Справа № 559/762/16-к
Номер провадження 1-кс/559/157/2016
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
"10" квітня 2016 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000381 від 08 квітня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, - про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:
Клопотання обгрунтовується наступними доводами. 08 квітня 2016 року, близько 05 години, ОСОБА_6 , перебуваючи навпроти житлового будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вступив у суперечку з ОСОБА_7 , де спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток основи та лицевого черепа, які послугували причиною смерті ОСОБА_7 .

Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000381 від 08 квітня 2016 року, ч.1 ст.115 КК України.

08 квітня 2016 року по підозрі у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення, на підставі ст. 208 КПК України було затримано:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 20.08.2014 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Так, 08 квітня 2016 року, близько 05 години, ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. Забрама м. Дубно Рівненської області, а саме навпроти житлового будинку №91, маючи непрямий умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вирішив вбити ОСОБА_7 .

З метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , 08 квітня 2016 року, близько 05 години, ОСОБА_6 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , підійшов до ОСОБА_7 та умисно завдав останньому два удари правою рукою, зігнутою в кулак, в область передньої частини обличчя. Від нанесення ударів в область обличчя, ОСОБА_7 впав спиною на асфальто-бетонне покриття. В послідуючому, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , коли ОСОБА_7 лежав на спинні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, а саме можливості настання від ударів смерті потерпілого, і хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, наніс ОСОБА_7 один удар ногою в область обличчя. В результаті отриманих ударів по голові у останнього виникли тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток основи та лицевого черепа, які послугували причиною смерті.

Своїми діями, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України. Дії ОСОБА_8 кваліфікуються як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті інші особі.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 в інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: результатом проведеного огляду, який здійснювався навпроти будинку АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було зафіксовано обстановку місця вчинення кримінального правопорушення, показами свідка ОСОБА_9 , показами свідка ОСОБА_10 , показами підозрюваного ОСОБА_6 та проведеним з ним слідчим експериментом в ході проведення якого останній показав та відтворив механізм спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Крім цього, в ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, було встановлено, що ОСОБА_6 являється особою раніше судимою, а саме притягувався до кримінальної відповідальності та був судимий 20 серпня 2014 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання був звільнений з іспитовим строком 1 рік. Та після відбуття визначеного судом покарання на шлях вправлення не став та вчинив новий особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, що дає підстави вважати, що ОСОБА_6 є суспільно-небезпечною особою, яка потребує ізоляції від суспільства і може продовжити злочинну діяльність, шляхом вчинення нових злочинів.

Під час проведення досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_6 на даний час спільно проживає з ОСОБА_9 , та підтримує дружні відносини з ОСОБА_10 . Проте з отриманих в ході слідства показів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було встановлено, що саме ОСОБА_6 протиправно позбавив життя ОСОБА_7 , що дає підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі з метою уникнення відповідальності може незаконно впливати на свідків шляхом примусу дачі неправдивих показів з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 вчинив злочин, покарання за вчинення якого визначається позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, це дає підстави вважати, що ОСОБА_6 з метою уникнення відповідальності буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

ОСОБА_6 не одружений, на утриманні дітей не має, проживає за рахунок різного роду тимчасових підробітків, веде антиморальний спосіб життя. Таким чином, аналізуючи спосіб життя ОСОБА_6 виникають підстави вважати, що він може ухилятись від провадження досудового слідства, суду, перешкоджати встановленню істини у справі, а також шляхом уникнення передбаченого покарання може вільно залишити своє місце постійного проживання.

Обрання ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу наприклад у виді домашнього арешту, не забезпечить належної поведінки підозрюваного який перебуваючи на волі продовжить ведення антиморального способу життя, що знову може привести до завдання шкоди іншим громадянам, а також перебування на волі дасть змогу ОСОБА_6 перешкодити встановленню істину у кримінальному провадженні шляхом приховання або знищення ще не виявлених предметів та слідів кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та являється особою обізнаною про методи та форми роботи правоохоронних органів, а тому слідчий вважає, що останній потребує ізоляції від суспільства шляхом застосування до нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Досудовим слідством було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може перешкоджати встановленню істини у справі, переховуватись від органів досудового розслідування та продовжувати свою злочинну діяльність і це дає підстави вважати, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним у клопотанні ризикам.

Враховуючи, що згідно ч.1 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки, а ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, тому слідчий вважає, що відносно ОСОБА_6 необхідно обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на шістдесят днів про що й просить суд.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, з викладених у ньому підстав.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, в якому його підозрюють. Щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ніяких заперечень чи пропозицій не висловлював, практично залишивши вирішення питання на розсуд суду.

Захисник теж залишив вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу на розсуд суду.

Вислухавши доводи прокурора, підозрюваного, захисника, ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку, що клопотання про обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

За змістом п.4 ч.1 ст.183 КПК України такий запобіжний захід як тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_6 рахується раніше не судимою особою, але санкція ч.1 ст.115 КК України передбачає покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, що дозволяє застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

У якості наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий вказує те, що підозрюваний може переховуватись від слідства, перешкоджати встановленню істини у справі, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того слідчий наводить обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу, а саме, що підозрюваний не одружений, не має засобів до існування, та міцних соціальних зв`язків, вже притягувався до кримінальної відповідальності раніше.

За змістом ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В даному випадку, на думку суду, прокурором доведено всі обставини передбачені пунктами 1, 2 та 3 ч.1 ст.194 КПК України.

Підозра що оголошена ОСОБА_6 , є обґрунтованою, що підтверджується як визнанням ним своєї вини, так і показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , проведеним з підозрюваним слідчим експериментом.

Відповідно до змісту ч.3 ст.176 КПК України такий запобіжний захід як тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених частиною першою цієї статі не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

В даному випадку такі ризики що наведені слідчим, як можливість переховуватись від слідства, та можливість перешкоджання встановленню істини у справі є підтвердженими, тобто досить ймовірними. Так ОСОБА_6 вчинив злочин, що відноситься до категорії особливо тяжких, та ще таких що потягнув особливо важкі наслідки у вигляді смерті людини. Сам ОСОБА_6 не має засобів до існування не має сім`ї, місця роботи та міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, тобто його тут нічого не стримує, як від залишення місця проживання, так, і від вчинення інших злочинів з метою відшукання засобів до існування. Потрібно особливо врахувати міру відповідальності за вчинений злочин, тож самий цей фактор може спонукати собу від залишення місця проживання з метою уникнення відповідальності. Також потрібно врахувати, що свідки, що дали викривальні покази проти підозрюваного є його знайомими, неповнолітніми особами, тож має місце серйозний ризик можливості тиску на них з метою зміни показів.

Наведені обставини в сукупності свідчать про те, що є необхідність в застосуванні такого найбільш суворого запобіжного заходу до ОСОБА_6 як тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до змісту п.2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

Зважаючи, що злочин спричинив загибель людини, застава для підозрюваного ОСОБА_6 не визначається.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178 ,183, 194, 196, 197, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000381 від 08 квітня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, - про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задоволити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого запобіжний захід у виді - тримання під вартою строком на 60 діб.

Строк закінчення дії ухвали - в 19 годині 00 хвилин 07 червня 2016 року.

Копію ухвали направити начальнику Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області та начальнику СІ м.Рівне.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня проголошення, безпосереднього до Апеляційного суду Рівненської області.

Суддя: