УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2016 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність відповідальних осіб ГСУ Служби безпеки України щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, викладених в заяві № 643,

В С Т А Н О В И В:

29 червня 2016 року до слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшла вказана скарга ОСОБА_3 , в якій заявник ставить питання про зобов`язання відповідальних службових осіб ГСУ СБУ внести відомості про злочин за заявою № 643 від 22.06.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до ст. 214 КПК України.

В обґрунтування ОСОБА_3 вказав, що він подав слідчому ГСУ СБУ України заяву про кримінальне правопорушення, вчинене суддею Солом*янського районного суду м. Києва, а також посадовими особами НАБУ ОСОБА_4 , А. Ситником, Г. Углаві, посилаючись при цьому на ст. 214 КПК України. Однак у встановленому порядку та в строки відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені.

В діях вказаного судді він убачає склад злочину, що пов*язує з невірним на його думку трактуванням норм законодавства під час ухвалення судового рішення. Вказані обставини вчинення, як вважає заявник, злочину він виклав в заяві, яка подана ним до ГСУ СБ України. Відповідно до ст. 38 КПК України у слідчого СБУ існує обов`язок внесення таких відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань до зміни прокурором підслідності.

У судове засідання заявник не з*явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, його неявка не перешкоджає розгляду справи. При цьому суд враховує положення ст.26 КПК України щодо диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах і спосіб, передбачених КПК України.

Представник Служби безпеки України в судове засідання не з*явився, неявка представника не перешкоджає розгляду скарги відповідно до ч.3 ст.306 КПК України.

Слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах наведених доводів, дослідивши надані матеріали, дійшов наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів скарги, 22.06.2016 у приймальні СБ України прийнята заява ОСОБА_3 № 643 і 643-С про вчинення суддею Солом*янського районного суду м. Києва кримінального правопорушення. З наведених доводів заяви убачається, що ОСОБА_3 звернувся із заявою про кримінальні правопорушення, які вважає вчиненими суддею у зв`язку з прийнятим ним судовим рішенням.

Статтею 126 Конституції України і законами України встановлені гарантії незалежність і недоторканість суддів. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється. Гарантії незалежності суддів закріплені також в статті 6 Закону України Про судоустрій і статус суддів.

Разом з тим, у відповідності до даної категорії законодавством передбачений окремий спеціальний порядок внесення даних, що забезпечує та гарантує принцип незалежності судової гілки влади. Такі гарантії незалежності суддів закріплені також в ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з ст.8 Конституції України Конституція має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Положеннями ст.214 КПК України передбачено загальну процедуру внесення відомостей про злочин до ЄРДР, якщо слідувати якій, то внести відомості до ЄРДР щодо судді може не лише Генеральний прокурор або його заступник, а також будь-який інший прокурор або слідчий.

Проте при вирішенні такого питання необхідно також застосовувати положення ч.1 ст.9 КПК України, відповідно до якої під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В силу ч.4 ст.9 КПК у разі, якщо норми КПК суперечать міжнародному договору, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 р., судовий розгляд має здійснюватися незалежним судом.

Таким чином, передбачена статтею 214 КПК України можливість здійснення впливу на суддю у зв`язку з прийняттям ним судового рішення через запровадження щодо нього такої процедури виключає гарантовану Конституцією України та міжнародними зобов`язанням України незалежність судді, що порушує зазначені акти національного і міжнародного законодавства.

Згідно з п.68 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17.11.2010, тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності.

Аналогічні висновки містяться й в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади», де в преамбулі визначені гарантії незалежності і недоторканості суддів як носіїв судової влади, такими гарантіями, зокрема є й недопустимість втручання у здійснення правосуддя, впливу на суд або суддів у будь-який спосіб.

Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України у висновку щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства, також вказує на неприпустимість втручання у діяльність судових органів у будь-який спосіб, у тому числі шляхом звернення до правоохоронних органів з метою схилити його до вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення.

Окрім того, ч.1 ст.2 КК України визначено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Слідчий суддя також враховує, що відповідно до ст.480 КПК стосовно професійного судді діє особливий порядок кримінального провадження.

Одночасно слідчий суддя враховує, що доводи заяви ОСОБА_3 про злочин судді зводяться фактично до незгоди з висновками судді під час винесення ухвали, що не може свідчити про наявність даних, які підтверджують об`єктивні ознаки кримінальних правопорушень в діях особи, та які слугують підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у відповідності до положень ч.1 ст.214 КПК України. Підстав для зобов`язання слідчого, прокурора внести відомості до ЄРДР щодо судді у зв`язку з прийняттям ним будь якого судового рішення, яке є законним, доки не скасовано в апеляційному чи касаційному порядку, не переглянуте компетентним судом, є обов`язковим до виконання у відповідності до ч.5 ст.124 Конституції України, - буде порушувати гарантії незалежності судді у виконанні ним професійних обов`язків та свідчити про втручання в діяльність судді.

У зв`язку із зазначеним слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги в скарзі щодо зобов*язання внесення відомостей про злочин щодо професійного судді у зв*язку із винесеним ним судовим рішенням не грунтуються на законі, задоволенню не підлягають.

Щодо інших доводів скарги та заяви про злочин слідчий суддя враховує, що відповідно до ч. 1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить сліди злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином, реєстрації в ЄРДР підлягають лише ті заяви чи повідомлення, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

При цьому в заяві ОСОБА_3 про злочин щодо дій представників НАБУ відсутні відомості про обставини вчинення як вважають злочину, який полягає в підбурюванні до злочину судді.

Аналізуючи зміст заяви в цій частині, слідчий суддя убачає, що така заява подана з оціночним викладенням загальних обставин, тобто по суті та за змістом вказана заява щодо представників НАБУ не є заявою про злочин, відомості в якій підлягають внесенню до ЄРДР. У вказаній заяві відсутнє викладення будь яких конкретних реальних обставин про подію злочину, що тягне кримінальну відповідальність.

Таким чином, оскільки в цій частині відсутні дані, які б достовірно свідчили про наявність події злочину відповідно до ст. 11 КПК України, матеріали скарги свідчать про відсутність підстав вважати, що уповноваженою особою СБ України вчинено бездіяльність, у зв*язку з чим слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість доводів скарги, в задоволенні якої необхідно відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.126 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст.9, 214, 303, 480 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ГСУ СБ України щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, викладені в заяві № 643 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1