Справа № 738/754/16-к
№ провадження 1-в/738/463/2016
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 року Менський районний суд
Чеpнiгiвської областi
в складі:
судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю
прокурора ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Мена в режимі відеоконференції з Менською виправною колонією №91 клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання, а саме обмеженням волі,
В С Т А H О В И В:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання, а саме обмеженням волі. Клопотання засудженого мотивоване тим, що він відбуває покарання в Менській ВК №91 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.115 КК України, на даний час відбув більше 2/3 частини призначеного судом покарання, мав два стягнення, проте вони погашені за строками давності, заохочень не має, порушень режиму утримання не допускає.
Засуджений ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити.
Представник установи виконання покарань та представник спостережної комісії Менської РДА в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про розгляд справи тільки з їх участю до суду не надходило, що дає можливість суду, відповідно до ст. 539 КПК України, розглянути справу без їх участі.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 ..
Заслухавши пояснення засудженого та його захисника, думку прокурора, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є важливою складовою прогресивної системи відбування покарання, яка дає змогу, дотримуючись мети покарання, водночас покращувати правове становище засудженого і зменшувати обсяг та характер карально-виховного впливу на нього. У такий спосіб закон стимулює добросовісне відбування покарання засудженим, визначаючи, що саме від його поведінки значною мірою залежить можливість покращення його правового становища.

Умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: 1) засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі (ч. 1 ст. 82); 2) він став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82); 3) він фактично відбув встановлену ч. 4 ст. 82 частину призначеного судом покарання.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Зразкова поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до покладених обов`язків насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.
Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування в установі виконання покарань, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.

Отже, законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду, а не обов`язком і така заміна може бути застосована за певних умов.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 засуджений вироком апеляційного суду Херсонської області від 15 червня 2012 року за ст..190 ч.4, ст..190 ч.3, ст..14 ч.1-ст.190 ч.4, ст..146 ч.3, ст..189 ч.4, ст..209 ч.1, ст..358 ч.2 ст.358 ч.3, ст..28 ч.2- ст..358 ч.3, ст..28 ч.3 ст..358 ч.3, ст..28 ч.3 ст..358 ч.2, ст..27 ч.3 ст..358 ч.3, ст..15 ч.2 ст..190 ч.4, ст..27 ч.3 ст..384 ч.2, ст..28 ч.2 ст..384 ч.2, ст..28 ч.3 ст..384 ч.2, ст..70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією в дохід держави всього особистого йому майна.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2013 року вказаний вирок змінено ОСОБА_4 звільнений від призначеного покарання за ч.2 ст.358 КК України. ОСОБА_4 вважається засудженим за ч.3 ст.28, п.6,9 ч.2 ст.115, ч.4 ст.190, ч.3 ст.190, ч.1 ст.14 ч.4 ст.190, ч.3 ст.146, ч.4 ст.189, ч.1 ст.209, ч.3 ст.358, ч.2 ст.28, ч.3 ст.258, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358, ч.3 ст.27, ч.3 ст.358, ч.2 ст.15, ч.4 ст.1902, ч.3 ст.27, ч.2 ст.384, ч.2 ст.28, ч.2 ст.384, ч.3 ст.28, ч.2 ст.384, ст..70 КК України до 15 років позбавлення волі із конфіскацією майна яке є його власністю.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислюється з 21 липня 2009 року.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2016 року засудженому зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 21.07.2009 року по 09.12.2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 03.08.2009 року. За час перебування в Херсонському СІЗО допустив порушення режиму утримання, за що отримав два стягнення, які на даний час погашені у встановленому законом порядку. До праці не залучався та не заохочувався.
З 04.04.2014 року по 07.10.2014 року засуджений відбував покарання в Менській ВК №91, де зарекомендував себе наступним чином: встановлений порядок відбування покарання не порушував, стягнень не мав, виконував обов`язки старшого днювального відділення, де виконував своїх обов`язки старанно, проте заохочень не мав.
З 14.10.2014 року по 15.01.2016 року засуджений ОСОБА_4 відбував покарання в Бучанській ВК №85, де допустив порушення порядку відбування покарання за що отримав три стягнення, які на даний час погашені. До праці не залучався та не заохочувався.
З 03.02.2016 року і по сьогоднішній день засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в Менській ВК №91, де порушення порядку відбування покарання не допускає, стягнень не має. З 17.03.2016 року виконує обов`язки старшого днювального відділення, до виконання своїх обов`язків почав ставитися сумлінно, заохочень не має, почав відвідувати заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі та відділенні, реагує на них посередньо.
Отже з викладеного вбачається, що засуджений лише починає ставати на шлях виправлення, що вбачається з його поведінки, проте при застосуванні пільги передбаченої ст..82 КК України враховується поведінка засудженого за весь термін відбування покарання, а не лише той проміжок що передує зверненню його із даним клопотанням.
Враховуючи вищевикладене, а також особу засудженого, його поведінку за весь час відбування покарання, наявність у нього хоча і погашених проте п`ять стягнень, і жодного заохочення, суд не вбачає в поведінці засудженого динаміки, яка б свідчила про те, що він став на шлях виправлення, а тому приходить до висновку, що його клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання, а саме обмеженням волі, є передчасним і задоволенню не підлягає.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 82 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання, а саме обмеженням волі відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1