Справа № 451/2000/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/641/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2016 року. м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Радехівського районного суду Львівської області від 01 квітня 2016 року відносно ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Радехівського районного суду Львівської області від 01 квітня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно вісімсот п`ятдесят гривень.

Відповідно до ст.49, ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_10 заподіяну моральну шкоду в сумі 2000 грн..

Згідно з вироком суду 20 жовтня 2012 року близько 13 год. 30 хв. знаходячись поблизу господарства, що розташоване у АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних стосунків під час суперечки з ОСОБА_10 , умисно наніс останній один удар рукою в область голови, чим завдав їй фізичного болю.

На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просить оскаржуваний вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження відносно нього.

На підтримання своїх апеляційних вимог ОСОБА_6 зазначає, що вказаний вирок винесено без урахування дійсних обставин справи та постановлено помилково з порушенням процесуальних норм.

Апелянт вважає, що при прийнятті рішення судом було не встановлено і не вказано мотивів, з яких він ніби то заподіяв потерпілій удар, хоча це є обов`язковою умовою для встановлення складу злочину. Мотиву бити ОСОБА_10 у нього не було і бути не могло, тому що не він до неї прийшов зі скандалами, а вона двічі йому влаштовувала сцени, з мотивом і умислом скомпрометувати його і звинуватити у злочині.

Разом з тим, на думку обвинуваченого ОСОБА_6 суд безпідставно зробив голослівний висновок про те, що він заподіяв вплив на стан здоров`я потерпілої, при чому не зазначив, який саме вплив, і чому це приводить до його відповідальності за цивільним позовом, який не містить жодного доказу на підтвердження вимог.

Обвинувачений ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі зазначає, що проаналізувавши процесуальні документи слідства, покази свідків і експерта стало очевидним, що його вина не доведена і відсутня сама подія злочину. Наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 спростована показами експерта ОСОБА_11 , лікарів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , медичної сестри ОСОБА_14 . В результаті цього, апелянт вважає, що ОСОБА_10 на ґрунті неприязних відносин намагалась завідомо неправдиво звинуватити його у вчиненні злочину, вигадуючи наявність у неї різних тілесних ушкоджень і стверджуючи, що вони утворились в результаті його дій.

При цьому безпідставно судом першої інстанції не дано оцінку показам свідка ОСОБА_15 , яка вказала, що обвинувачений не бив потерпілу, а лише виставив руки для самозахисту від ОСОБА_10 , яка наближалась до нього з піднятими руками.

Крім цього, апелянт вказує, що суд не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_16 , яка стояла на близькій відстані та не підтвердила факту заподіяння удару потерпілій.

Також, на думку обвинуваченого, прокурор безпідставно, в порушення вимог ст.338 КПК України, змінив обвинувачення і подав до суду обвинувальний акт, в якому висунув обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченому ч.1 ст.126 КК України. Натомість суд, порушуючи норми ст. 348 КПК України, не з`ясував, чи визнає ОСОБА_6 себе винним у пред`явленому обвинуваченні та чи бажає давати покази.

Враховуючи вищевикладене, обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що суд поверхнево розглянув справу, дав неправильну оцінку добутим щодо обставин справи доказам, деяким доказам не дав оцінку взагалі, деякі докази проігнорував, в основу вироку поклав вигадки, внаслідок чого ухвалив вищевказаний вирок, що суперечить обставинам справи та нормам КПК України.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги поданої апеляційної скарги та навели аналогічні доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Прокурор та представник потерпілої ОСОБА_9 повністю заперечили вимоги апеляційної скарги обвинуваченого та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 338 КПК України прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановленні нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Відповідно до ч.1 ст.348 КПК України після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого, з`ясовуючи його прізвище, ім`я, по батькові, місце і дату народження, місце проживання, заняття та сімейний стан, роз`яснює йому суть обвинувачення і запитує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.

Проте, суд першої інстанції зазначеної норми процесуального закону не дотримався, оскільки, як ствердив в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_8 суддя районного суду не запитував його підзахисного ОСОБА_6 , чи підтримує останній пред`явлене обвинувачення, чи визнає себе винним та чи бажає давати показання.

Також колегією суддів на підставі журналів судового засідання та звукозаписів судового засідання від 23.02.2016 року та 10.03.2016 року, що містяться на долученому до матеріалів провадження компакт-диску, встановлено, що зазначені покликання захисника ОСОБА_8 правдиві та дійсно під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції суд не виконав вимоги ч.1 ст.348 КПУ України, чим грубо порушив право обвинуваченого ОСОБА_6 на захист. (а.с. 160-161; а.с. 164-165).

Відповідно до ч.3 ст.338 КПК України, якщо в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, головуючий зобов`язаний роз`яснити потерпілому його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.

Оскільки диспозиція ч.1 ст.126 КК України передбачає умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тоді як диспозиція ч.1 ст.125 КК України передбачає умисне легке тілесне ушкодження, то за розміром завданої шкоди кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КК України є менш тяжким.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції не виконав норму ч.3 ст.338 КПК України та не роз`яснив потерпілій та її представнику право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, чим грубим чином порушив права потерпілої ОСОБА_10 .

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Таким чином колегія суддів вважає, що вирок у цьому кримінальному провадженні підлягає скасуванню, при цьому необхідно призначити новий судовий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 в суді першої інстанції, оскільки допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону не можуть бути усунені судом апеляційної інстанції.

Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції суд апеляційної інстанції не входить в обговорення інших доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки такі можуть бути враховані місцевим судом при новому судовому розгляді, а суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового судового розгляду суд першої інстанції повинен врахувати та усунути порушення, виявлені судом апеляційної інстанції, розглянути зазначене кримінальне провадження у чіткій відповідності до вимог кримінального процесуального закону і за результатами судового розгляду ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Радехівського районного суду Львівської області від 01.04.2016 року відносно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий судовий розгляд цього кримінального провадження в цьому ж суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий:

Судді :