Провадження № 1-кп/537/30/2016
Справа № 537/4063/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.07.2016 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2 ,
судді ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10
захисника ОСОБА_11 ,
захисника ОСОБА_12 ,
обвинуваченого ОСОБА_13 ,
обвинуваченого ОСОБА_14
в приміщенні суду в м. Кременчук розглянувши в ході судового засідання розглянув кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000146, по обвинуваченню
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Талалаївка, українець, громадянин України, з середньою освітою, раніше не судимий, офіційно не працюючий, неодружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15 п. 8 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ст. 348, ст. 128, ч. 1 ст. 263 КК України,
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Фрунзе, Киргизія, українець, громадянин України, з середньою освітою, в порядку ст. 89 КК України раніше не судимий, офіційно не працюючий, розлучений, маючий на вихованні малолітню доньку, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 .
у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, колегія суддів,-
в с т а н о в и л а :
Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області розглядається кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000146, по обвинуваченню ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15 п. 8 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ст. 348, ст. 128, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.
19.05.2015 року ОСОБА_13 затримано, й цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.
21.05.2015 року ухвалою слідчого судді Автозаводського суду м. Кременчука Полтавської області відносно ОСОБА_13 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.07.2015 року.
16.07.2015 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави відносно ОСОБА_13 продовжено запобіжний захід тримання під вартою на 60 діб до 16.09.2015 року включно.
Ухвалами Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.09.2015 року, 15.10.2015 року, 09.12.2015 року, 28.01.2016 року, 14.03.2016 року, 20.04.2016 року, 26.05.2016 року обвинуваченому ОСОБА_13 продовжено запобіжний захід тримання під вартою, в останнє до 24.07.2016 року.
Згідно ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Враховуючи, що строк дії ухвали від 26.05.2016 року про продовження запобіжного заходу ОСОБА_13 закінчується, колегія суддів поставила на розгляд питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_13 під вартою.
Прокурор просив продовжити строк тримання під вартою щодо ОСОБА_13 , оскільки він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено максимальне покарання довічне позбавлення волі з конфіскацією майна. Потерпілим були спричинені тілесні ушкодження і матеріальна шкода. Перебуваючи на волі обвинувачений може ухилитися від суду, вчинити тиск на потерпілих і свідків, спотворити чи знищити докази, що підтверджено обставинами його затримання. При обранні запобіжного заходу було враховано наявність підстав, передбачених ст.177, ст.178 КК України, і по даний час ці обставини не змінились. Неможливо запобігання ризиків шляхом застосування менш суворих запобіжних заходів.
Потерпілі підтримали правову позицію прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_13 та його захисник ОСОБА_11 просили змінити запобіжний захід на менш суворий, враховуючи позитивні характеристики обвинуваченого та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 177, 178 КПК України Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченимкримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 2 п. 4 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року встановлено, що відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали чи можливо належним чином продовжити на стадії досудового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства, не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року).
Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання в тому числі довічне позбавлення волі, а також конфіскація майна. Під час обрання щодо ОСОБА_13 запобіжного заходу тримання під вартою судом встановлено ряд ризиків, які обумовлюють його застосування.
ОСОБА_15 може ухилитися від суду, вплинути на потерпілих та свідків, продовжити злочинну діяльність, що підтверджено обставинами його затримання. Неможливо запобігання ризиків шляхом застосування менш суворих запобіжних заходів.
Колегія суддів вважає обґрунтованими наявність ризиків, передбачених ст.177, ст.178 КПК України, що були зазначені прокурором, а тому необхідно продовжити запобіжний захід тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_13 .
Згідно з ч.4. ст.196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. В ч.1 ст.197 КПК України встановлено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Керуючись ст.ст. 314-317, 371,372 КПК України, колегія суддів -
у х в а л и л а :
ОСОБА_13 , обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15 п. 8 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ст. 348, ст. 128, ч. 1 ст. 263 КК України, продовжити запобіжний захід тримання під вартою, тобто з 11.07.2016 року по 08.09.2016 року включно.
Ухвала не підлягає оскарженню окремо від судового рішення.
с у д д і :
____________ _________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2