02.09.2016 Справа №607/6428/16-к
Провадження №1-кс/607/4190/2016
Також, скаржник зазначає, що постанова про часткову відмову у задоволенні клопотання винесена слідчою ОСОБА_5 17 серпня 2016 року не є вмотивованою, так як із її змісту незрозуміло які пункти клопотання підлягають до задоволення, а які не підлягають, із зазначенням підстав. В постанові про часткову відмову у задоволенні клопотання від 17.08.2016 року зазначено, що під час проведення досудового слідства не здобуто доказів та відсутні підстави щодо підготовки та оголошення підозри ОСОБА_6 про вчинення нею кримінального правоворушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, підготовки клопотання щодо обрання останній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання про видачі (екстрадицію) ОСОБА_6 в Україну. Разом з тим, вважає, що слідча ОСОБА_5 всупереч вимогам ст.9 КПК України, безпідставно відмовляється виконувати п.п.3-10 клопотання, які б надали можливість одержати докази вини ОСОБА_6 та оголосити останній підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого с.2 ст.146 КК України із подальшої екстрадицією в Україну. Зокрема, всупереч покладених на неї службових обов`язків, слідча ОСОБА_5 ігноруючи Закон України "Про інформацію" та вимоги КПК України, переклала на потерпілого ОСОБА_4 , ті повноваження, які притаманні слідчим правоохоронних органам, при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні, зокрема, збирання доказів по справі, шляхом витребовування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, За таких умов, потерпілий ОСОБА_4 , який не має юридичної освіти, повинен самотужки відшукати докази вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України та надати ці докази слідчій ОСОБА_5 . В постанові від 17 серпня 2016 року, слідча ОСОБА_5 зазначає, що на даний час під час проведення досудового розслідування не виникла необхідність у проведенні слідчих дій стосовно доступу до особистого спілкування через мережу "Інтернет" ОСОБА_6 із своєю матір"ю. Вважає, що бездіяльність слідчої ОСОБА_5 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, призвела до його безпідставного затягування. Крім цього, вказує, що в порушення вимог ч.2 ст.220 КПК України, копія постанови мені-представнику потерпілого ОСОБА_4 , не була вручена, а направлена по пошті. Також, слідчою ОСОБА_5 були порушені строки розгляду клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 , що визначено ч.1 ст.220 КПК України.
Просить скасувати постанову в частині відмови у задоволенні пунктів 3-10 даного клопотання та зобов`язати слідчу СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 задовольнити клопотання представника потерпілого-адвоката ОСОБА_3 у повному обсязі.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримав з мотивів наведених в ній та просить скаргу задовольнити.
Представники Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, а отже не скористалися своїм правом на висловлення своїх міркувань щодо скарги в судовому засіданні, що не є перешкодою для розгляду скарги, в силу ч.3 ст.306 КПК України.
Розглянувши зазначену скаргу, долучені до неї матеріали, вислухавши думку скаржників, слідчий суддя дійшов висновку що скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до п.7 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які полягають у рішеннях слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Постановою слідчу СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 17.08.2016 року, в задоволенні клопотання ОСОБА_3 частково відмовлено.
Проте, у резолютивній частині оскаржуваної постанови не викладено повно змісту прийнятого процесуального рішення щодо кожного із пунктів клопотання, тобто не викладено, які пункти клопотання підлягають до задоволення, а які не підлягають, що не відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, згідно якої резолютивна частина постанови слідчого, прокурора повинна містити відомості про зміст прийнятого процесуального рішення.
Таким чином, дана постанова містить суперечності щодо дати прийнятих слідчим процесуальних рішень.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Слідчий суддя вважає, що постанова не відповідає вимогам ст. 9 КПК України, щодо всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, а тому вимоги скаржника ОСОБА_3 в частині скасування постанови слідчого від 17 серпня 2015 року підлягають до задоволення.
Щодо вимог скаржника про зобов`язання слідчого оголосити підозру ОСОБА_6 про вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, підготувати клопотання щодо обрання останній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання про видачі (екстрадицію) ОСОБА_6 в Україну, слідчий суддя виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна. Частиною 2 ст. 303 КПК України передбачено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу. 3. Під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.
Перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, встановлений ст.303 КПК України є вичерпним.
Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно із правилами статей 314-316 КПК України.
Таким чином, постанова слідчого про відмову у задоволенні пунктів 8-10 клопотання, зокрема, про оголошення підозри ОСОБА_6 про вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, підготувати клопотання щодо обрання останній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання про видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 в Україну не належить до переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, встановленого ст.303 КПК України, а питання стосовно оцінки доказів у кримінальному провадження та наявності чи відсутності підстав для повідомлення особи про підозру, звернення з клопотанням щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотанням про видачу (екстрадицію) належить до компетенції слідчого, а тому слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги в цій частині слід відмовити.
Зважаючи на викладені обставини та наведені вимоги КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги.
Керуючись ст. ст. 220, 223, 303, 304, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
Зобов`язати слідчого слідчого відділення Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 розглянути пункти 1-7 клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 від 28 липня 2016 року.
В решті вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області підпис ОСОБА_1
З оригіналом вірно:
Слідчий суддя Тернопільського
міськрайонного суду ОСОБА_1