Справа № 591/7876/15-к
Провадження № 1-кс/591/130/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2016 року м. Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000061 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и в:
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивував тим, що ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, переховувався від органів досудового розслідування, відповідно ст. 183 КПК України до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Тому з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та упередження можливих спроб переховуватися від слідчого та суду просив застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підтримав, так як ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину визнає, сам з`явився до слідчого, просить застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на підозрюваного обов`язки з`являтися до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою та заборонити залишати територію військової частини НОМЕР_1 , розташованої в АДРЕСА_1 , оскільки він перебуває в розпорядженні цієї військової частини.

Підозрюваний та його захисник не заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши надані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється за ст. 407 ч.4 КК України, а саме у тому, що він на підставі Указу Президента України від 21.07.14 № 607 «Про часткову мобілізацію» 02 вересня 2014 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та в той же день направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ). Далі, у зв`язку зі створенням в АДРЕСА_3 нового військового формування солдат ОСОБА_5 переведений для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_3 , де призначений на посаду робітника підсобника 2 інженерно - будівельного відділення 2 інженерно-будівельного взводу 3 інженерно-будівельної роти. 1 травня 2015 року солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, без дозволу командування військової частини, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив місце служби - військову частину польова пошта НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Факт відсутності ОСОБА_5 на службі встановлено командуванням частини під час перевірки наявності особового складу на ранковому шикуванні цього ж дня о 08.00 год. Крім того, під час незаконної відсутності у військовій частині солдат ОСОБА_5 обов`язків військової служби не виконував а проводить час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби, на телефонні дзвінки командування підрозділу, в якому проходить військову службу, та командування частини не відповідає, про своє місце знаходження командування не повідомляє і до цього часу до місця служби не повернувся. Таким чином ОСОБА_5 достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині польова пошта НОМЕР_3 , без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин, 1 травня 2015 року самовільно залишив місце служби розташування військової частини польова пошта НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 , чим вчинив самовільне залишення місця служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 05 листопада 2015 року був наданий дозвіл на затримання ОСОБА_5 та 24 березня 2016 року на підставі цієї ухвали його було затримано.

Відповідно до Наказу № 7 від 14.01.2016 ОСОБА_5 знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 .

Під час розгляду клопотання суд повинен встановити, чи доводять надані стороною провадження докази обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин. Про це наголошується в рішенні Європейського суду з прав людини від 13 серпня 1990 року по справі «Фокс та інші проти Сполученого Королівства».

На думку суду, слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що підтверджується наданими суду матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається наявність достатньої інформації щодо наведених обставин (а.с.7-17).

Доведеним слід вважати наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі, переховувався від слідчого, а тому є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від слідчого та суду.

Наявність будь-яких інших ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, прокурором та слідчим не доведено в судовому засіданні, оскільки в їх обґрунтування не надано жодних доказів.

Тому, враховуючи обставини справи, слідчий суддя доходить висновку про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язавши ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду та заборонити залишати територію військової частини НОМЕР_1 , розташованої в АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 193-199 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000061 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду заборонити йому залишати територію військової частини НОМЕР_1 , розташованої в АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, суду.

Встановити строк дії ухвали до 23 травня 2016 року включно.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з моменту її вручення, а особами, що не були присутні під час її оголошення з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1