Дата документу Справа № 333/1612/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 333/1612/16-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/1577/16 ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 190 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянула 02 листопада 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 18 серпня 2016 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.
Учасники судового провадження:
представник ПАТ «Приватбанк ОСОБА_8 .
Встановлені вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 18 серпня 2016 року обставини:
Суд визнав, що своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 18 серпня 2016 року:
ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України і йому призначено покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складення призначеного покарання з покаранням, призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2016 р. зі змінами, внесеними ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 12 серпня 2016 p., призначено остаточне покарання у виді 3 років 9 міс. обмеження волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України в строк призначеного покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 15 березня 2016 р. до набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.72 КК України зараховано в строк відбуття покарання у виді обмеження волі тримання під вартою з розрахунку 2 дні обмеження волі за 1 день тримання під вартою.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 1 879 грн. 15 коп. в порядку відшкодування завданої шкоди.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, посилається на суворість призначеного покарання, наявність пом`якшуючих покарання обставин таких як: щире розкаяння у вчиненому, повне визнання вини та активне сприяння в розкритті злочину. Крім того, вказує на задовільну характеристику, стійкі соціальні зв`язки, а саме факт проживання в цивільному шлюбі, намір сплатити суму завданої шкоди за цивільним позовом. Вважає, що зазначені обставини дають підстави до призначення йому менш суворого покарання в межах санкції ч.2 ст. 190 КК України. Просить вирок змінити, призначити йому більш м`яке покарання в межах санкції ч.2 ст. 190 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, прокурора, представника потерпілого, які вважали вирок законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 394, ч. 1 ст. 404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються і докази щодо них, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, в суді першої інстанції не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.
Дії ОСОБА_6 , виходячи із визнаних судом доведеними фактичних обставин справи, кваліфіковані за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

При перевірці оскаржуваного судового рішення, доводи апеляції щодо суворості призначеного ОСОБА_6 покарання визнанні необґрунтованими.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з вироку, суд першої інстанції, дотримався зазначених вимог і, при призначенні обвинуваченому покарання, прийняв до уваги, в тому числі і обставини, на які посилається апелянт.

Так, судом враховано обставину, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, а саме: відношення ОСОБА_6 до вчиненного у вигляді визнання провини та щирого каяття у скоєному, задовільну характеристику на останнього за місцем проживання.
Разом з тим, суд першої інстанції взяв до уваги і характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який віднесений до категорії кримінальних правопорушень середнього ступеня тяжкості, попередні притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, його непрацевлаштованість.
Наявність у ОСОБА_6 незареєстрованих шлюбних відносин не спростовують висновків суду з приводу призначеного покарання, яке до того ж за своїм видом та розміром є альтернативним видом покарання зі встановлених санкцією ч.2 ст. 190 КК України.

Підстави вважати призначене ОСОБА_6 покарання явно несправедливим через його суворість відсутні.

У суду першої інстанції, з урахуванням обставин провадження, були підстави для призначення ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі через неможливість досягнення мети покарання без реального його відбування обвинуваченим.

З урахуванням наведенного, колегія суддів вважає, що призначенеОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65, ч .4 ст. 70 КК України, є домірним скоєному, а тому, вимоги, викладені в апеляції обвинуваченого задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 18 серпня 2016 року відносно ОСОБА_6 , засудженого за ч.2 ст. 190 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4