У х в а л а
іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 20 жовтня 2016 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 , на вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 04 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 .

Вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2015 року засуджено
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
не судимого,
- за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Цим же вироком до певного виду покарання засуджено ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України; ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України.

Апеляційний суд Кіровоградської області, відмовивши у задоволенні апеляцій засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 та частково задовольнивши апеляції прокурора, потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , скасував зазначений вище вирок і постановив свій вирок від 04 травня 2016 року і засудив ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців із конфіскацією всього належного йому майна;
Цим же вироком засуджено ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , судові рішення щодо яких у касаційній інстанції не оскаржено.

За вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 04 травня 2016 року ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винуватими у вчиненні злочину за таких обставин.
ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужими грошовими коштами у невизначеній сумі, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, розподіливши ролі між собою та підготувавши знаряддя вчинення злочину, а саме: пістолет ПМР, заздалегідь спланували напад на домоволодіння АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_10 , зі своєю дружиною ОСОБА_12 та їх двома малолітніми дітьми: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Готуючись до вчинення злочину ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, періодично з 13 червня 2010 року, в денний час з салону автомобіля «ВАЗ 21099», що належить ОСОБА_8 , спостерігали за мешканцями зазначеного вище домоволодіння, з метою вивчення розпорядку дня останніх. Крім того, з метою вивчення розташування господарських будівель, та розподілу своїх дій під час нападу на території, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, попередньо приходили під приводом продажу металевих запчастин у двір вищезазначеного домоволодіння.
20 червня 2010 року близько 19:00 год., ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21099», що належить ОСОБА_8 , змінивши при цьому справжній номерний знак на номерний знак НОМЕР_1 ., автомобілю «ЗАЗ», який раніше належав йому, згідно з домовленістю разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та особою, матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, прибули на вул. Знам`янську в м. Олександрії, навпроти буд. АДРЕСА_1 , де ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , який озброївся пістолетом Макарова, призначеного для стрільби гумовими кулями, та особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, вийшли з автомобіля та пішли до вищевказаного будинку, а ОСОБА_6 залишився чекати в зазначеному автомобілі на повернення співучасників, з метою подальшого швидкого зникнення з місця вчинення злочину.
Після цього, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, під приводом продажу металевих запчастин, шляхом вільного доступу проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_1 . Перебуваючи в дворі даного домоволодіння, діючи згідно з раніше розподілених ролей, ОСОБА_7 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, разом із мешканкою будинку ОСОБА_12 , пройшли до гаражу, де вчинили напад на останню. Під час нападу ОСОБА_7 , демонструючи пістолет ПМР, який згідно висновку експерта № 108 від 15 липня 2010 року є короткоствольною вогнепальною зброєю, який призначений для стрільби патронами несмертельної дії, спорядженими гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами, почав погрожувати ОСОБА_12 , приставивши пістолет до чола останньої, та почав наносити їй удари руками, тримаючи в руках пістолет, по голові та рукам, спричинивши середньої тяжкості тілесних ушкоджень, від болю потерпіла почала кричати, й впавши на підлогу втратила свідомість.
Крики ОСОБА_12 почув ОСОБА_10 та малолітній ОСОБА_13 , які підбігли до гаражу, де в подальшому та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, схопив ОСОБА_13 та кинув його до гаражу, а ОСОБА_8 намагався схопити ОСОБА_10 , але останній вирвався та побіг до вольєру з собаками. Побачивши, що ОСОБА_10 відкриває вольєр з собаками ОСОБА_8 , особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, та ОСОБА_7 , втекли із зазначеного домоволодіння не заволодівши майном потерпілих.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 стверджує, що дії засудженого ОСОБА_6 за ч. 3 ст.187 КК України судом апеляційної інстанції кваліфіковано неправильно, оскільки останній мав змову з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, на вчинення таємного викрадення майна ОСОБА_12 , а вчинення нападу на останню було ексцесом ОСОБА_7 . Надаючи свою оцінку доказам, зазначає про відсутність беззаперечних доказів застосування пістолету при вчинення злочинних дій щодо ОСОБА_12 . Вказує, що явка з повинною ОСОБА_6 , протоколи відтворення обстановки та обставин події є недопустимими доказами, а тому суд не мав права на них посилатися при обґрунтуванні вини засуджених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України. Звертає увагу на необ`єктивність розгляду кримінальної справи судом апеляційної інстанції. Просить вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 04 травня 2016 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення скарги захисника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Фактичні обставини справи, які були предметом оцінки суду першої та апеляційної інстанції, перегляду відповідно до вимог ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року у касаційному порядку не підлягають, а тому суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин справи, встановлених місцевим судом.

Та обставина, що ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою, вчинили напад на ОСОБА_15 із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я, і яке потерпіла сприймала реально, та з застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням в інше приміщення, підтверджується наведеними у вироку, належно дослідженими і оціненими судом доказами.

Так, у касаційній скарзі захисник не заперечує того, що ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, домовились із ОСОБА_6 протиправно заволодіти майном ОСОБА_12 , з огляду на що спланували вчинення злочину, розподілили ролі, вчиняли узгоджені дії, спрямовані на досягнення злочинного результату, а в процесі вчинення злочинних дій ОСОБА_12 спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження.
З доказів, досліджених судом, вбачається, що в явці з повинною та при провадженні досудового слідства ОСОБА_6 вказував, що він організував і приймав участь у підготовці злочину, спрямованого на протиправне заволодіння майном ОСОБА_15 , і йому, окрім іншого, було достовірно відомо, що ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, при вчиненні злочинних дій використовуватимуть пістолет та інші засоби примусу (електрошокер, хомути). Аналогічні показання на досудовому слідстві надали ОСОБА_8 і ОСОБА_7 .

В судах першої та апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_12 наполягала, що при вчиненні злочину щодо неї використовувався пістолет, який у подальшому був вилучений за місцем проживання ОСОБА_6 , і дії осіб, які вчиняли злочин вона сприймала як реальну загрозу своєю здоров`ю та життю.

Встановивши фактичні обставини справи, суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 187 КК України і у касаційній скарзі не наведено обґрунтованих тверджень, які б ставили під сумнів правильність кваліфікації дій засудженого.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б були безумовною підставою скасування судових рішень, по справі не встановлено.
Суд апеляційної інстанції ретельно перевіряв твердження учасників процесу про недопустимість певних доказів по справі, у тому числі й тих, на які посилається захисник у касаційній скарзі, та мотивовано визнав їх необґрунтованими. У касаційній скарзі не наведено доводів, які б спростовували висновки суду апеляційної інстанції про безпідставність цих тверджень захисника.

При призначенні ОСОБА_6 покарання, апеляційний суд урахував ступінь тяжкості злочину, дані про особу засудженого, який характеризувався позитивно, одружений, утримує малолітню дитину, пом`якшуючу покарання обставини, якою визнав часткове відшкодування шкоди.
Призначене апеляційним судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З урахуванням викладеного, підстав для задоволення касаційної скарги захисника не встановлено.

Керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ Кримінального процесуального кодексу України колегія суддів,

ухвалила:

вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 04 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу його захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

С у д д і:

______________________________________________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3