Єдиний унікальний номер 201/4491/14-к
Номер провадження 1-кп/201/44/2016

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2016 року м. Дніпропетровськ
вул. Паторжинського, 18а
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України,
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, тобто в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, вчиненому у разі перевищення меж необхідної оборони, при наступних обставинах.
17 квітня 2012 року, близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у домоволодінні АДРЕСА_1 , зустрів раніше йому знайомого ОСОБА_7 , під час конфлікту на ґрунті неприязних відносин між останніми, ініціатором якого був ОСОБА_7 , який висловлював на адресу обвинуваченого погрози про завдання фізичної болі, тілесних ушкоджень, а також погрози життю, та взявши у праву руку сокиру, ОСОБА_7 замахнувся нею на обвинуваченого. У цей час ОСОБА_6 , сприймаючи дії ОСОБА_7 , як реальну загрозу для життя та здоров`я, яка виражалась у спричиненні йому тілесних ушкоджень сокирою, захищаючись від нападу ОСОБА_7 , з метою захисту і подальшого припинення протиправних дій ОСОБА_7 , не оцінивши небезпечності посягання та обстановки захисту, маючи при цьому реальну можливість захистити свої інтереси без заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, в тому числі шляхом залишення приміщення домоволодіння, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, перевищуючи межі необхідної оборони, оскільки захист явно не відповідав характеру нападу, умисно із значною силою завдав один удар кулаком правової руки в область голови ОСОБА_7 , потім кулаком правової руки завдав ще два удари по тулубу ОСОБА_7 , після чого почергово правовою та лівою рукою задав не менше п`яти шести ударів в область тулубу ОСОБА_7 до моменту, коли потерпілий впав на підлогу та випустив з руки сокиру, а обвинувачений ОСОБА_6 залишив місце вчинення кримінального правопорушення. В результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 у ОСОБА_7 виявлена сумісна тупа травма грудної клітини та черева: синці на лівій бічній поверхні грудної клітини у ніжній третині та на правій задньо-бічній поверхні грудної клітини у середньо нижній третині; перелом 7, 8, 9, 10 ребер праворуч по кривій лінії від задньо-паховій до лопаткової лінії, місцями з пошкодженням пристінкової плеври, перелом 5, 6, 7, 8, 9-го ребер ліворуч по кривій лінії між передньо-паховою та середньо-паховою лініями, місцями з пошкодженнями пристінкової плеври, перелом 6, 7, 8-го ребер ліворуч по задньо-паховій лінії, без пошкоджень пристінкової плеври, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до настання смерті ОСОБА_7 .
Судом дослідженні усі наданні стороною обвинувачення докази, які, за думкою вказаної сторони, підтверджують винуватість ОСОБА_6 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 124 КК України визнав повністю і показав, що ОСОБА_7 є рідним братом його матері, з яким у нього склалися дуже неприязні стосунки. Він разом із ОСОБА_7 проживали у будинку АДРЕСА_1 , який належав покійній матері ОСОБА_7 . Неприязні стосунки із ОСОБА_7 склалися на ґрунті зловживання останнім алкогольними напоями, в результаті чого, у них постійно виникали сварки. Зазначив, що взагалі ОСОБА_7 був проти того, щоб він проживав у будинку АДРЕСА_1 та вважав, що він повинен платити орендну плату за проживання. 17 квітня 2012 року, він прийшов до місця свого мешкання близько 20 години і пішов на кухню. Із кімнати, в якій проживав ОСОБА_7 доносилися різні образливі слова на його адресу, в тому числі, і з приводу його національності, при цьому, в будинку, крім нього та ОСОБА_7 нікого не було. Він намагався розібратися в цьому конфлікті словесно, і знаходячись у кухні, з`ясовував у ОСОБА_7 причину його такої поведінки, при цьому, йому показалося, що останній був у нетверезому стані. Після чого, він першим підійшов до порога кімнати, де проживав ОСОБА_7 для того, щоб розібратися у причині тих образ, які висловлював останній на його адресу. ОСОБА_7 також вийшов на поріг кімнати і між ними почалась словесна перепалка тривалістю 15 хвилин. Коли він зрозумів, що ця перепалка є безглуздою і не має сенсу її продовжувати, він вирішив піти із будинку, повернувшись, він через праве плече побачив, як ОСОБА_7 замахнувся на нього сокирою. Враховуючи попередні численні сварки, під час яких ОСОБА_7 погрожував його життю та здоров`ю, він припустив, що ОСОБА_7 буде на нього нападати та прийняв рішення захищатися. Вони стояли на відстані 40-50 см друг від друга, він заблокував удар і наніс декілька ударів кулаком в область челюсті ОСОБА_7 , після чого останній опустив руку із сокирою і ніяких активних фізичних дій відносно нього не здійснював, але, він, захищаючись від ОСОБА_7 та припускаючи можливого нападу з його сторони, наніс останньому удари кулаками обох рук в область тулубу зліва і справа, точну кількість ударів зазначити не може, приблизно 6, але не більш 10 ударів. Після останніх ударів, ОСОБА_7 впав на спину на підлогу у свою кімнату, він підійшов, взяв сокиру та відкинув у кінець кімнати ОСОБА_7 . Після чого, приблизно о 20 годині 20 хвилин або 30 хвилин пішов в магазин, при цьому, ОСОБА_7 продовжував висловлювати на його адресу погрози. Повернувся додому вже вночі, приблизно о 3 годині, при цьому, у кімнату ОСОБА_7 не заходив і не цікавився його станом здоров`я, так як, останній був йому неприємним, відразу ліг спати. Зранку 18 квітня 2012 року о 08 годині 30 хвилин покинув будинок та пішов на роботу, при цьому до кімнати ОСОБА_7 не заходив. Про смерть ОСОБА_7 дізнався 18 квітня 2012 року із дзвінка сусіда ОСОБА_8 . Приїхав додому приблизно о 15 годині 30 хвилин, де вже знаходилися працівники міліції та родичі ОСОБА_7 . Додав, що розумів, що після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , останньому можливо необхідна була медична допомога, але не викликав швидку і навіть не запропонував потерпілому таку допомогу свідомо, оскільки ОСОБА_7 хотів його вбити. Додав, що цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_5 у розмірі 1 560 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди не визнає у повному обсязі, оскільки вважає, що остання подала цей позов виключно з корисливих спонукань і жодних моральних страждань з приводу смерті її колишнього чоловіка не перенесла. Просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_5 показала, що ОСОБА_7 є її колишнім чоловіком, від шлюбу з яким у них є син ОСОБА_9 . Після розірвання шлюбу підтримувала з ОСОБА_7 дружні стосунки. Обвинуваченого ОСОБА_6 знає з народження, він є племінником ОСОБА_7 , з яким разом проживали у будинку АДРЕСА_1 та додала, що між останніми склалися неприязні стосунки через те, що вони не поділили будинок, в якому проживали. 18 квітня 2012 року вона поверталася з роботи приблизно о 16 годині, їй зателефонувала її мати та повідомила, що її колишній чоловік ОСОБА_7 помер. Вона відразу ж зателефонувала своєму сину ОСОБА_9 , який теж повідомив, що у нього вже не має батька. Тоді вона приїхала до місця проживання свого колишнього чоловіка ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , де вже знаходився її син ОСОБА_9 , зі слів якого дізналася, що він в цей день приїхав провідати свого батька приблизно о 14 годині, але будинок був закритий і ніхто не відкривав двері. Потім прийшов приятель ОСОБА_7 і приблизно о 15 годині 30 хвилин, з яким вони разом розкрили двері будинку та виявили ОСОБА_7 у його кімнаті мертвим. Після чого викликали міліцію. Коли вона зайшла у будинок, побачила ОСОБА_7 та жахнулася, оскільки останній лежав на ліжку, голова навзнак, на правій скроні садна, а коли судово-медичний експерт оглядав труп останнього та підняв светр, вона побачила, що тулуб ОСОБА_7 був синій в області грудної клітини. Зазначила, що взагалі не погоджується із запропонованою суду стороною обвинувачення кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_10 та вважає, що в його діях є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Додала, що її колишній чоловік незадовго до смерті зламав ногу, після чого так і не видужав, при цьому, не міг швидко пересуватися, ходив із палицею та постійно кульгав, а тому вона не вірить у версію обвинуваченого з приводу нападу ОСОБА_7 на останнього із сокирою, а також піддала сумніву показання обвинуваченого в частині того, що її колишній чоловік похилого віку, якому на момент вчинення злочину було 63 роки міг становити небезпеку для молодого та вочевидь розвинутого фізично ОСОБА_10 . Просила суд врахувати всі докази, звернути увагу на судово-медичну експертизу, час настання смерті ОСОБА_7 та перекваліфікувати дії обвинуваченого зі ст. 124 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України, винести справедливе рішення та призначити ОСОБА_10 відповідне покарання у вигляді позбавлення волі. Крім того, в повному обсязі підтримала свої позовні вимоги та просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на її користь 1 560 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, на підтвердження яких надала відповідні документи та зазначила, що смерть її колишнього чоловіка, з яким навіть після розірвання шлюбу вона підтримувала дружні стосунки, для неї величезний стрес, який до теперішнього часу вона не може пережити, додавши, що такої близької людини, як ОСОБА_7 , в її житті більше ніколи не буде, у зв`язку із чим, вона переживає і страждає до теперішнього часу.
В судовому засіданні допитана у якості свідка сторони обвинувачення ОСОБА_11 суду показала, що обвинувачений ОСОБА_10 її рідний брат, з яким у неї склалися добрі стосунки. З ОСОБА_7 вона була знайома, але між ними склалися неприязні стосунки. Колишню дружину ОСОБА_7 - ОСОБА_5 вона знала, але ніяких відносин із нею не підтримувала. ЇЇ брат ОСОБА_10 проживав у будинку АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_7 , між ними склалися неприязні стосунки через те, що останній зловживав алкогольними напоями. Додала, що вона із своїм сином також проживали у будинку АДРЕСА_1 до 2009 року, після чого переїхали, але в цьому будинку залишилися деякі її речі. 17 квітня 2012 року вона подзвонила ОСОБА_10 та сказала, що їй необхідно з ним зустрітися та забрати із будинку свої речі та речі сина, вони домовилися про зустріч того ж дня о 20 годині. Того ж дня, о 20 годині вона прийшла до будинку АДРЕСА_1 , зустрівшись із ОСОБА_10 , вони зайшли на двір. Далі ОСОБА_10 сказав, що він сам винесе її речі і пішов до будинку, а вона залишилася чекати його на веранді, при цьому, вікно на веранді було закрито шторами. Під час очікування ОСОБА_10 вона чула голоси, шум, розмови на підвищених тонах, але в будинок не заходила, так як не бажала зустрічатися із ОСОБА_7 . Приблизно через 30 хвилин ОСОБА_10 вийшов із будинку, був схвильований та повідомив, що ОСОБА_7 буянить і свої речі вона зможе забрати наступного разу, при цьому наполягав, що їй необхідно прийти наступного разу. Після чого, ОСОБА_10 закрив вхідні двері будинку на ключ і вони пішли звідси, вона направилася додому, а ОСОБА_12 пішов на роботу. Додала, що в у будинку в той вечір, окрім ОСОБА_10 та ОСОБА_7 нікого не було. При цьому, коли вони уходили, вона чула, як працює телевізор, на допомогу ніхто не кликав. Наступного дня, приблизно о 17 годині, їй подзвонив ОСОБА_13 та повідомив, що у будинку АДРЕСА_1 знаходяться працівники міліції, ОСОБА_7 мертвий, вхідні двері будинку зламані. Після чого, вона відразу ж приїхала, зустрілася з ОСОБА_10 , але він їй нічого не пояснював. Додала, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 часто виникали сварки з приводу того, що останній вживав алкогольні напої, але жодного разу не бачила, щоб вони дралися. Підтвердила суду той факт, що ОСОБА_5 відвідувала ОСОБА_7 за місцем його мешкання. Додала, що ОСОБА_7 дійсно погано пересувався через перелам ноги, ходив із палицею та кульгав.
Під час судового розгляду допитаний у якості свідка сторони обвинувачення ОСОБА_8 суду показав, що з ОСОБА_10 у нього сусідські відносини, з ОСОБА_5 ніяких відносин не підтримує. Зазначив, що мешкає по сусідству із будинком АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 17 або 18 квітня 2012 року, точну дату вказати не може, так як не пам`ятає, приблизно о 10 годині повернувся із нічної зміни з роботи та знаходився вдома. В денний час у сусідньому дворі, де мешкав ОСОБА_10 із ОСОБА_7 , почув голоси та стуки, схожі на те, як зламують двері. Оскільки йому з двору його будинку не видно вхідні двері будинку АДРЕСА_1 , він подзвонив ОСОБА_10 та попередив про ці події. Через деякий час він побачив, що вхідні двері зламують син ОСОБА_7 ОСОБА_9 із знайомим потерпілого. Додав, що йому нічого невідомо про обставини отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, від яких помер останній. Зазначив, що неодноразово чув сварки між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , так як живе поруч, більш детально нічого з цього приводу пояснити не може. Підтвердив суду той факт, що ОСОБА_7 дійсно погано пересувався через перелам ноги та ходив із палицею.
Під час судового розгляду допитаний у якості свідка сторони обвинувачення ОСОБА_14 суду показав, що з ОСОБА_10 підтримує дружні стосунки, з ОСОБА_5 знайомий, але ніяких відносин не підтримує. Зазначив, що мешкає у будинку АДРЕСА_1 з 1963 року по сусідству із ОСОБА_7 , якого може охарактеризувати з позитивної сторони, як добру людину. При цьому, зазначив, що ОСОБА_7 вживав алкогольні напої і у нетверезому стані вів себе неадекватно та сварився з ОСОБА_10 та його матір`ю. Додав, що йому нічого невідомо про обставини отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, від яких останній помер. Про смерть ОСОБА_7 дізнався від працівників міліції. З ОСОБА_10 про обставини смерті ОСОБА_7 не спілкувався, останній йому нічого не розповідав. Зазначив, що незадовго до смерті ОСОБА_7 зламав ногу, після чого постійно кульгав та пересувався за допомогою палиці, виглядав худим та слабким.
Крім того, судом досліджені письмові документи, які є матеріалами кримінального провадження та наданні у якості доказів стороною обвинувачення.
Відповідно до акту судово-медичного дослідження трупу ОСОБА_7 № 820 від 11 травня 2012 року, судом встановлено, що експертною установою при дослідженні трупу ОСОБА_7 виявлено: сумісна тупа травма грудної клітини та черева: синці на лівій бічній поверхні грудної клітини у ніжній третині та на правій задньо-бічній поверхні грудної клітини у середньонижній третині; крововилив у товщі навколониркової клітковини ліворуч з розповсюдженням на позачеревну клітковину; перелом 7, 8, 9, 10 ребер праворуч по кривій лінії від задньо-пахвової до лопаткової лінії, місцями з пошкодженням пристінкової плеври, перелом 5, 6, 7, 8, 9-го ребер ліворуч по кривій лінії між передньо-паховою та середньо-паховою лініями, місцями з пошкодженнями пристінкової плеври, перелом 6, 7, 8-го ребер ліворуч по задньо-паховій лінії, без пошкодження пристінкової плеври, інфільтруючий крововилив з помірно вираженою лейкоцитарною реакцією в м`яких тканинах з проекції переломів ребер праворуч, інфільтруючий крововилив з початковими ознаками лейкоцитарної реакції в м`яких тканинах з проекції переломів ребер ліворуч; у плевральних порожнинах міститься близько 40 мл рідкої крові; великовогнищевий крововилив у товщі м`яких тканинах поперекової ділянки ліворуч.
Синці в проекції зовнішнього кута лівої параорбітальної ділянки, на підборідді знизу майже по центру, на верхній губі дещо ліворуч. Садна у лобно-тім`яній ділянці майже по центру, в лобній ділянці ліворуч, на передньо-бічній поверхні шиї праворуч. Внутрішньо-шкіряний крововилив на передньо-внутрішній поверхні в нижній третині лівої гомілки та крововилив в підлеглих м`яких тканинах. Крововиливи під м`якими покривними тканинами голови в обох скроневих ділянках. Контрактура лівого гомілкового-ступневого суглобу.
Нерівномірне забарвлення внутрішніх органів. Деякі морфологічні ознаки «шокової реакції» у печінці. Плями Мінакова під ендокардом серця. У порожнинах серця невелика кількість рідкої крові та крихких згортків крові. Навколо-судинний кардіосклероз. Гіпертрофія міокарду. Атеросклероз судин мозку, серця, аорти. Ділянки набряку та емфіземи легень. Панкреосклероз.
Смерть ОСОБА_7 наступила від сумісної тупої травми грудної клітини та черева, яка супроводжувалася численними переломами ребер та пошкодженням внутрішніх органів, і ускладнилася розвитком шоку.
Виявленні при дослідженні трупа вищенаведені ушкодження у вигляді сумісної тупої травми грудної клітини та черева прижиттєві, виникли незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), відносяться до тяжких тілесних пошкоджень, що призвели до настання смерті.
Решта виявлених при дослідженні трупа вищеописаних ушкоджень прижиттєві, виникли за деякий час до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), та у зв`язку з настанням смерті не стоять.
При судово-токсилогічному дослідженні крові з трупа не виявленні: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти.
Згідно дослідженому у судовому засіданні висновку судово-медичної експертизи № 820/339 Е від 12 грудня 2013 року, при експертизі трупа ОСОБА_7 встановлено: сумісна тупа травма грудної клітини та черева: синці на лівій бічній поверхні грудної клітини у ніжній третині та на правій задньо-бічній поверхні грудної клітини у середньо-нижній третині; крововилив у товщі навколониркової клітковини ліворуч з розповсюдженням на позачеревну клітковину; перелом 7, 8, 9, 10 ребер праворуч по кривій лінії від задньо-пахвової до лопаткової лінії, місцями з пошкодженням пристінкової плеври, перелом 5, 6, 7, 8, 9-го ребер ліворуч по кривій лінії між передньо-пахвовою та середньо-пахвовою лініями, місцями з пошкодженнями пристінкової плеври, перелом 6, 7, 8-го ребер ліворуч по задньо-пахвовій лінії, без пошкодження пристінкової плеври, інфільтруючий крововилив з помірно вираженою лейкоцитарною реакцією в м`яких тканинах з проекції переломів ребер праворуч, інфільтруючий крововилив з початковими ознаками лейкоцитарної реакції в м`яких тканинах з проекції переломів ребер ліворуч; у плевральних порожнинах міститься близько 40 мл рідкої крові; великовогнищевий крововилив у товщі м`яких тканинах поперекової ділянки ліворуч.
Синці в проекції зовнішнього кута лівої параорбітальної ділянки, на підборідді знизу майже по центру, на верхній губі дещо ліворуч. Садна у лобно-тім`яній ділянці майже по центру, в лобній ділянці ліворуч, на передньо-бічній поверхні шиї праворуч. Внутрішньо-шкіряний крововилив на передньо-внутрішній поверхні в нижній третині лівої гомілки та крововилив в підлеглих м`яких тканинах. Крововиливи під м`якими покривними тканинами голови в обох скроневих ділянках.
Встановленні при експертизі трупа тілесні ушкодження мають ознаки при життєвості, що підтверджується характером тілесних ушкоджень та вираженістю реактивних явищ.
Тілесних ушкоджень, характерних для боротьби або самозахисту, при експертизі трупа не встановлено.
Смерть ОСОБА_7 наступила від сумісної тупої травми грудної клітини та черева, яка супроводжувалася численними переломами ребер та пошкодженням внутрішніх органів, і ускладнилася розвитком шоку.
Виявленні при експертизі трупа вищенаведені ушкодження у вигляді сумісної тупої травми грудної клітини та черева, відносяться до тяжких тілесних пошкоджень, що призвели до настання смерті.
Решта виявлених при експертизі трупа вищеописаних ушкоджень, стосовно до живих осіб, відноситься до легких тілесних ушкоджень та у зв`язку настанням смерті не знаходяться.
Виявленні при експертизі трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, виникли незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі).
Враховуючи причину смерті, потерпілий міг здійснювати активні рухи до моменту втрати свідомості. Експертних даних, щоб встановити їх характер, об`єм, цілеспрямованість та довжину періоду, немає.
Тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми грудей та черева знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Враховуючи характер тілесних ушкоджень та вираженість реактивних явищ, всі ушкодження виникли незадовго до настання смерті, в короткий проміжок часу.
При судово-токсилогічному дослідженні крові з трупа не виявленні: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти.
За життя ОСОБА_7 страждав на атеросклероз судин мозку, серця, аорти.
У судовому засіданні досліджений протокол проведення слідчого експерименту від 17 березня 2014 року, за участю свідка ОСОБА_9 , а також зазначено, що і за участю свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , у той час, коли остання вже мала процесуальний статус потерпілої, а ОСОБА_6 був підозрюваним у кримінальному провадженні із набранням вказаного процесуального статусу 21 березня 2014 року, тобто отримання від нього свідчень під час слідчого експерименту, де він був у статусі свідка, суперечило вимогам п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України, тобто отримання доказу з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні, що у свою чергу, фактично вказує на недопустимість зазначеного доказу у частині свідчень ОСОБА_6 та відповідно до ч. 2 ст. 86 КПК України цій доказ у вказаній частині не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Разом з цим, суд враховує зазначений вид доказу у частині свідчень свідка ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_5 , які під час слідчого експерименту за їх участю, безпосередньо на місці, у будинку АДРЕСА_1 , показали, яка була обстановка на час виявлення трупу ОСОБА_7 , а саме труп останнього ними виявлено 18 квітня 2012 року, у однієї із кімнат будинку, де на ліжку, лежачі на спині, знаходився труп ОСОБА_7 , а його ніжні кінцівки звисали на підлогу, при цьому уклад речей був звичайним.
У судовому засіданні досліджений протокол проведення слідчого експерименту від 21 березня 2014 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 , згідно якого, встановлено, що підозрюваний, безпосередньо на місці вчинення злочину, а саме у будинку АДРЕСА_1 , показав, що приблизно о 20 годині 17 квітня 2012 року, коли він знаходився у кухні вказаного будинку, то почув нецензурну лайку на свою адресу з боку ОСОБА_7 , який був у стані алкогольного сп`яніння та знаходився у зальній кімнаті. Надалі, ОСОБА_6 став намагатися вгамувати ОСОБА_7 , проте останній не припиняв лаятися, і ОСОБА_6 побачив в правій руці ОСОБА_7 сокиру, якою останній підійшовши до нього, намагався вдарити його, зробивши замах на головою, що у свою чергу, спонукало ОСОБА_6 нанести правою рукою удар кулаком в обличчя, після чого ОСОБА_7 спочатку опустив сокиру, але потім знов став піднімати її, на що він наніс удар правою рукою кулаком у правий бік та лівий бік тулубу ОСОБА_7 , від чого останній втратив рівновагу та впав на підлогу, а саме поріг. Надалі, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_7 та забрав сокиру, яку викинув за крісло у залі.
При цьому, суд встановив, що вищевказані обставини, зазначенні у описовій частині протоколу зі слів підозрюваного, дещо відрізняються від тих, які зафіксовані у відеозапису, виготовленому у якості додатку до слідчої (розшукової) дії, який був переглянутий під час судового розгляду, де ОСОБА_6 вказував, що приблизно о 20 годині 17 квітня 2012 року, він прийшов у будинок АДРЕСА_1 , де він на той час мешкав, і коли знаходився у кухонній кімнаті, почув нецензурну лайку на свою адресу, з боку ОСОБА_7 , який знаходився у своїй кімнаті. Надалі він, з метою заспокоїти ОСОБА_7 підійшов до дверного пройму кімнати останнього, який був завішений шторками, при цьому, відчув характерний запах спиртного і зробив висновок, що ОСОБА_7 був у нетверезому стані. Надалі, ОСОБА_6 , став відходити від дверного отвору кімнати ОСОБА_7 , і почув, що останній встав з ліжка і підійшов до пройму, при цьому озирнувшись назад, він побачив, як ОСОБА_7 , відтягнувши шторку дверного пройму, стоїть і тримає в руці сокиру, на що ОСОБА_6 вирішив зблизитися з ним, підійшовши до ОСОБА_7 на відстань приблизно півтора метра, та став з`ясовувати причини поведінки останнього. У свою чергу, ОСОБА_7 почав рухатися у його бік та заносити сокиру, з метою нанесення йому удару, на що він, хвилюючись за своє життя, зробив зустрічний рух до ОСОБА_7 і наніс правовою рукою кулаком удару в обличчя останнього, сильно, оскільки був у стані сильного душевного хвилювання. Від зазначеного удару, ОСОБА_7 дещо відступив назад, проте залишився стояти на порозі вхідного отвору до своєї кімнати, при цьому, тримаючи сокиру у руці, та знов намагаючись занести її над ним, висловлюючи нецензурну лайку і погрози вбивством на його адресу, у зв`язку з чим, з метою перешкодити діям останнього, він наніс сильний один удар кулаком лівої руки та сильний один удар кулаком правої руки по тулубу ОСОБА_7 , від яких останній впав на підлогу спиною вниз, при цьому сокира залишалася в його руці. Потім, ОСОБА_6 , з метою припинення дій ОСОБА_7 , відібрав у нього сокиру та відкинув її за кресло у іншій кімнаті, при цьому ОСОБА_15 продовжував лаятися на його адресу, проте він порахував, що загрози його життю вже не має, і покинув місце події. Також, ОСОБА_6 зазначив, що зазначенні події конфлікту із ОСОБА_7 тривали протягом 20 хвилин.
Згідно дослідженому у судовому засіданні висновку судово-медичної експертизи № 820/36 ЕД від 17лютого 2015 року, на поставлені додаткові питання експерт дійшов до висновків, що враховуючи характер, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень, всі встановленні при експертизі трупа ОСОБА_7 тілесні ушкодження не могли утворитися при обставинах вказаних в протоколі проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 від 21 березня 2014 року.
При цьому, експерт зазначає, що данні в протоколі проведення слідчого експерименту є поверхневими, неконкретизованими, а деякі записи в протоколі не відповідають відеозапису.
Приймаючи до уваги дані протоколу огляду трупа ОСОБА_7 на місці події, безпосередньо проведеного 18 квітня 2012 року о 17 годині 50 хвилин, смерть останнього настала близько 10-14 годин до моменту огляду трупа на місці події.
Враховуючи характер тілесних ушкоджень та вираженість реактивних явищ, після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 жив короткий проміжок часу, який може вичислюватися кількома годинами.
Стороною обвинувачення інших доказів винуватості ОСОБА_6 суду не надано.
Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а статтею 27 Конституції України передбачено невід`ємне право на життя кожної людини в Україні, де ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, та його захищення є обов`язком держави.
Аналізуючи та оцінюючи наявні по даному кримінальному провадженню докази, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого ОСОБА_6 щодо обставин скоєння інкримінованого йому стороною обвинувачення кримінального правопорушення не відповідають дійсності, та наданні з метою уникнення відповідальності за вчинення стосовно потерпілого ОСОБА_7 більш тяжкого кримінального правопорушення.
Зокрема, про це свідчать покази потерпілої та свідків, які описують ОСОБА_7 , як людину похилого віку, худорлявої статури, кульгавого, який пересувається за допомогою палиці, тобто не спроможного на агресивні активні дії, у яких його звинувачує ОСОБА_6 , при цьому, висновок судово-медичної експертизи № 820/339 від 12 грудня 2013 року по трупу ОСОБА_16 , спростовує твердження ОСОБА_6 про те, що потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння, а висновок судово-медичної експертизи № 820/36 ЕД від 17лютого 2015 року, у категоричній формі спростовує можливість виникнення виявлених на трупі потерпілого ОСОБА_7 тілесних ушкоджень при обставинах, на які вказав обвинувачений ОСОБА_6 при допиті та під час проведення за його участю слідчого експерименту, а також вказує на явну невідповідність його показів про кількість та механізм нанесення ним потерпілому ударів, локалізації та кількості виявлених на трупі ОСОБА_7 тілесних пошкоджень.
Про наявність у ОСОБА_6 умислу на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 свідчить встановленні судом ті обставини, що він після нанесення потерпілому чисельних ударів і заподіяння, як результат безлічі тілесних пошкоджень, не тільки не вжив жодних заходів про надання йому допомоги, натомість покинув будинок, зачинивши двері, позбавивши тим самим, можливості надання потерпілому сторонньої допомоги.
Проте, за очевидною невідповідністю показів ОСОБА_6 іншим, у тому числі, об`єктивним даним, стороною обвинувачення не вжито жодних заходів до усунення протиріч, встановленню істини по провадженню, а покази ОСОБА_6 необґрунтовано та незаконно прийняті за основу при визначенні правової кваліфікації його злочинних дій.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
В числі основних обов`язків, покладених на прокурора та слідчого у кримінальному провадженні частиною 2 ст. 9 КПК України є забезпечення ними всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, виявлення, як тих обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставин, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надання їм належної правової оцінки та забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Суд дійшов до висновку про те, що органом досудового розслідування та прокурором не виконанні покладенні на них законодавством України обов`язки щодо забезпечення повного та неупередженого розслідування факту протиправного заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_7 .
Стороною обвинувачення не надано для дослідження суду відповідний витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань, який повинен свідчити про виконання органом досудового розслідування вимог ст. 214 ч. 2 КПК України про початок досудового розслідування лише після внесення відомостей кримінального провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що позбавляє суд можливості надати у відповідності до ст. 89 КПК України оцінку допустимості усіх наданих по кримінальному провадженню доказів.
При проведенні під час досудового розслідування судово-медичної експертизи трупа потерпілого ОСОБА_7 органом досудового розслідування не поставлені на вирішення експерту усі необхідні питання, які підлягали з`ясуванню, для встановлення конкретних обставин об`єктивної сторони скоєного правопорушення, зокрема, не з`ясовано кількість ударів, нанесених обвинуваченим потерпілому ОСОБА_7 або від якої кількості впливу травмуючого предмету виникли виявленні тілесні пошкодження, взаєморозташування ОСОБА_7 та ОСОБА_6 під час заподіяння тілесних пошкоджень, вірогідність збереження потерпілому життя у випадку своєчасного надання медичної допомоги та інші.
Як у відповідності до вимог ст. ст. 190, 192 КПК України в редакції 1960 року, що діяв на час скоєння злочину, так і у відповідності із вимогами ст. ст. 237, 238 діючого на теперішній час КПК України, по факту виявлення 18 квітня 2012 року в будинку АДРЕСА_1 трупа потерпілого ОСОБА_7 з ознаками насильницької смерті орган досудового розслідування повинен був провести огляд місця події та трупу.
Із показів потерпілої ОСОБА_5 випливає, що огляд місця події та трупу ОСОБА_16 проводився.
Встановленні при цій слідчій дії обставини поряд з іншими доказами дали би змогу та повинні були дати органу досудового розслідування можливість для визначення правильної правової кваліфікації події злочину, належної оцінки інших доказів та встановлення об`єктивної істини по справі.
Однак, стороною обвинувачення протокол огляду міста події до реєстру матеріалів досудового розслідування не включений та суду для дослідження не наданий з невідомих причин.
Також, стороною обвинувачення суду для дослідження не наданні данні про судово-медичний огляд ОСОБА_6 , затриманого на наступний день після події, для належної оцінки тверджень останнього про наявність обставин, які нібито примусили його захищатися від неправомірних дій потерпілого, в частині реальної наявності в нього підстав для самозахисту.
Суд також, не залишає поза увагою той факт, що органом досудового розслідування не виконані вимоги ст. ст. 91-93, 291 КПК України, в частині обов`язку встановлення усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні шляхом збирання доказів, з подальшим викладенням фактичних обставин кримінального правопорушення безпосередньо у обвинуваченні.
Стороною обвинувачення обставини, передбачені ст. 91 КПК України не доведені, належні та достатні докази, на підставі яких можливо зробити беззаперечний висновок про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 124 КК України, суду не надано.
В порушення вимог ст. 277 КПК України у формулі висунутого ОСОБА_6 обвинувачення відсутні необхідні, передбачені законом данні, що характеризують об`єктивну сторону кримінального правопорушення. Викладенні у обвинуваченні данні про заподіянні потерпілому тілесних пошкоджень не відповідають висновку судово-медичної експертизи, не вказано про наслідки злочинних дій ОСОБА_6 у вигляді настання смерті потерпілого, тобто цій обставині взагалі ніякої правової оцінки не надано.
Переліченні грубі порушення вимог ст. ст. 2, 9, 36, 38, 40, 91-93, 237, 238, 277, 291 КПК України розцінюються судом, як суттєва неповнота, необ`єктивність та неправильність проведеного у кримінальному провадженні досудовому розслідуванні, які перешкоджають суду постановити обвинувальний вирок, оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Зміна судом правової кваліфікації кримінального правопорушення можливо лише у випадку, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Таким чином, діючим КПК України суд обмежений обставинами, які не дозволяють у даному кримінальному провадженні усунути допущену неповноту та неправильність досудового розслідування, у тому числі шляхом повернення обвинувального акту прокурору з цих підстав на вказаній стадії судового розгляду або перекваліфікації дій обвинуваченого на більш тяжкий злочин.
Відповідно до ст. 370 КПК Украины судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З урахуванням наведених обставин, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючі кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України.
Отже, суд не може погодитися з обвинуваченням, пред`явленим стороною обвинувачення ОСОБА_6 , яке не відповідає дійсності, як у частині об`єктивної, так і суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, і приходе до висновку про відсутність достатніх доказів скоєння ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України.
Виправдувальний вирок згідно із ст. 373 КПК України ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
В рамках даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_5 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на її користь матеріальної шкоди у розмірі 1 560 гривень та моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про ухвалення виправдувального вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 через відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов підлягає залишенню без розгляду.
Речові докази та судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 368, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні за ст. 124 КК України виправдати, за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України.
Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_6 на її користь матеріальної шкоди у розмірі 1 560 гривень та моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень залишити без розгляду.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1