Справа № 461/5997/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2016 року м. Львів

Галицький районний суд міста Львова в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження №0000144 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Андрушівка Житомирської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, військовозобов`язаного, одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді головного інженера ДП «Львівський військовий лісокомбінат», будучи у службових та дружніх стосунках із службовими особами ДП «Магеріський лісгосп», які згідно п.п. "в" та "д" п.1 ч.1 ст.4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" та Примітки до ст.369-2 КК України, є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, та маючи змогу здійснювати незаконний вплив на них, отримав від ОСОБА_6 незаконну винагороду за обіцянку здійснити такий вплив з метою сприяння останньому в отриманні лісопродукції ДП «Магерівський лісгосп».

Так, 10.03.2015 р. ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні службового кабінету ДП «Львівський військовий лісокомбінат» по вул.Луганській, 3 у м.Львові при зверненні до нього фізичної особи підприємця ОСОБА_6 з приводу погодження останньому договору поставки лісопродукції, усвідомлюючи, те, що в його повноваження, як головного інженера ДП «Львівський військовий лісокомбінат» не входить питання постачання лісопродукції з ДП «Магерівський лісгосп», та те, що, враховуючи займану ним посаду, його тривалі службові та дружні стосунки з службовими особами ДП «Магерівський лісгосп», в компетенцію яких входить визначення якості та кількості поставленої лісопродукції, він має на них вплив, умисно, переслідуючи корисливий мотив, висловив пропозицію ОСОБА_6 про передачу йому неправомірної вигоди за здійснення такого впливу.

В подальшому, 12.03.2015 р., ОСОБА_5 за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 прибув на вулицю Зарицьких у м. Львові, де неподалік будинку №20 зустрівся із ним, та, перебуваючи в салоні автомобіля марки Шкода Октавія» днз. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_6 , висловив пропозицію про передачу йому коштів в сумі 200000 грн. за обіцянку вплинути на службових осіб ДП «Магерівський лісгосп» з метою сприяння ОСОБА_6 у отриманні лісопродукції ДП «Магерівський лісгосп» та повідомив останнього, що вказані кошти той має передати через посередника.

Після цього до автомобіля підійшов ОСОБА_7 , який не був обізнаний із злочинними намірами ОСОБА_5 та отримав від ОСОБА_6 обумовлену суму коштів для обвинуваченого, та в подальшому був затриманий працівниками правоохоронних органів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повідомив, що вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України визнає повністю та підтримує обставини, викладені у новому обвинувальному акті, і за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України він щиро розкаюється.

Крім визнання свої вини обвинуваченим, винуватість його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України повністю та об`єктивно підтверджується зібраними у ході судового слідства доказами:

Допитаний у ході судового розгляду заявник ОСОБА_6 повідомив, що йому, як підприємцю, який орендував деревообробний цех в смт. Немирів Яворівського району Львівської області, потрібна була сировина для роботи, а оскільки цех розташований поруч з Магерівським лісгоспом, тому з цим лісгоспом він співпрацював давно, ще з кінця 90-х років. Враховуючи цей фактор, а також його знайомство з лісниками, зручної логістики (транспорт, доставка), тому він вирішив підписати з вказаним лісгоспом чергову угоду на купівлю деревини. Знав, що довгий час директором цього лісгоспу був ОСОБА_8 , з яким в приміщенні лісгоспу він і підписував угоди. Про те, що після підписання угоди потрібно було їхати до керівника ДП «Військовий комбінат», що знаходився на вулиці Луганській у м. Львові, для візування угоди, він не знав. Більш того, йому навіть не було відомо про існування такого військового лісокомбінату, у підпорядкування якого перебував Магерівський лісгосп. В кінці лютого 2015 р. він звернувся до виконуючого на той час обов`язки директора Магерівського військового лісгоспу ОСОБА_9 щодо підписання угоди на придбання деревини. Згодом, 01 березня ОСОБА_10 йому передзвонив та повідомив, що підписав угоду. На наступний день 02 березня, він перерахував гроші, після чого зателефонував до ОСОБА_9 та повідомив про те, що проплатив кошти на банківський рахунок лісгоспу та запитав, коли може забрати лісопродукцію. Однак, ОСОБА_10 йому відповів, що цю угоду потрібно ще узгодити з керівником ДП «Військовий комбінат», чого раніше він ніколи не робив, тобто, ніколи туди не їздив і нічого ні з ким не узгоджував. Після проплати коштів, точного числа не пригадує, але вже після 02 березня 2015 р., він разом з ОСОБА_11 під кінець робочого дня поїхали до військового лісокомбінату на вул. Луганську у м. Львові, щоб завізувати цю угоду у її керівника ОСОБА_12 . Піднявшись на другий поверх, вони зайшли в кабінет до ОСОБА_12 , якого вже колись бачив, однак з яким попередньо про цю зустріч не домовлявся, та попросив останнього завізувати угоду. Три примірники цієї угоди у паперовому вигляді на той час вже були у ОСОБА_12 , який віддав два примірники йому, ОСОБА_6 , а один залишив собі. Отримавши на руки угоду він не звернув увагу на те, що на ній були відсутні візи керівника військового комбінату. Вони разом з ОСОБА_13 вийшли на подвір`я, де між ними зайшла розмова, у якій останній натякнув, що для вирішення цього питання треба надати 10000 доларів. Він, ОСОБА_6 , порахував, що це еквівалентно 380000 грн., а сама угода не перевищувала розміру 400000 грн., а тому вирішив, що це якійсь жарт. Згодом ОСОБА_14 подзвонив до ОСОБА_9 та запитав, коли можна забрати лісопродукцію за яку проплатив гроші, на що останній відповів, що її не віддасть, оскільки угода не завізована ОСОБА_13 . Тоді він, ОСОБА_6 , зрозумів, що це був не жарт зі сторони ОСОБА_12 , коли той натякав про гроші. Знайомі порадили звернутись у відповідні правоохоронні органи і він написав заяву та надав з цього приводу покази. Пізніше, після проведених з ОСОБА_15 переговорів він домовився з ним про зустріч ранком 12.03.2015 року біля парку культури. Після того, як відповідні служби спорядили його спорядженням, він зустрівся з ОСОБА_13 , який повідомив, що він гроші брати не буде, а за ними підійде інша людина. Пізніше, коли до нього ця людина підійшла він, ОСОБА_6 , запропонував йому сісти в автомобіль, після чого подзвонив до ОСОБА_12 та запитав, чи ця особа на ім`я ОСОБА_16 від нього. Отримавши позитивну відповідь, він передав цьому чоловікові кошти, після чого працівниками міліції той був затриманий. Додатково повідомив, що кошти в сумі 200000 грн. йому надали працівники правоохоронних органів, а тому він не знає чи кошти справжні. Разом з двома понятими був присутній при їх поміченні. Пояснив, що при перший зустрічі ОСОБА_5 йому повідомив, що потрібно надати 10000 доларів, бо таку суму вимагає керівництво за надання дозволу на укладання цієї угоди. Уточнив, що точного змісту розмови з ОСОБА_13 не пам`ятає, бо пройшло вже багато часу. Вказав, що по угоді у нього з ОСОБА_13 була лише одна розмова, однак потім згадав, що була ще одна розмова між 2 та 12 березня 2015 р, коли він, ОСОБА_6 , прийшов до нього для візування угоди, при цьому він мав на собі відповідне спорядження правоохоронців для технічної фіксації зустрічі. Там він, ОСОБА_6 , на папірцях писав різні суми грошей від 8 на 25, тому що сам ОСОБА_5 в розмові між ними суми не називав. Під час розмови він також запитував у ОСОБА_12 про сприяння у отриманні саме тієї продукції, яка була передбачена угодою з Магерівським лісгоспом, хоча вже через мережу інтернету знав про те, що ОСОБА_5 був незаконно призначений на посаду і його мали б звільнити. Уточнив, що ця лісопродукція після зими не коштує тих грошей, за які по угоді він мав за неї заплатити. Вказав, що угода була завізована ОСОБА_13 за декілька днів до передачі коштів. Підтвердив, що заяву в правоохоронні органи про злочин подав 04.03.2015 року, а на цей час суму грошей, яка вимагалась від нього, не була узгоджена з ОСОБА_13 . Узгодили вони цю суму 10.03.2015 року, коли на ньому було спорядження, і коли ОСОБА_5 вже завізував угоду. У той же час ОСОБА_6 не зміг пояснити, чому у заяві він вказав розмір коштів, які від нього вимагав ОСОБА_5 , якщо на момент подачі заяви, як він сам стверджував, ця сума ще не була узгоджена. Також не зміг пояснити, звідки на момент написання заяви йому були відомі анкетні дані ОСОБА_12 , повне прізвище, ім`я та по-батькові. Окрім цього він, ОСОБА_6 , не зміг пояснити, чому після подачі заяви в міліцію, в наданих ним як свідком показах він вказав, що наступна зустріч з ОСОБА_13 мала б відбутись з 06.03.2015 року по 12.03.2015 року, та на зустрічі вони мають обумовити суму хабара, хоча у нього таких домовленостей з ОСОБА_13 щодо зустрічі не було. Водночас підтвердив, що під час першої зустрічі з ОСОБА_13 він забрав угоду, вважаючи що вона завізована. Підтвердив, що сам ОСОБА_5 не призначав йому зустрічей з 06 по 12.03.2015 року, а ініціатива щодо зустрічі у цей період походила від нього, ОСОБА_6 . Коли ОСОБА_5 озвучував суму в 10000 доларів фіксація цієї розмови ним не здійснювалась. Він, ОСОБА_6 , будучи споряджений обладнанням, сам ініціював розмову з ОСОБА_13 про гроші. На папірцях він, ОСОБА_6 , сам писав суми грошей, і мусів торгуватись з ОСОБА_13 , оскільки так йому порадили робити правоохоронці щоб не виникало ніяких підозр. Працівники міліції його попередили, що він не має права провокувати ОСОБА_12 і що ініціатива про отримання грошей має йти від ОСОБА_12 . При цьому підтвердив, що ОСОБА_5 жодних сум на папірцях не писав. Вказав, що якщо б після подачі заяви сам не ініціював прихід у кабінет ОСОБА_12 , не писав би на папірцях суму коштів, не торгувався про суму грошей, то однозначно ОСОБА_5 би не отримав від нього будь-яких коштів. Також він, ОСОБА_6 , не зміг пояснити, чому не відмовився від передачі грошей ОСОБА_17 , якщо вважав його дії незаконними і це було для нього економічно невигідним, чому не звернувся у інший лісгосп за аналогічною продукцією. Він, ОСОБА_6 , не зміг пояснити, чому не забрав з Магерівського лісгоспу проплачену лісопродукцію на суму 10000 грн. за тих обставин, що угода вже була погоджена і чому він скеровував на адресу Магерівського лісгоспу лист з проханням повернути проплачені ним 10000 грн., якщо ця лісопродукція йому була так потрібна. Підтвердив, що на відео проведених НСРД озвучував щодо ОСОБА_12 фрази: «Вот клоун обережний», а також те, що 12.03.2015 року ОСОБА_5 у автомобілі не висловлював вимогу передавати йому будь-які грошові кошти.

Допитана у ході судового розгляду свідок ОСОБА_18 повідомила, що працює юристконсультом ДП «Львівський військовий лісокомбінат». З обвинуваченим ОСОБА_5 знайома, жодних стосунків з ним не підтримує. Обставини спілкування ОСОБА_5 з ОСОБА_6 їй невідомі. Питання призначення та звільнення керівника ДП «Львівський військовий лісокомбінат» врегульоване Статутом ДП «Львівський військовий лісокомібнат». Згідно положень даного Статуту, виконуючий обов`язки директора ДП «Львівський військовий лісокомбінат» призначається на посаду наказом Міністра оборони України. Наказу Міністра оборони України на призначення ОСОБА_5 виконуючим обов`язки директора ДП «Львівський військовий лісокомбінат» не було. На виконуючого обов`язки директора ДП «Львівський військовий лісокомбінат» ОСОБА_5 посадової інструкції не було. Попередній виконуючий обов`язки директора ДП «Львівський військовий лісокомбінат» ОСОБА_19 також не був призначений на зазначену посаду наказом Міністра оборони України. Ще раніше, у 2013 році Наказом Міністра оборони України №7-ДП на посаду т.в.о. ДП «Львівський військовий лісокомбінат» був призначений ОСОБА_20 . Підтвердила, що ОСОБА_19 з 18.02.2014 року своїм наказом сам себе призначив виконуючим обов`язки директора ДП «Львівський військовий лісокомбінат». Вказала, що ОСОБА_19 своїм наказом від 07.04.2014 року призначив ОСОБА_5 в.о.директора ДП «Львівський військовий лісокомбінат» на час своєї тимчасової непрацездатності. Підтвердила, що ОСОБА_19 перебував на листках непрацездатності з 07.04.2014 року по 27.06.2014 року і після 27.06.2014 року жодних наказів на виконувача обов`язків директора ДП «Львівський військовий лісокомбінат» ОСОБА_5 компетентним органом не видавалось, органом управління майном контракти не укладались. Станом на 12.03.2015 року, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, по базах даних керівником ДП «Львівський військовий лісокомбінат» числився ОСОБА_20 , на якого був виданий наказ Міністра оборони України, як органу управління майном, про призначення його на зазначену посаду. ОСОБА_5 у період з квітня 2014 року по 12.03.2015 року нарахування заробітної плати проводилось по посаді головного інженера ДП «Львівський військовий лісокомбінат».

Допитаний у ході судового розгляду свідок ОСОБА_21 повідомив, що з обвинуваченим ОСОБА_13 перебуває у нормальних стосунках, знає його з березня 2014 року, як головного інженера ДП «Львівський військовий лісокомбінат». Він, ОСОБА_10 , перебував на посаді в.о. директора Магерівського лісгоспу ДП «Львівський військовий лісокомбінат». ОСОБА_22 знає як підприємця, який колись брав у них лісопродукцію. З`явився ОСОБА_14 в грудні 2014 року з пропозицією придбати лісопродукцію. Він, ОСОБА_10 , пояснив, що вже кінець року, і запропонував прийти після різдвяних свят, пояснивши, що для купівлі лісу потрібно укласти угоду. У лютому 2015 року, точніше не пригадує, ОСОБА_14 подзвонив до юриста Магерівського лісгоспу щоб той склав угоду на продаж деревини. Юрист склав угоду і він зі сторони Магерівського лісгоспу її підписав та поставив печатку. Юрист завіз ці документи для їх погодження керівником в ДП «Львівський військовий лісокомбінат» на вул.Луганську у м.Львов. Процедура погодження угод керівником військового лісокомбінату існує вже давно, у тому числі у 2012-2013 роках. Без погодження з ДП «Львівський військовий лісокомбінат» директор лісгоспу може відпустити лісопродукції на суму до 50000 грн. на місяць. Водночас заперечив факт того, що ОСОБА_14 телефонував до нього та говорив про оплату в сумі 10000 грн. за лісопродукцію, яку мав намір забрати. Навпаки, це він, ОСОБА_10 , телефонував до ОСОБА_22 та запитував, чому він не забирає проплачену лісопродукцію. Чому ОСОБА_14 не забирав лісодеревину, тягнув з цим питанням і які були цьому причини йому невідомо. Він, ОСОБА_10 , навіть пропонував ОСОБА_23 транспорт лісгоспу, щоб вивезти лісопродукцію, однак останній жодних дій для цього не вчинив. Також у своїх розмовах ОСОБА_14 не повідомляв його про те, що ОСОБА_5 вимагає грошові кошти за погодження угоди на продаж деревини ОСОБА_24 лісгоспом. Він також не говорив ОСОБА_23 , що ОСОБА_5 не підпише угоди на продаж деревини якщо з ним не буде погоджене це питання. Обставини спілкування ОСОБА_22 з ОСОБА_13 йому невідомі, не був присутнім при їх розмовах. Суми, на яку по угоді продавалась деревина ОСОБА_23 , не пригадує.

Допитана у ході судового розгляду свідок ОСОБА_25 повідомила, що вона працювала бухгалтер Магерівського лісгоспу. З ОСОБА_13 у жодних відносинах не перебуває. ОСОБА_22 раніше не знала, бачила в суді. В лісгоспі його також не бачила. ОСОБА_14 в березні 2015 року перерахував 10000 грн. на банківський рахунок Магерівського лісгоспу, однак процедура перерахування коштів на рахунок ОСОБА_26 дотримана не було, тому йому не давали рахунок на оплату, не виписували накладної та не давали квитанції.

У переглянутих відео НСРД та прослуханих аудіозаписах телефонних розмов між обвинуваченим та заявником відсутні дані про те, що учасниками розмови обумовлюється отримання винагороди ОСОБА_5 за погодження договору купівлі-продажу деревини. Так, з відео розмови за 11.03.2015 року вбачається, що ОСОБА_5 погодив ОСОБА_6 договір купівлі-продажу лісодеревини, передав йому, не обумовлюючи за таке погодження отримання будь-якої винагороди. Наступні розмови між вказаними особами звелись до бажання заявника ОСОБА_6 у майбутньому купувати лісопродукцію в Магерівському лісгоспі та з`ясуванні можливих об`ємів та асортименту лісопродукції. У телефонних розмовах спілкування відбувається щодо домовленості про зустріч між ними.

Винуватість обвинуваченого також стверджується наступними дослідженими доказами:

-заявою ОСОБА_6 від 04.03.2015 року про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 ;

-заявою ОСОБА_6 на конфіденційне співробітництво з правоохоронними органами від 04.03.2015 року;

-договором без номеру та дати, укладеним між Магерівським лісгоспом ДП «Львівський військовий лісокомбінат» в особі т.в.о.директора ОСОБА_21 та ФОП ОСОБА_6 на купівлю-продаж лісодеревини;

-квитанцією від 02.03.2015 року про оплату ФОП ОСОБА_6 10000 грн. за лісопродукцію на банківський рахунок Магерівський лісгосп;

-даними протоколу ідентифікації та помічення імітаційних засобів грошових купюр від 12.03.2015 року;

-даними протоколу огляду місця події від 12.03.2015 року;

-даними протоколу обшуку від 12.03.2015 року;

-статутом ДП «Львівський військовий лісокомбінат» в редакції від 23.11.2012 року;

-положенням про Магерівський лісгосп ДП «Львівський військовий лісокомбінат» від 30.09.2014 року;

-положенням про Магерівський лісгосп ДП «Львівський військовий лісокомбінат» від 04.08.2014 року

-договором №06/03 від 06.03.2015 року, укладеним між Магерівським лісгоспом ДП «Львівський військовий лісокомбінат» в особі т.в.о.директора ОСОБА_21 та ФОП ОСОБА_6 на купівлю-продаж лісодеревини;

-довідкою старшого інспектора з кадрів ДП «Львівський військовий лісокомібнат» без номеру та дати;

-посадовою інструкцією головного інженера ДП «Львівський військовий лісокомінат» ОСОБА_5 від 03.04.2014 року;

-журналом реєстрації договорів реалізації продукції ДП «Львівський військовий лісокомібнат», заведений 27.03.2013 року;

-даними протоколу про результати відео контролю особи №62/14/1-533 від 11-12.03.2015 року;

-даними протоколу про результати відеоконтролю особи №62/14/1-534 від 11-12.03.2015 року;

-даними протоколу про результати аудіо контролю особи №62/14/1-532 від 11-12.03.2015 року;

-даними протоколу про результати зняття інформації з транспортно-комунікаційних мереж від 10-12.03.2015 року;

-наказом виконуючого обов`язки директора ДП «Львівський військовий лісокомбінат» ОСОБА_19 від 04.04.2014 року;

-листом заступника директора з правових питань ДП «Львівський військовий лісокомбінат» за №149 від 23.03.2015 року;

-наказом Міністра оборони України №7-ДП від 14.03.2013 року «Про призначення та звільнення керівників державних підприємств, що належать до сфери управління Міністерства оборони України»;

-наказом Міністра оборони України №5-ДП від 24.03.2015 року «Про увільнення ОСОБА_20 від тимчасового виконання обов`язків директора ДП «Львівський військовий лісокомбінат»;

-листом головного бухгалтера ДП «Львівський військовий лісокомбінат» ОСОБА_27 за №200 від 27.04.2015 року;

-витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 12.03.2015 року.

Суд вважає доведеним, що обвинувачений своїми умисними діями вчинив зловживання впливом, тобто одержання неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, що охоплюються диспозицією ч.2 ст.369-2 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є злочином середньої тяжкості; особу обвинуваченого, раніше не судимого, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, позитивно характеризується за місцем роботи, проживання, та, як голова церковного комітету. Також суд при призначені покарання враховує те, що ОСОБА_5 має незадовільний стан здоров`я. Одружений, дружина ОСОБА_28 , яка перебуває у стані вагітності. На його утриманні перебувають неповнолітній син ОСОБА_29 , 2004 року народження, дочка - ОСОБА_30 , 1998 року народження, яка досягла повноліття, проте на даний час є студенткою вищого навчального закладу.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає його щире каяття, визнання вини, сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують його покарання не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції інкримінованої йому частини статті КК України у виді максимального штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальних витрат немає.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 349, ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ясот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ясот) грн.

Скасувати арешт на майно ОСОБА_5 , накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 22.04.2015 року (справа №461/4597/15-к), а саме:

- автомобіль марки «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 ;

- земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 (цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- частку спільної часткової власності ? квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 35,5 м/кв. та житловою площею 17,5 м/кв.

- гроші в сумі 1400 грн.;

- мобільний телефон марки «NOKIA N8» ІМЕІ № НОМЕР_4 з сім карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон «SAMSUNG» ІМЕІ № НОМЕР_6 .

Повернути ОСОБА_5 автомобіль марки «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 .

Речові докази: мобільний телефон марки «NOKIA N8» ІМЕІ № НОМЕР_4 з сім карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_5 ; - мобільний телефон «SAMSUNG» ІМЕІ № НОМЕР_6 повернути ОСОБА_5 .

Повернути ОСОБА_5 вилучені у нього гроші в сумі 1400 грн. та паспорт для виїзду за кордон.

Повернути заставу в розмірі 200000 грн, сплачену в інтересах ОСОБА_5 , - брату ОСОБА_31 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1