Справа № 184/1585/16-к
Номер провадження 1-кп/184/136/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського міського суду кримінальне провадження № 0000679 від 01.07.2016 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Докучаєвськ, Волновахського району, Донецької області, громадянина України, українця, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, не одруженого, на утрманні має неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13.12.2011 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 71 КК України позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;

- 04.10.2014 року ухвалою Синельниковського суду Дніпропетровської області на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково звільнений на не відбутий строк 3 місяця 17 днів.

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190 ч. 2, 185 ч. 2 КК України,-

сторони кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_5 , обвинувачений - ОСОБА_3 , потерпіла - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи не погашену і не зняту у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову повторно вчинив новий корисливий злочин.

Так, 30.06.2016 року приблизно об 11 годині, ОСОБА_7 знаходився на вулиці Соборній, в районі ринку 35 мікрорайону у м. Покров, Дніпропетровської області, де зустрів раніше йому знайому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В цей же день та час у ОСОБА_8 виник злочинний намір, спрямований на заволодіння майном, що належить ОСОБА_6 , а саме велосипедом «Україна».

В цей же день та час, знаходячись там же, ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний намір, зловживаючи довірою ОСОБА_6 , під вигаданим приводом, попросив у останньої скористатися належним їй велосипедом «Україна», нібито для того, щоб з`їздити по своїх справах, пообіцявши відразу повернути вказаний вище велосипед. Довіряючи ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , не підозрюючи про його злочинний намір, добровільно передала йому велосипед марки «Україна».

Таким чином, ОСОБА_7 , не маючи наміру повернути велосипед ОСОБА_6 , зловживаючи довірою останньої, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, заволодів велосипедом «Україна», вартість якого, згідно товарознавчої експертизи №6/12.1/1611 від 28.07.2016 року становить 837 гривень 50 копійок, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Крім того, 15.07.2016 року приблизно о 11 годині 20 хвилин ОСОБА_7 проходив повз торговий будинок «Віконт Д», розташований за адресою АДРЕСА_2 , де біля металевої велопарковки побачив велосипед марки «Україна», де у нього виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме велосипеда марки «Україна».

В цей же день та час, знаходячись там же, реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_7 підійшов до металевої велопарковки, біля котрої знаходився велосипед марки «Україна», належний громадянці ОСОБА_10 , де переконавшись, що ніхто не бачить його протиправних дій, шляхом підбору ключа відчинив замок захисного ланцюжка, після цього, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих спонукань, викрав велосипед марки «Україна» вартість котрого, згідно висновку товарознавчої експертизи №6/12.1/1612 від 28.07.2016, становить 837 гривень 50 копійок, чим причинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

Після цього, з вказаним майном ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про проведення розгляду справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість та бажає давати правдиві покази.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти проведення розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала проти проведення розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_10 у судове засідання не зявилась, але надала суду письмову заяву згідно якої просить суд провести судові засідання за її відсутності у звязку із відпусткою під час якої вона буде перебувати за межами міста, проти проведення розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України не заперечує, цивільний позов підтримує у повному обсязі. При призначенні покарання потерпілі поклалися на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники судового розгляду погодились з недоцільністю дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, суд згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним допит свідків, дослідження усіх документів зібраних на стадії досудового розслідування, а обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та матеріалів, необхідних для вирішення питань згідно ст. 368 КПК України. При цьому судом було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчинених злочинах при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та підтвердив обставини вчинених кримінальних правопорушень. Пояснив, що дійсно 30.06.2016 року перебуваючи в районі ринку 35 мікрорайону де зустрів там знайому йому ОСОБА_11 у якої він потім під вигаданим приводом заволодів її велосипедом "Україна", який в подальшому продав а коштами розпорядився на влансий розсуд.

Крім того, 15.07..2016 року приблизно о 11 год. 20 хв. проходячи повз торговий будинок "Віконт Д" по АДРЕСА_2 , де на велопарковкі побачив велосипед "Україна", підійшовши до велопарковки підібрав ключ і заволодів велосипедом. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім того обвинувачений ОСОБА_3 визнав цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_10 в повному обсязі.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. В скоєному обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся.

Судом досліджені матеріали, що характеризують особу ОСОБА_3 :

- довідка, КЗ "Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Покров" № 1989 від 21.07.2016р.;

- копія Ф.1 на ОСОБА_3 з підтвердженням анкетних даних;

- відомості про наявність судимостей;

- характеристика на ОСОБА_3 ;

- свідоцтво про народження ОСОБА_4 .

Суд визнає, що зазначені докази по справі зібрані у порядку і відповідно до вимог закону, є належними, допустимими та достатніми для постановлення вироку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід правильно кваліфікувати:

- за ч. 2 ст. 190 КК України, а саме як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно;

- за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Суд оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочинів і про обстановку їх виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази суд визнає їх належними, допустимими, достовірними і приходить до висновку, що їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, свідчить про винність обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.2 ст.185 КК України.

Обставинами згідно ст.66 КК України, які пом`якшують покарання суд визнає, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, в силу ст.67 КК України, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Призначаючи відповідно до ст. 65 КК України вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд, керуючись правосвідомістю, враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відносяться до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді позбавлення волі, в межах санкції статтей за їх сукупністю шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі за правилами ст.70 ч.1 КК України.

Разом з тим, спираючись на встановлені обставини справи, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, того факту, що обвинувачений вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв в розкритті злочину, що визнано судом обставиною, яка пом`якшує покарання, відсутність обтяжуючих обставин, враховуючи обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра і фтизіатра не перебуває, перебуває на обліку у нарколога з діагнозом наркоманія, має на утриманні неповнолітню дитину а тому суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Даючи оцінку позовним вимогам потерпілої ОСОБА_10 викладених у заявленому цивільному позові, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, судом встановлено, що своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_10 згідно висновку товарознавчої експертизи № 6/12.1/1611 від 28.07.2016 року матеріального збитку в сумі 837 гривень 50 копійок.

Під час досудового розслідування та судового розгляду розмір матеріальної шкоди, обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілій не відшкодовано, позов визнаний обвинуваченим у повному обсязі й таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб в зв`язку з чим, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в межах позовних вимог.

Потерпіла ОСОБА_6 цивільний позов не заявляла.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 - не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України суд -

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 (один) рік позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (два) роки позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки. На підставі п. 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 проходити обов`язкову реєстрацію в органах кримінально-виконавчої інспекції і повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 837 (вісімсот тридцять сім) гривень 50 копійок.

Речові докази по справі:

- велосипед марки "Україна 2 номер рами - НОМЕР_1 , котрий вилучено до Покровського ВП та передано під схорону розписку потерпілій ОСОБА_6 - після набрання вироком законної сили залишити власниці ОСОБА_6 ;

- сумка господарська в котрій знаходилось 2 кілограма цементу та полімерний мішок з деревяними плінтусами, яку вилучено до Покровського ВП та передано під схорону розписку потерпілій ОСОБА_10 - після набрання вироком законної сили залишити власниці ОСОБА_10 ;

- оптичний диск з відеозаписом з камер спостереження магазину " ІНФОРМАЦІЯ_4 " по АДРЕСА_2 за 15.07.2016 р., який знаходиться у матеріалах кримінального провадження - - після набрання законної сили вироком залишити в матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 703 (сімсот три) гривні 68 копійки.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1