АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 654/1793/16-к Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/791/745/16
Категорія: умовно-дострокове звільнення Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року липня місяця „13 дня

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участі прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 02 червня 2016 року,

встановила:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні спільного подання начальника Голопристанської виправної колонії № 7 Херсонської області і спостережної комісії при Голопристанській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, до засудження працюючого в ПП „Анубіс, жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, засудженого вироком Київського районного суду м. Одеси від 07.07.2015 за ст. 185 ч. 3, 69, 71 КК України на 2 роки 2 місяці позбавлення волі. Початок строку 24.02.2015, кінець строку 11.11.2016.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд послався на те, що засуджений ОСОБА_7 раніше шість разів засуджувався за вчинення злочинів, звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, але на шлях виправлення не став та скоїв новий злочин. Відповідно до довідки про заробітну плату засуджений протягом 2015 року не працював, в 2016 році працював періодично лише в березні та квітні місяці, а подяки за сумлінне ставлення до праці отримував у лютому та травні 2016 року. У зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання про застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення слід відмовити.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, просить її скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання. Вказує, що протягом строку відбування покарання отримав два заохочення за сумлінне ставлення до праці та добру поведінку, немає жодного стягнення. Одружений, має на утриманні малолітню дитину та батьків похилого віку, є єдиним годувальником сім`ї. Вину визнав повністю та щиро розкаявся.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, в дебатах прокурор залишився на попередній позиції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Київського районного суду м. Одеси від 07 липня 2015 року за ст. 185 ч. 3, 69, 71 КК України на 2 роки 2 місяці позбавлення волі. Станом на 26 квітня 2016 року засуджений фактично відбув ? строку покарання. За весь період відбування покарання до нього 2 рази застосовувалися заходи заохочення. З довідки про заохочення та стягнення вбачається, що заохочення до ОСОБА_7 застосовані за сумлінне ставлення до праці та добру поведінку (а.к.п.5). Характеристика засудженого свідчить про те, що ОСОБА_7 участі в громадському житті відділення не приймає, роботи по благоустрою установи виконує тільки під контролем адміністрації (а.к.п. 3, 4). Довідка про заробітну плату свідчить про те, що засуджений ОСОБА_7 протягом 2015 року не працював, у 2016 році працював періодично лише в березні та квітні місяці, подяки за сумлінне ставлення до праці отримував у лютому та травні 2016 року (а.к.п. 7). Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції критично поставився до отриманих засудженим заохочень та обґрунтовано не прийняв їх до уваги, як доказ сумлінної поведінки та ставлення до праці.
Відсутність у засудженого стягнень також не може свідчити про сумлінність його поведінки, оскільки додержання режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.
Окрім того, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_7 до засудження за вироком, покарання за яким він відбуває на даний час, звільнявся умовно-достроково з місць позбавлення волі, після чого знову засуджувався за злочин, вчинений ним в період умовно-дострокового звільнення, зокрема: вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 20 травня 2011 року за ст. 186 ч. 2, 186 ч. 3, 185 ч. 3, 121 ч. 1, 70 КК України на 5 років 2 місяці позбавлення волі, звільнений 10.02.2014 умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 26 днів.
Враховуючи наведені відомості про вчинення ОСОБА_7 в період умовно-дострокового звільнення нового злочину, суд прийшов обґрунтованого висновку про небажання останнього виправитися та на законних підставах відмовив у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання і доводи апеляційної скарги, ці висновки не спростовують.

Таким чином підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 02 червня 2016 року щодо нього - без зміни.

Ухвала набуває законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Судді:
(підпис) (підпис) (підпис)

________________ _____________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_2