ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 8 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
при секретарі ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 та № 0000025 за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 ,
встановила:
Вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 25 вересня 2015 року засуджено:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Примірне Кам`янко-Дніпровського району Запорізької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину (2004 р.н.), в силу ст. 89 КК України не судимого,
- за ч. 1 ст. 213 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт.
Призначене покарання у вигляді 200 годин громадських робіт визначено вважати відбутим, враховуючи фактичне відбуття покарання ОСОБА_7 за вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 26.03.2014 року, який в подальшому було скасовано ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 04.12.2014 року;
- за ч. 1 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано у зв`язку з недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Цивільний позов Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» залишено без розгляду.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 скасовано, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості і вичерпаністю можливості їх отримання.
Як встановив суд, ОСОБА_7 , з 01 червня 2012 року по 18 травня 2013 року, маючи умисел на здійснення операцій з брухтом кольорових та чорних металів, без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, знаходячись на території ПП «Ресурс», що розташоване на вул. Промисловій, 120 а у м. Енергодарі Запорізької області, без ліцензії, отримання якої передбачено п. 36 ст. 9 Закону України «Про металобрухт», діючих на той час, здійснював придбання від фізичних осіб, зберігання з метою реалізації побутового брухту чорного та кольорових металів.
Так, 18 червня 2013 року, під час проведення обшуку на території ПП «Ресурс», що розташоване за адресою: м. Енергодар, вул. Промислова, 120 А, було виявлено і вилучено ваги для зважування металобрухту та брухт чорного металу вагою 15 780 кг, брухт кольорового металу вагою 14 кг.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на порушення кримінального процесуального закону просить ухвалу апеляційного суду скасувати з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
У запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить залишити її без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурорів, які підтримали касаційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали провадження і обговоривши наведені у скаргах доводи, суд дійшов висновку, що ця скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 418 КПК України, судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються, проголошуються видаються, роз`яснюються або надсилаються учасникам судового провадження в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції. Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Згідно з вказаною у ч. 4 ст. 95 КПК України нормою, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.
Крім того, у судовому рішенні суду апеляційної інстанції зазначаються зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухваленого рішення, рішення по суті вимог апеляційної скарги.
Зазначені вимоги закону судом апеляційної інстанції виконано не належним чином.
Як убачається з вироку, суд першої інстанції встановив, що систематична здача металобрухту ОСОБА_7 підтверджується свідками у справі, а прийом та зважування останнім металобрухту за допомогою спеціальних промислових ваг у сукупності з іншими доказами у справі свідчить про масштабність такої діяльності та непереконливість доводу сторони захисту щодо купування ОСОБА_7 у людей металобрухту для власних потреб.
Так, свідок ОСОБА_9 зазначив, що здавав металобрухт два чи три рази саме ОСОБА_7 . Свідок ОСОБА_10 повідомив у судовому засіданні першої інстанції, що він здавав особисто ОСОБА_7 металобрухт три рази, загальною вагою близько 300 кг, прийом якого здійснювався за допомогою промислових ваг. крім того, даний свідок заявив те, що про факт прийому ОСОБА_7 металобрухту на території ПП «Ресурс» було всім добре відомо.
Крім того, в показаннях свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 судом першої інстанції зазначено, що при слідчій дії впізнання, вони вказували на особу, кому дійсно здавали металобрухт і це є ОСОБА_7 .
Незважаючи на те, що вказані свідки судом апеляційної інстанції допитані не були, апеляційний суд у своїй ухвалі послався на показання, які вони давали в суді першої інстанції, та розцінив їх як такі, що спростовують обвинувачення, висунуте органами досудового слідства. Та зазначив в ухвалі, що покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про факт здачі металобрухту саме ОСОБА_7 не спростовують пояснення захисту що ОСОБА_7 інколи купував металобрухт для себе, для власних потреб.
Також апеляційний суд послався в ухвалі на недопустимість та недостатність протоколу обшуку від 18 травня 2013 року як доказу вини ОСОБА_7 у здійсненні операцій з брухтом чорних та кольорових металів, без державної реєстрації та спеціального дозволу, організації незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту, який в суді апеляційної інстанції не досліджувався.
Крім того, відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 15 травня 2006 року «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», виходячи з принципу безпосередності дослідження доказів, апеляційний суд не вправі дати їм іншу оцінку, ніж ту, яку дав суд першої інстанції, якщо їх не було досліджено під час апеляційного розгляду справи.
Отже, апеляційний суд, не дотримуючись вимог ст. 358 КПК України, без проведення судового розгляду в частині дослідження матеріалів кримінального провадження, безпосередньо не дослідивши всі докази зазначені у вироку суду першої інстанції, надав їм оцінку іншу, ніж суд першої інстанції.
Таким чином, рішення апеляційного суду про закриття кримінального провадження було прийняте на підставі доказів, які не були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням наведеного, ухвалу апеляційного суду не можна вважати законною та обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, який слід провести з дотриманням всіх вимог закону та за наслідками розгляду апеляційних скарг, постановити законне й обґрунтоване й вмотивоване судове рішення.
Керуючись ст.ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів
ухвалила:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3