ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/1357/16-к
Провадження № 1-кп/483/124/2016
ВИРОК
Іменем України
23 вересня 2016 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000383 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Новотроїцьке Херсонської області, є громадянином України, з повною загально-середньою освітою, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, працює в ТОВ «Ясна Поляна-2014» на посаді охоронника, не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за контрактом, вчинив дезертирство за наступних обставин.

З 12 червня 2013 року ОСОБА_5 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України (дислокація АДРЕСА_2 ) на посаді старшого водія автомобільного відділення взводу забезпечення у військовому званні матрос.

У відповідності до вимог Указу Президента України №339 від 24 березня 2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23 березня 2014 року «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України», розпорядження Міністра оборони України та наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України №01 від 12 травня 2014 року, командиру військової частини НОМЕР_1 наказувалось здійснити марш особового складу військової частини з місця дислокації АДРЕСА_2 до військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_3 , з терміном прибуття до 13 травня 2014 року.

Проте 13 травня 2014 року військовослужбовець ОСОБА_5 , у визначений строк не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_3 , та діючи умисно, з метою ухилитися від військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, продовжуючи ухилятися від військової служби, слідства та суду, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, що не з`явився на службу без поважних причин, до 03.08.2016 року проводив час на власний розсуд за місцем своєї реєстрації та проживання.

03 серпня 2016 року внаслідок проведених оперативно-розшукових заходів було встановлено місце знаходження ОСОБА_5 , який прибув за викликом до військової прокуратури Миколаївського гарнізону.

13 травня 2015 року наказом командувача ВМС ЗС України № 37-РС ОСОБА_5 звільнено з військової служби в запас через службову невідповідність.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в дезертирстві, вчиненому за вище викладених обставин, винним себе визнав повністю. Дав показання про те, що не прибув до нового місця дислокації військової частини в АДРЕСА_3 та не бажаючи надалі проходити військову службу, знаходився за місцем постійного проживання. При цьому, він усвідомлював злочинність таких дій, у вчиненому щиро кається.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Роз`яснивши учасникам судового розгляду наслідки щодо позбавлення їх права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
Аналізуючи викладене, суд знаходить доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину і кваліфікує його дії - за ч. 1 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби при переведенні.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. ст. 65-67 КК України враховує, що ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, його особу, а саме те, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, його щире каяття у вчиненому, перебування на утриманні малолітньої дитини, зявлення до військової прокуратури з зізнанням. Обставин, що обтяжують покарання для ОСОБА_5 , судом не встановлено.

З врахуванням викладених обставин, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без відбування призначеного покарання та, відповідно, можливим, на підставі ст. 75 КК України, звільнення його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.
Оскільки на час винесення вироку підстави, які були враховані при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не відпали, а підстав для зміни запобіжного заходу судом не встановлено, суд вважає за необхідне обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Цивільний позов у провадженні не заявлено, судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням строком на один рік.

На підставі п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти вказані органи про зміну місця проживання та роботи.
Застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуючий: