АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
15 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не одруженої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 22 вересня 2009 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
-25 липня 2011 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць, звільненої умовно-достроково 29 січня 2013 року на невідбуту частину покарання 7 місяців 4 дні;
-06 листопада 2013 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2011 року та призначено остаточне покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі; 01.08.2014 року звільнена від відбування покарання згідно п. В ст. 1 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року на підставі ухвали Новозабарського районного суду м. Чернігова від 24.07.2014 року, -
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_5
за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, КК України та призначено покарання: за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3-х років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 2-х років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Запобіжний захід особисте зобов`язання.
По справі вирішено питання щодо речових доказів.
За вироком суду, ОСОБА_5 11 квітня 2015 року приблизно об 11 годині, знаходячись у відділі «Сад та огород» торгівельного центру «Епіцентр К» за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 20-Д м. Києва, з метою збагатитись за рахунок чужого майна, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, повторно таємно викрала належний ТОВ «Епіцентр К» товар, а саме: дві упаковки з «Розпилювач з підсвічуванням», вартістю за одиницю 490 грн., загальною вартістю 980 грн. Після цього ОСОБА_5 , бажаючи довести свій умисел на таємне викрадення майна до кінця, заховала викрадені речі до своєї сумки та, пройшовши лінію кас, зникла з місця вчинення злочину, спричинивши ТОВ «Епіцентр К» шкоду на суму 980 грн.
Крім того, 14 квітня 2015 року приблизно о 9 годині 35 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись у відділі «Сад та огород» торгівельного центру «Епіцентр К» за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 20-Д м. Києва, з метою збагатитись за рахунок чужого майна, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, повторно таємно викрала належний ТОВ «Епіцентр К» товар, а саме: дві упаковки «Модуль освітлювальний», вартістю за одиницю 753,33 грн. Після цього ОСОБА_5 , бажаючи довести свій умисел на таємне викрадення майна до кінця, заховала викрадені речі до своєї сумки та, пройшовши лінію кас, намагалася зникнути з місця вчинення злочину, однак свій умисел на повторне таємне викрадення майна не довела до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана працівниками служби охорони магазину при виході з приміщення.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, ОСОБА_5 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
Не погоджуючись з таким рішенням суду заступник прокурора міста Києва подав апеляційну скаргу, в якій посилаючисьна невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3-х років позбавлення волі, за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України у виді 2-х років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 3-х років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.
Зазначає, що місцевий суд не надав належної і достатньої оцінки обставинам кримінального правопорушення, даним про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченої, яка раніше судима за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності та відбувала реальне покарання у місцях позбавлення волі, після чого, вчинила нові злочини, що свідчить про небажання перевиховуватись та стати на шлях виправлення.
Звертає увагу на об`єкт злочинного посягання, який у жодному випадку не можна віднести до предметів першої необхідності, на викрадення яких обвинувачену підштовхнула складна життєва ситуація, а тому вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої без ізоляції від суспільства є неможливим. Зазначає, що суд першої інстанції у вироку не навів достатнього обґрунтування на користь висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, оскільки таких даних не було здобуто в ході судового розгляду кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення захисника обвинуваченої, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обвинувачену, яка просила оскаржуваний вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, і учасники судового провадження у такому випадку позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, перегляду в апеляційній інстанції підлягає лише рішення суду першої інстанції про призначене ОСОБА_5 покарання.
Дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані відповідно до встановлених судом фактичних обставин по справі та пред`явленого обвинувачення, що ніким із учасників судового розгляду під сумнів не ставиться.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд першої інстанції врахував тяжкість вчинених нею злочинів, її відношення до вчиненого, особу обвинуваченої, те, що вона за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, з 02.05.2015 року проходить курс ресоціалізації в Міжнародному благодійному фонді Н.Потопаєвої у центрі «Нове життя» від наркотичної залежності, де працює та приймає активну участь у діяльності центру, як волонтер та позитивно характеризується, раніше судима, відсутність обставин, які обтяжують покарання та наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди, та визнав за можливе призначити покарання без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. 75 КК України.
Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, про те, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання необґрунтовано застосував положення ст. 75 КК України та звільнив її від призначеного покарання з випробуванням.
Так, згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням. Таким чином стаття 75 КК України застосовується лише у тому разі, коли для цього є умови і підстави.
Призначивши ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, суд першої інстанції фактично не зазначив, за наявності яких підстав він дійшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання, та не мотивував своє рішення про звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням.
Так, суд першої інстанції хоча і зазначив, але фактично не взяв до уваги того, що ОСОБА_5 вчинила умисний злочин, який віднесено до категорії середньої тяжкості, раніше неодноразово судима за аналогічні злочини та вчинила новий злочин маючи непогашені судимості за попередніми вироками, за якими відбувала покарання у місцях позбавлення волі, а також того, що вона скоїла два епізоди, а саме таємне викрадення чужого майна та закінчений замах на таємне викрадення чужого майна вчинене повторно з невеликим проміжком часу, а саме 11.04.2015 та 14.04.2015 року.
Також судом не враховано й те, що на момент вчинення злочинів ОСОБА_8 суспільно-корисною працею не займалася, а отже вчинила умисний корисливий злочин з метою власного збагачення.
Вказані обставини свідчать про підвищений рівень суспільної небезпеки обвинуваченої та спростовують висновок суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, в умовах застосування щодо обвинуваченої положень ст. ст. 75, 76 КК України.
З цих підстав колегія суддів вважає необхідним для виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів, призначене районним судом покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуттям та погоджується зі строком покарання визначеним районним судом, враховуючи конкретні обставини справи, відповідно до яких обвинувачена на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила та знову вчинила умисний злочин, ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, дані про особу обвинуваченої, які наведені у вироку, а також обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття у вчиненому злочині та добровільне відшкодування завданої шкоди, відсутністю обставин, що обтяжують покарання.
Крім того, згідно рішення Подільського районного суду м. Києва від 20.02.2015 року ОСОБА_5 була позбавлена батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як веде аморальний спосіб життя, що вказує на її небажання ставати на шлях виправлення.
Відповідно до п.4 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в апеляційному суді є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто застосування закону, який не підлягає застосуванню, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, внаслідок м`якості.
За наведених обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченій ОСОБА_5 покарання підлягає скасуванню, з ухваленням нового вироку з призначенням їй покарання без застосування ст.ст. 75, 76 КК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 420, 424 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва задовольнити.
Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України в частині призначеного покарання скасуватита ухвалити новий вирок.
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання:

за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

за ч.2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

До вступу вироку у закону силу запобіжний захід ОСОБА_5 залишити без змін особисте зобов`язання.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим протягом того ж строку з моменту отримання копії вироку.

Судді:

________________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1430/2015
Категорія КК: 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1