Справа № 192/1968/16-к
Провадження № 1-кп/192/126/16
В И Р О К
Іменем України
"17" жовтня 2016 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне кримінальне провадження № 0000116, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 лютого 2015 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Микільське-на-Дніпрі, Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який працює різноробочим в ТОВ «Аякс», має середню освіту, неодруженого, малолітніх дітей на утриманні немає, не є інвалідом, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В кінці грудня 2014 року, точна дата не встановлена, близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_3 , керуючись умислом на таємне викрадення чужого майна із корисливих мотивів, з метою особистої наживи, шляхом вільного доступу проник на територію подвір`я АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , де шляхом вільного доступу реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тимчасовою відсутністю власника домоволодіння, таємно викрав чотири металеві рейки довжиною 5 м кожна та одну металеву рейку довжиною 4,5 м, вартість яких 798 грн. 88 коп., що належали ОСОБА_5 та з викраденим з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 798 грн. 88 коп.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення викладені в обвинувальному акті.

Пояснив, що в кінці грудня 2014 року близько 15 год. він шукав по с. Микільське-на-Дніпрі, Солонянського району, Дніпропетровської області вільний метал, щоб здати на прийом. Він побачив рейки на подвір`ї потерпілої і вирішив їх викрасти. Для цього він проник на територію подвір`я АДРЕСА_2 та витягнув 5 рейок з території подвір`я на сусідню земельну ділянку. Після чого він попросив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 допомогти йому погрузити на мотоцикл викрадені рейки. Він не повідомляв ні ОСОБА_6 , ні ОСОБА_7 звідки в нього рейки. Вони погрузили рейки на мотоцикл і потім здали їх на металобрухт.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Окрім визнання вини обвинуваченим його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується такими доказами дослідженими під час судового розгляду:

Показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка будучи допитаною в судовому засіданні пояснила, що на початку 2015 році вона приїхали до свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де виявила, що в неї викрали рейки, що знаходились біля будинку з правого боку. Рейок загалом було п`ять одиниць, чотири довжиною 5 м, та одна 4,5 м. Вона з приводу крадіжки звернулась до працівників поліції.

Показаннями свідка:

ОСОБА_6 , який будучи допитаним в судовому засіданні показав, що в грудні місяці 2014 року, у другій половині дня, ОСОБА_3 попросив його допомогти перевезти дошки на мотоциклі. Вони приїхали на мотоциклі ОСОБА_3 разом з ОСОБА_7 до с. Микільське-на-Дніпрі, Солонянського району, Дніпропетровської області, до домоволодіння, що розташоване на три будинку нижче ніж домоволодіння потерпілої. Там знаходились дошки та рейки, які вони разом зі ОСОБА_3 та ОСОБА_7 завантажили на мотоцикл і потім здали особам, що приймають метал, які проїжджали по селу на автомобілі «Газель».

Письмовими доказами дослідженими в судовому засіданні:

Висновком судово-товарознавчої експертизи №2228-16 від 28 квітня 2016 року, згідно якого залишкова вартість викраденого майна у ОСОБА_5 станом на грудень 2014 року з урахуванням дефектів та зносу: металеві рейки 4 штуки довжиною 5 м та 1 рейка довжиною 4,5 м складала 798 грн. 88 коп. (а.с.101-103).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 27 квітня 2016 року з фототаблицями до нього, з якого вбачається, що ОСОБА_3 добровільно показав місце звідки він здійснив крадіжку рейок, що належать ОСОБА_5 та місце куди заховав їх, а також розповів яким способом перевіз викрадене майно (а.с. 104-106).

Дослідивши всебічно, повно й неупереджено в судовому засіданні обставини кримінального правопорушення, та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що надані стороною обвинувачення докази на підтвердження обставин злочину, є належними, допустимими та достовірними, і в своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про вину обвинуваченого у вчинені злочину за пред`явленим обвинуваченням.

Суд не враховує доказ наданий стороною обвинувачення, а саме протокол огляду місця події від 24 лютого 2015 року, оскільки предметом огляду під час даної слідчої дії був житловий будинок АДРЕСА_1 , тобто місце, яке не відноситься до місця злочину. Крім того, з даного протоколу не вбачається будь-яких відомостей, які б підтверджували обставини злочину (а.с. 99).

Суд також не приймає доводи потерпілої, що крадіжка ОСОБА_3 вчинена групою осіб, оскільки під час судового розгляду обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_3 , знайшло своє підтвердження, доказів вчинення крадіжки групою осіб суду не надано і таке обвинувачення ОСОБА_3 не пред`явлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який працевлаштований, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно за місцем проживання характеризується посередньо, ступеню інвалідності немає.

З урахуванням обставин справи, що пом`якшують покарання: обвинувачений повністю визнав свою вину, сприяв розкриттю злочину, має намір дотримуватися законослухняної поведінки, що свідчить про щире каяття обвинуваченого, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт на строк в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки призначенням даного виду покарання буде досягнуто мети покарання визначеної ст. 50 КК України. Суд вважає, що призначення більш суворого виду покарання, на якому наполягала сторона обвинувачення, з врахуванням особи обвинуваченого і обставин злочину, є недоцільним.

Потерпіла ОСОБА_5 до початку судового розгляду пред`явила до обвинуваченого цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, який в подальшому уточнила та просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 15000 грн. та моральну шкоду в розмірі 30000 грн. (а.с. 96-97).

В судовому засіданні заявлений цивільний позов цивільний позивач підтримала, обвинувачений проти задоволення цивільного позову заперечував частково, оскільки вважав, що розмір шкоди завищений, визнав вимоги в частині виплати шкоди в розмірі 5000 грн. матеріальної шкоди та 5000 моральної шкоди.

Прокурор проти задоволення позову не заперечував.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи вважає, що цивільний позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 127 КПК України - шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Потерпіла ОСОБА_5 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальну шкоду, що складається з вартості викраденого майна на суму 15000 грн. При цьому в судовому засіданні під час судового розгляду встановлено, що вартість викраденого майна станом на грудень 2014 року, час вчинення злочину, складала 798 грн. 88 коп. Інших доказів на підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди цивільний позивач суду не надала. Тому суд вважає, що на користь потерпілої з обвинуваченого підлягає стягненню вартість викраденого та неповерненого майна, а саме 798 грн. 88 коп.

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що в цій частині цивільний позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з уточненого цивільного позову, потерпіла ОСОБА_5 просить стягнути з відповідача на її користь на відшкодування моральної шкоди 30000 грн. , яка полягає у фізичному болі, стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Враховуючи її вік, затягування слідства, неодноразові виклики і поїздки до прокуратури, міліції, суд, нервові переживання, витрати здоров`я і часу, серцеві напади, погіршення загального стану здоров`я за останній час, а також той факт що ОСОБА_3 був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України за крадіжку, і не розкаявся, а продовжує погрожувати їй.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Тобто враховуючи положення вищезазначених матеріальних норм права, правовідносини щодо викрадення майна потерпілої не допускають стягнення моральної шкоди і тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат в частині розгляду цивільного позову, суд виходить з того, що згідно до п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, і тому згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. Що стосується судового збору за вимогу про стягнення моральної шкоди, то в цій частині, оскільки суд відмовляє позивачці в задоволенні позову, і позивачкою при зверненні до суду судовий збір не сплачено, суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. слід стягнути з позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком сто п`ятдесят годин.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту початку його фактично виконання.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 798 (сімсот дев`яносто вісім) грн. 88 (вісімдесят вісім) коп.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в частині розгляду цивільного позову про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а саме судовий збір в розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одну) грн. 20 (двадцять) коп.
В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_5 на користь держави судові витрати в частині розгляду цивільного позову про відшкодуванням моральної шкоди, а саме судовий збір в розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одну) грн. 20 (двадцять) коп.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій.

Головуючий: суддя ОСОБА_1