а потерпілий відповів спокійним тоном декілька раз ОСОБА_8 , що у нього просто не має цигарок, а далі обвинувачений, який не вступав в розмову, після слів ОСОБА_8 : «Доставай, братко, топор будем рубить…» наніс удар потерпілому ззаду, і даний удар потерпілий не бачив.
Крім того, суд зазначає, що підчас судового розгляду не знайшли підтвердження доводи обвинуваченого, що під час досудового розслідування до нього застосовувались недозволені методи ведення слідства, а саме психологічне насильство з боку працівників міліції. Так, відповідно до оголошеної та дослідженої в судовому засіданні постанови слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області від 26.02.2016 року кримінальне провадження №0000009 від 28.01.2016 року за повідомленням судді ОСОБА_1 за фактом перевищення службовими особами СВ Кіровоградського МВ УМВС України в області своїх службових повноважень під час проведення з ОСОБА_21 слідчих дій у кримінальному провадженні № 0002320 провадження закрито, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України в діях службових осіб Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №281 від 20.05.2015 року ОСОБА_4 в момент скоєння правопорушення психічним захворюванням не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підлягає під дію ч.1 ст.19 КК України. У відношенні інкримінованого йому правопорушення слід вважати осудним. В даний час ОСОБА_16 психічним захворюванням не страждає. Застосування заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.к.п. 149,150).
Як видно з дослідженого в судовому засіданні листа районного психіатра Ізюмської центральної міської лікарні від 25.09.2015 року ОСОБА_4 звертався за допомогою до Пункту невідкладної психіатричної та психологічної допомоги 20.04.2015 року, де був оглянутий лікарем психіатром, який встановив діагноз: Реакція на важкий стрес та розлади адаптації. F43, та виписав рецепт на «Гідазепам 0,02» з метою лікування. На психіатричному обліку ОСОБА_4 в Ізюмській центральній міській лікарні не перебуває (т.2 а.к.п.123,154).
Відповідно до висновку комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 5 від 12.01.2016 року ОСОБА_4 в момент скоєння правопорушення психічним захворюванням не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підлягає під дію ч.1 ст.19 КК України. У відношенні інкримінованого йому правопорушення слід вважати осудним. В даний час ОСОБА_4 психічним захворюванням не страждає. Застосування заходів медичного характеру не потребує. Середній рівень інтелекту, пам`яті, уваги та достатній рівень психічних процесів вказують на достатній рівень розвитку особистості і можливість досліджуваного аналізувати ситуацію, передбачати наслідки в момент конфлікту або стресової ситуації. ОСОБА_4 в момент скоєння інкримінованого правопорушення в стані фізіологічного афекту не знаходився. Під час дослідження у ОСОБА_4 не виявлено індивідуально-психологічних властивостей психічних процесів, які б суттєво впливали на осмислення, передбачення та зміст власних дій, та в повній мірі свідомо керувати ними та передбачати їх наслідками і в подальшому давати покази органу досудового слідства. Під час дослідження у ОСОБА_4 виявлено середній рівень загальної правдивості. Дії потерпілого ОСОБА_6 впливали на поведінку ОСОБА_4 (т.2 а.к.п.201-205).
У судовому засіданні були досліджено всі зібрані під час досудового розслідування та судового розгляду докази, які мали значення для правильного вирішення справи, всім їм дана оцінка.
За таких обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд згідно з вимогами ст. ст. 50 та 65 КК України враховує думку потерпілого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, який, маючи не зняту та непогашену судимість (т.1 а.к.п.63,68,69; т.2 а.к.п.144,145) на шлях виправлення не став та вчинив іншій злочин, відшкодував частково завдану потерпілому шкоду (т.2 а.к.п.36,62), за місцями проживання характеризується загалом позитивно (т.1 а.к.п.70, т.2 а.к.п.37,38), що також підтверджується показами допитаних під час судового засідання свідків ОСОБА_22 (сусідка в м. Ізюм), ОСОБА_23 (діда обвинуваченого), не одружений та не має на утриманців, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (т. 1 а.к.п.64-67), однак проходив у в квітні 2015 року лікування у психіатра з діагнозом «реакція на важкий стрес та розлади адаптації. F43» (т.2 а.к.п.123,154), приймав участь у антитерористичній операції на території Луганської та Донецької області в званні старшого солдата з 18.04.2014 по 11.07.2014 року (т. 1, а к.п.147).
Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 судом не встановлені. Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, зокрема, і поведінку потерпілого після вчинення злочину, а саме, те, що ОСОБА_4 відразу після нанесення удару потерпілому з місця злочину зник, приховав знаряддя злочину, на протязі значного часу, маючи реальну можливість, не повідомляв працівників міліції про те, що він завдав тілесні ушкодження потерпілому, а також приймаючи до уваги дані про стан здоров`я обвинуваченого, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 тільки в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому пов`язаний з такою ізоляцією вид покарання за вчинений ним злочин в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим.
Судом не встановлено підстав для застосування ст.ст.75, 69 КК України.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили слід залишити без змін у виді тримання під вартою.
Потерпілим ОСОБА_6 пред`явлено позов до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн. та матеріальної шкоди в розмірі 3039,17 грн., в якому обґрунтовує вимоги матеріальними витратами на лікування в сумі 5639,17 грн., з яких йому було відшкодовано обвинуваченим 2600 грн., та моральними стражданнями від вчиненого у його відношенні злочину.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав цивільний позов потерпілого повністю.
На підставі ст.ст.1166, 1167 ЦК України оскільки саме діями ОСОБА_4 були завдані тілесні ушкодження потерпілому, враховуючи тяжкість вимушених змін, глибину душевних та фізичних страждань, розмір витрат на лікування (т.2 а.к.п.60), а також виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що цивільний позов підлягає повному задоволенню, тому з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди підлягає стягненню 3039 грн. 17 коп., а в рахунок відшкодування причиненої моральної шкоди підлягає стягненню 5000 грн. Суд прийшов до переконання, що між винними діями обвинуваченого та негативними наслідками, які настали для потерпілого існує причинний зв`язок, а тому потерпілий міг переносити моральні страждання.
Дані про речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 373-377 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 08 травня 2015 року (05 год. 45 хв.) з урахуванням строку його затримання та тримання під вартою у зв`язку з даним провадженням.
Строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні, який рахувати з 08 травня 2015 року, до моменту постановлення вироку 01.03.2016 року зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити на апеляційний період.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 5000 грн. та матеріальну шкоду 3039 грн. 17 коп., а загалом 8 039 грн. 17 коп.
Матеріали кримінального провадження залишити при обвинувальному акті.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Ленінський районний суд м. Кіровограда.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1