Провадження № 11-кп/792/548/16
Справа № 676/2951/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.15, ч.2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2016 року року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретарів судового

засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0000770 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 27 травня 2016 року,-
ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_10 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тарасівка Кам`янець- Подільського району Хмельницької області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого Кам`янець-Подільським міським (міськрайонним) судом Хмельницької області:
- 7 червня 2002 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік;
- 4 лютого 2003 року за ч. 2 ст. 309. ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі (звільненого 9 лютого 2005 року умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 26 днів);
- 18 листопада 2005 року за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 21 травня 2007 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі (звільненого 6 вересня 2010 року по відбуттю строку покарання);
- 11 жовтня 2011 року за ч. 2 ст. 309, ст. 69 КК України до 5 місяців арешту (звільненого 8 червня 2912 року по відбуттю строку покарання);
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили застосовано до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, та покладенго на обов`язки:
1 прибувати за викликом суду апеляційної інстанції;
2 цілодобово не відлучатися з місця проживання да реєстрації - з квартири АДРЕСА_2 без дозволу суду;
3 повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
4 носити електронний засіб контролю;
5 здати на зберігання в Кам`янець-Подільський МВ УДМС України в Хмельницькій області паспорт громадянина України для виїзду за кордон (у разі його наявності).
Контроль за виконанням домашнього арешту покладено на прокурора.
Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь держави 234 грн. 72 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.
Питання про речові докази вирішено на підставі ст.100 КПК України.

За вироком місцевого суду ОСОБА_10 визнано винним в тому, що він близько 11 год. 30 хв. 11 квітня 2013 року з манекенів у приміщенні магазину «Сезон» по вул. Дружби Народів, 7 в м. Кам`янці-Подільському намагався умисно повторно відкрито викрасти належні потерпілій ОСОБА_11 піджак жіночий марки Rosa Style, футболку марки "Yеssa", сорочку марки Rosa Style, сорочку марки Kojax" та сорочку марки Mes, всього майна на загальну суму 1125 грн., однак, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення до кінця, не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки, заволодівши викраденим, був викритий продавцем ОСОБА_12 , прохання якої повернути речі проігнорував та втік з місця події, але був затриманий працівниками міліції.
В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, ОСОБА_10 виправдати і кримінальне провадження відносно нього закрити.

Стверджує, що при винесенні вироку суд не дав аналізу всім зібраним у справі доказам щодо їх наявності та відповідності нормам чинного законодавства, а також припустився припущень та тлумачень, що протирічить вимогам законності та обгрунтованості вироку.
Зокрема, у мотивувальній частині вироку не зазначено якими доказами обґрунтовується саме закінчений замах, оскільки відсутні як будь-які докази того, що продавець ОСОБА_12 бачила, що саме ОСОБА_13 викрадав дані речі, також відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_14 ув затриманий працівниками міліції саме у зв`язку з вчинення даних протиправних діянь.

Також, вважає, що такі документи як протокол огляду місця події від 11 квітня 2013 року та висновок судово товарознавчої експертизи речей лише засвідчують процесуальні дії певних осіб і є недопустимими як докази вини ОСОБА_10 .

Окрім того, вважає, що судом безпідставно взято до уваги постанову прокурора від 24 квітня 2013 року про визнання речей речовими доказами та протокол огляду від 22 квітня 2013 року, оскільки, на думку апелянта, дані документи були складені прокурором, але вони є документами процесуального характеру, які стосуються певного досудового розслідування, і складаються слідчим або за його дорученням іншою особою.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення: прокурора про законність та обґрунтованість вироку, пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

В ч. 1 ст. 404 КПК України виписано, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_10 своєї вини у скоєному, вона підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів.

Так, обвинувачений ОСОБА_13 показав, що у день події вийшов з магазину «1000 дрібниць», коли повз нього пройшов чоловік та кинув на землю пакет. Піднявши його, хотів віддати цей пакет, наздогнавши незнайомця, який переходив дорогу. Однак в цей момент з магазину вибігла жінка з криками, тому розгубився, налякався, внаслідок чого прискорив темп руху та почав викидати речі з пакету в ході руху, оскільки поспішав по своїх справах. Його зупинили працівники міліції та запросили пройти до магазину, про щось поговорили на місці події та забрали у опорний пункт, де їм щось пояснював, однак змісту своїх пояснень не пам`ятає. З міліціонерами ОСОБА_15 та ОСОБА_16 був знайомий, оскільки незадовго до події, сварився із співмешканкою відвідував опорний пункт міліції, де вони пропонували йому «взяти на себе адміннагляд», на що не погодився. Вказав, що кількість речей у пакеті не пам`ятає. Крім того, повідомив, що перед оголошенням у розшук допитаний не був, про оголошення розшуку йому відомо не було, співмешканці теж про це ніхто не повідомляв.
Потерпіла ОСОБА_11 показала, що продавець належних їй речей ОСОБА_12 у день події повідомила, що, почувши гуркіт у коридорі магазину «Сезон», виявила, що незнайомий чоловік викрав з манекенів жіночий одяг. На її крик злодій частину викрадених речей викинув, тікаючи з місця події, решту речей було повернуто, коли викрадача затримали працівники міліції, викликані кимось з працівників цього ж магазину. Підтвердила, що впізнавала викрадені речі у кількості 5 штук. Зазначила, що підтвердженням винуватості ОСОБА_17 вважає ту обставину, що він пропонував їй грошове відшкодування для залагодження справи. При призначенні покарання поклалася на думку суду, повідомивши, що претензії матеріального та морального характеру пред`являтиме після вирішення справи по суті.
Безпосередній свідок події ОСОБА_12 в суді підтвердила, що, почувши, коридорі магазину «Сезон», де працювала продавцем, виявила, що в манекенів зник одяг. Вибігши з магазину, помітила, як неподалік (за метри 3) у напрямку від магазину йшов невідомий чоловік із зниклими речами, який, обернувшись на її крик, не відреагував та продовжив швидкою ходою йти геть. Коли вибігла за ним з магазину, він дорогою викидав викрадені речі. Не наздогнавши викрадача, однак зібравши викинуті ним речі, повернулась у магазин, де колеги їй повідомили, що викликали працівників міліції. Невдовзі працівники міліції, розпитавши прикмети злодія, знайшли того чоловіка і привели до магазину, де вона його впізнала. Однозначно не змогла пригадати чи всі речі викрадач викинув чи якісь віддав уже по приходу з працівниками міліції. Речі, які грабіжник викрав та по ходу руху викинув, віддала працівникам міліції. Зазначила, що при проведенні впізнань в приміщені відділу міліції впізнала обвинуваченого.
Працівники міліції - дільничні інспектори ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , допитані судом як свідки, підтвердили, що на місце події прибули за повідомленням чергового про викрадення речей з магазину «Сезон». Продавець магазину описала викрадача, повідомивши, що він викрав ряд речей з манекенів та викинув частину з них, поки тікав від неї після того, як вона виявила його неправомірні дії. Також продавець вказала напрямок, у якому зник злодій, тому пішли у вказаному напрямку. По ходу руху зустріли обвинуваченого, який підходив за описанням та якому запропонували пройти до магазину і у ньому продавець впізнала викрадача. Чи були при обвинуваченому викрадені речі пригадати не змогли у зв`язку із сплиненням значного проміжку часу.
Як вбачається із протоколу пред`явлення особи для впізнання від 14 квітня 2015 року свідок ОСОБА_12 за рисами обличчя та статурою впізнала у ОСОБА_20 особу, яка 11 квітня 2013 року близько 11 год. 30 хв. Відкрито викрала з магазину «Сезон» жіночий одяг.

При цьому судом обґрунтовано визнано цей доказ допустимим і безпідставними твердження сторони захисту у зворотньому, оскільки двох однакових людей немає, а розбіжності у зрості у кілька сантиметрів і вікові у кілька років між учасниками цієї процесуальної дії по суті не впливають на об`єктивність показань свідка ОСОБА_12 , безпосереднього очевидця злочину.

З даних проведення слідчого експерименту від 17 квітня 2015 року вбачається, що свідок ОСОБА_12 на місці події розповіла та показала, де перебував ОСОБА_10 на момент виявлення нею його протиправного діяння (біля сходів у магазин), а також вказала напрямок його втечі та місце, де він по ходу руху викидав викрадене під час того, як вона його переслідувала, вимагаючи повернути викрадене майно. І ці дані повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_12 у суді.

З даних протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11 квітня 2013 року (а.м.к.п. 76) вбачається, що 11 квітня 2013 року о 12 год. 40 хв. потерпіла ОСОБА_11 повідомила про відкрите викрадення предметів верхнього одягу з манекенів у приміщенні магазину «Сезон» по вул. Дружби Народів, 7.
Кількість одиниць викраденого жіночого одягу підтверджена даними протоколу огляду місця події від 11 квітня 2013 року (а.м.к.п. 77-81), відповідно до якого у коридорі магазину «Сезон» по вул. Дружби Народів, 7 наявні манекени, на п`яти з яких відсутня верхня частина одягу, а також зафіксовано вилучення предметів злочинного посягання - жіночих піджака. футболки та трьох сорочок. Посилання захисника на невідповідність даних цього протоколу фактичним обставинам справи в частині відсутності при цьому огляді потерпілої, яка у вступній частині протоколу записана як учасник огляду, спростовується показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні підтвердила, що була присутня лише по закінченню проведення огляду. Саме цим, на думку суду, пояснюється відсутність підпису потерпілої у цьому протоколі.
Вартість викраденого майна підтверджена даними висновку судово-товарознавчої експертизи № 46т від 16 квітня 2013 року (а.м.к.п. 84-86), відповідно до якої станом на 11 квітня 2013 року вартість піджака жіночого марки "Rosa Style становила 265 грн., футболки чарки "Vessa - 200 грн.. сорочки марки "Rosa Style - 210 грн., сорочки марки "Kojax - 270 "грн.. сорочки марки "Mes" - 180 грн. - всього 1125 грн.
З постанови прокурора від 24 квітня 2013 року та протоколу огляду від 22 квітня 2013 року (а.м.к.п. 87, 135) вбачається, що вказані вище речі було визнано речовими доказами та оглянуто згідно з вимогами ст. 237 КПК України уповноваженою особою - процесуальним прокурором ОСОБА_21 (а.м.к.п. 136) за участю двох понятих, що підтвердив в судовому засіданні допитаний як свідок ОСОБА_21 .
Проведення огляду цих речових доказів вказаною особою за участю двох понятих знайшло також підтвердження в ході огляду в суді пакету з жіночим піджаком, футболкою, трьома сорочками, опечатаного прокурором ОСОБА_21 за участю понятих (як вбачається з бирки, на якій наявний відтиск печатки прокуратури, прізвища, ініціали та підписи прокурора ОСОБА_21 та двох понятих). Посилання захисника на неналежне проведення цієї пропесуальної дії (зокрема, в частині відсутності в пакеті бирки експертної служби та детального опису вмісту та походження речей, в подальшому визнаних речовими доказами, суд правильно оцінив критично, оскільки ці недоліки документального оформлення процесуальної дії не спростовують, візуальної відповідності оглянутих в судовому засіданні предметів жіночого одягу (опечатаних прокурором), зображенням предметів злочинного посягання (що містяться у таблиці до протоколу огляду - фото № 6 (а.м.к.п. 81) та в таблиці ілюстрацій експертного висновку - а.м.к.п. 86). При цьому потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні при огляді цих речей беззаперечно впізнала в них викрадене в неї майно.
Всім наведеним доказам суд дав належну оцінку і правильно кваліфікував дії ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про невинуватість ОСОБА_10 через невизнання себе таким, колегія суддів вважає їх безпідставними і спростованими.

Невизнання ОСОБА_22 своєї вини суд обгрунтовано розцінив як спробу уникнути відповідальності, оскільки його показання є вкрай суперечливими. Так, показання про перетворення спроби повернути речі невідомому чоловікові, який викинув пакет з речами у втечу від жінки, яка явно намагалась його зупинити та вимагала повернути щось, при чого ця втеча супроводжувалась не позбавленням від пакету, а поетапним викиданням речей, суперечать логіці. Крім того, свідок ОСОБА_12 прямо ствердила, що викрадач, якого вона в ході досудового розслідування впізнала у ОСОБА_10 , мав викрадені речі, а не пакет з речами, і саме ці речі, зібравши з землі після того, як зловмисник їх викинув під час втечі з місця події, вона передала працівникам міліції як такі, що були викрадені. Суд не має підстави піддавати сумніву показання свідка ОСОБА_12 , оскільки будь-яких даних про її зацікавленість в розгляді справи судом здобуту не було, як і даних про наявність у неї підстав обмовляти обвинуваченого.
Це підтвердив і сам ОСОБА_10 у суді апеляційної інстанції.
Посилання захисту на ту обставину, що ОСОБА_17 не було затримано одразу після події, протокол вилучення у нього речей відсутній, а працівники міліції «погрожували» йому встановленням адміністративного нагляду, суд правильно оцінив критично, оскільки, по-перше, відсутність оперативності чи інші незначні недоліки у роботі міліції не є доказом невинуватості особи, по-друге, відсутність протоколу вилучення речей узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_12 , яка ствердила, що обвинувачений викрадені речі викинув в ході втечі, а вона їх зібрала з землі та в подальшому в приміщенні магазину видала працівникам міліції (хоча й однозначно не змогла пригадати чи всі речі викрадач викинув, чи якісь з них він віддав уже по приходу з працівниками міліції), по-третє, можливість встановлення адміністративного нагляду, чим начебто «погрожували» ОСОБА_23 працівники міліції, визначена ст. З Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» і очевидно, була роз`яснена ОСОБА_23 , який прибув у опорний пункт міліції незадовго до настання події, що є предметом розгляду у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, що містило ознаки насильства у сім`ї, як повідомив суду сам обвинувачений. Роз`яснення цієї законодавчої норми є обов`язком працівників міліції щодо раніше судимих осіб, які після відбування покарання зчиняють адміністративні правопорушення.
З цих обставин вбачається і причина скоєння цього злочину, а саме намагання загладити свою вину перед співмешканкою шляхом дарування їй крадених речей.

В зв`язку з наведеним доводи сторони захисту є неспроможними.

Покарання ОСОБА_10 призначено у відповідності до вимог ст.. 65 КК України з урахуванням даних про його особу і є мінімальним в межах санкції згаданої статті, а відтак, справедливим.

Оскільки колегією суддів істотних порушень Закону не виявлено, підстави для зміни чи скасування вироку не вбачаються.

На підставі викладеного, не знаходячи підстав для зміни вироку, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 426, 532 ч. 2 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:
Вирок Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 27 травня 2016 року щодо ОСОБА_10 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в його інтересах без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з моменту проголошення ухвали апеляційним судом.

Судді:/підписи/
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2