Справа № 161/5875/16-к
Провадження № 1-кп/161/331/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 12 травня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №30000269, що надійшов з Луцької місцевої прокуратури 05.05.2016 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стрілкове Геніченського району Херсонської області, українця, гр.України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.12.01.2009 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст. 122 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України надано іспитовий строк 2 роки; постановою Луцького міськрайонного суду від 28.05.2009 скасовано іспитовий строк та направлено в місця позбавлення волі для відбуття покарання, ;

2.11.01.2012 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст. 185 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 26.12.2012 по відбуттю строку покарання;

3.12.06.2015 Горохівським районним судом Волинської області за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України надано іспитовий строк 2 роки;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 297 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 25.03.2016 близько 16.00 год., перебуваючи на частково огородженій території сільського кладовища, що в с.Воютин Луцького району, з корисливих мотивів, керуючись метою викрадення майна, ігноруючи моральні засади суспільства в частині поваги до померлих та місць їхнього поховання, вчинив наругу над могилами, у яких поховані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зокрема, шляхом пошкодження та демонтажу таємно викрав металеву арматуру діаметром 32 мм, яку в подальшому виніс за межі кладовища та продав, при цьому пошкодивши стели пам`ятників, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 2800 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.297 КК України, тобто вчинив наругу над могилами, з корисливих мотивів.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні наруги над могилами, з корисливих мотивів, визнав повністю. Суду дав показання, що 25.03.2016 близько 16.00 год., перебуваючи на території сільського кладовища, що в с.Воютин Луцького району, з корисливих мотивів, пошкодивши стели пам`ятників, викрав металеву арматуру, яку в подальшому виніс за межі кладовища та продав.

На даний час збитки потерпілій відшкодовані. У вчиненому розкаявся та просив суворо його не карати.

Крім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим ОСОБА_4 його винність у вчиненні наруги над могилами, з корисливих мотивів, підтверджується зібраними під час досудового провадження доказами, фактичні обставини яких ніким не оспорюються, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, не проводиться їх дослідження.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, збитки їй відшкодовані.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, має постійне місце проживання, де характеризується задовільно, збитки потерпілій відшкодовані, остання будь-яких претензій до нього не має, однак, зважаючи на особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, вчинив новий корисливий злочин в період іспитового строку, який, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ст. 297 ч.3 КК України, із застосуванням ст.ст. 71, 72 КК України, у виді позбавлення волі.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, залишити за належністю та передати законному володільцеві.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.297 ч.3 КК України, призначивши покарання 4 (чотири) роки обмеження волі.

На підставі ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком Горохівського районного суду від 12.06.2015 1 (один) місяць позбавлення волі, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, остаточно визначити до відбуття ОСОБА_4 2 (два) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід залишити попереднім домашній арешт.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання, тобто, з моменту фактичного затримання.

Речові докази:
-молоток, що переданий на зберігання ОСОБА_9 залишити за належністю законному володільцеві;
-металеву арматуру діаметром 32 мм, довжиною 2 м, що передана на зберігання в камеру схову речових доказів Луцького відділення поліції Луцького ВП ГУНП у Волинській області повернути за належністю законному володільцеві ОСОБА_8 .

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії даного вироку.

ГОЛОВУЮЧИЙ: