Справа № 456/1529/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/375/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 року. м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 лютого 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 21250 (двадцять одну тисячу двісті п`ятдесят) грн. з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади на строк 2 роки.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 , працюючи відповідно до наказу т.в.о. начальника ГУ МВСУ у Л/о №129 о/с від 10.04.2014 року на посаді інспектора відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м.Стрий, Стрийського району та м.Моршин ГУ МВС України у Львівській області, маючи спеціальне звання лейтенант міліції, будучи службовою особою та працівником правоохоронного органу, здійснюючи функції представника влади та в силу свого службового становища уповноваженим складати протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи владу та службове становище, всупереч інтересам служби та з метою власного незаконного збагачення, 16.03.2015 року в приміщенні відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м.Стрия, Стрийського району та м.Моршин ГУ МВС України у Львівській області, що розташоване за адресою: Львівська область, м.Стрий, вул. Галицька, 4, домовився із ОСОБА_9 про одержання неправомірної вигоди в розмірі 3000 грн. за повернення йому вилученого посвідчення водія та автомобіля, а також не притягнення його до адміністративної відповідальності, за порушення Правил дорожнього руху та вчинення ДТП.

18.03.2015 року близько 14.30 год. ОСОБА_10 за попередньою домовленістю із ОСОБА_7 , прибув у службовий кабінет ОСОБА_7 , розташований в приміщенні ВДАІ по вул. Галицькій, 4 м.Стрию Львівської області, де ОСОБА_7 повернув ОСОБА_9 документи та ключі від вилученого автомобіля, а ОСОБА_9 передав, та ОСОБА_7 одержав неправомірну вигоду в розмірі 3000 гривень, за не складання відносно ОСОБА_9 протоколу про вчинення адміністративного правопорушення і уникнення адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а також повернення вилученого посвідчення водія та автомобіля ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_7 був затриманий працівниками прокуратури Львівської області та УСБ України у Львівській області.

Даний вирок в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , який просить скасувати вирок, а дане кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КК України.

Захисник ОСОБА_6 вважає, що обвинувачення ОСОБА_7 в одержанні службовою особою неправомірної вигоди в ході судового слідства не знайшло свого об`єктивного підтвердження, а доводи викладені у вироку є надуманими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Також захисник ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі звертає увагу суду на той факт, що покази свідка ОСОБА_9 не можуть бути взяті до уваги, оскільки свідок є зацікавленою особою у справі, яка намагалася уникнути адміністративної відповідальності за вчинене ДТП в стані алкогольного сп`яніння.

Захисник ОСОБА_6 звертає увагу суду, що з наявних матеріалів кримінального провадження, а саме з відеозапису зустрічі ОСОБА_7 з ОСОБА_10 вбачається, що вказані особи вели розмову щодо відшкодування власнику клумби завданої шкоди. Даний запис не містить факту передачі ОСОБА_10 та отриманням ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 3000 грн. Також факт виявлення грошових коштів відеозаписом не зафіксовано, на місце проведення обшуку вилучені кошти доставлені невідомою особою, походження даних коштів невідоме.

Крім цього, апелянт вважає, що із протоколу прийняття заяви ОСОБА_10 від 17.03.2015 року про вчинене кримінальне правопорушення вбачається відсутність в діях ОСОБА_7 кваліфікуючої ознаки вимагання неправомірної вигоди. А тому немає будь-яких підстав для кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.14 ч.3 ст.368 КК України.

Захисник ОСОБА_6 вказує, що негласні слідчі дії відносно ОСОБА_7 проводилися на підставі ухвали апеляційного суду Львівської області від 17.03.2015 року, однак копія даної ухвали відсутня в матеріалах кримінального провадження, що є порушенням права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Крім цього, апелянт звертає увагу суду, що в матеріалах справи є протокол ідентифікації та помічення грошових коштів від 17.03.2015 року, тобто дана слідча дія проводилася в період часу з 13.20 год. по 13.30 год., ще до винесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення в ЄРДР ОСОБА_7 , яке було внесено в ЄРДР о 13.35 год. 17.03.2015 року. Захисник ОСОБА_6 вважає, що необхідно зазначити, що змиви з рук ОСОБА_7 були відібрані, всупереч вимогам ст. 241 КПК України, без відповідної постанови прокурора.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник та обвинувачений підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задоволити, пославшись на доводи, що викладені в апеляційній скарзі .

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просив вирок суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні злочинних діянь, передбачених ч.1 ст.368 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим.
Суд вірно поклав в основу обвинувального вироку показання свідка ОСОБА_9 який під час допиту в суді першої інстанції пояснив, що 15 березня 2015 року повертаючись з кафе «Модно» на автомобілі «Сітроен» разом із ОСОБА_11 , він не справився з керуванням та збив клумбу. На місце ДТП приїхали працівники ДАІ, які забрали документи та ключі від автомобіля, а автомобіль відвезли на арешт майданчик. У понеділок він домовився із ОСОБА_11 який знайомий з ОСОБА_7 , щоб піти в ДАІ вирішити питання повернення автомобіля. Вони разом пішли до ОСОБА_7 ,де в кабінеті ОСОБА_7 повідомив, що для того щоб забрати автомобіль і документи і не було протоколу по ДТП, та перебування його в стані алкогольного сп`яніння, йому необхідно відшкодувати шкоду за пошкоджену клумбу і передати ОСОБА_7 3000 грн. Після цього він вирішив звернутися в СВ прокуратури у Львові із заявою про вимагання у нього хабара. Він надав кошти в сумі 3000 грн., які працівники СБУ помітили при понятих. В середу 18.03.2015 року він прийшов у кабінет ОСОБА_7 розказав про те, що розрахувався за пошкоджені клумби. ОСОБА_7 положив документи та ключі від машини на стіл, він їх забрав, віддав ОСОБА_7 3000 грн., які той засунув у кишеню, після чого вийшов із кабінету.
Свідок ОСОБА_11 місцевому суду пояснив, що він у якості пасажира їхав у автомобілі «Сітроен», коли водій ОСОБА_9 біля НК «Модно» не справився з керуванням і заїхав в клумби. Після ДТП ОСОБА_9 закрив автомобіль і кудись відійшов, повернувся коли приїхали працівники ДАІ. 16.03.2015 року він їздив разом з ОСОБА_9 до ОСОБА_7 , щоб домовитись про повернення автомобіля. В службовому кабінеті ОСОБА_7 сказав, що після вирішення питання з власником кафе за клумби автомобіль повернуть. Розмови про кошти в сумі 3000 грн. він не чув. З кабінету він вийшов швидше, ОСОБА_9 вийшов пізніше, приблизно через 1 хвилину.
Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 повідомили суду про обставини ДТП біля НК «Модно» з автомобілем під керуванням ОСОБА_9 та те, що автомобіль евакуатором забрали на арешт майданчик, а матеріали ДТП були передані інспектору ДПС ОСОБА_7 ..
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вина ОСОБА_7 доведена дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

-супровідним листом від 17.03.2015р. (а.к.п.2), яким скеровано заступнику прокурора Львівської області рапорт щодо виявлення фактів протиправної діяльності з боку працівника ВДАІ Стрийського МВ ГУ МВС України у Львівській області;
-рапортом від 17.03.2015р. (а.к.п.3-4), в якому повідомлено заступника начальника Управління СБУ у Львівській області про отримання інформації про можливе вчинення співробітником ВДАІ Стрийського МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України;
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.03.2015р. (а.к.п.5), згідно якого ОСОБА_9 подав усну заяву слідчому СВ прокуратури Львівської області про вимагання в нього інспектором ДАІ ОСОБА_7 неправомірної вигоди.
-протоколом ідентифікації та помічення грошових коштів від 17.03.2015р. (а.к.п.10), згідно якого зроблено світлокопії грошей, наданих ОСОБА_9 , в сумі 3000 грн., ідентифіковано їх по номеру та серії, після чого оброблено їх з обох боків спецхімпрепаратом «Промінь-1», що в ультрафіолетових променях видають світіння світло-зеленого кольору та при дотику до них залишають на пальцях руки сліди аналогічного кольору;
-протоколом обшуку від 18.03.2015р. (а.к.п.20-29), згідно якого в ОСОБА_7 виявлені грошові кошти номіналом 2400 грн., які, з його слів, він отримав від ОСОБА_9 за те, щоб не притягувати його до адміністративної відповідальності. Дані грошові кошти виявляють світіння спецхімречовини при опромінюванні їх короткохвильовим випромінюванням. Серії та номери купюр цих грошових коштів співпадають з тими серіями та номерами грошей, які попередньо ідентифіковані та надані до огляду ОСОБА_9 ;
-висновком службового розслідування від 19.03.2015р. (а.к.п.96-101), згідно з яким за наслідками проведеного службового розслідування комісія вважала б за грубі порушення положень ЗУ «Про міліцію», неналежному виконанні службових обов`язків, укритті від обліку матеріалів ДТП, вимаганні та отриманні неправомірної вигоди за не притягнення до адміністративної відповідальності, на інспектора ВДАІ з обслуговування м. Стрий, Стрийського району та м. Моршин ГУ МВС України у Львівській області, лейтенанта міліції ОСОБА_7 накласти дисциплінарне стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ;
-протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 27.03.2015р. (а.к.п.103-107), яким зафіксовані три епізоди аудіозапису розмови ОСОБА_7 з ОСОБА_9 в приміщенні ВДАІ м. Стрий Львівської області; також проведено відеокотроль, яким зафіксовано три епізоди розмови ОСОБА_7 з ОСОБА_9 в приміщенні ВДАІ м. Стрий Львівської області. Вказані аудіо записи та відеокотроль досліджувались в судовому засіданні в районному суду шляхом їх прослуховування та перегляду;
-протоколом огляду від 30.03.2015р. (а.к.п.30), згідно якого в ОСОБА_7 при обшуку вилучено мобільний телефон марки «Nokia 202 Type Rm 834 ІМЕІ № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 ». Оглядом наявної інформації в пам`яті збережених останніх дзвінків абонента встановлено наявність даних про вихідний дзвінок 18.03.2015 о 12.57 год. до абонента ОСОБА_15 номер абонента НОМЕР_3 та вхідний дзвінок до цього ж абонента о 12.34 год..
Суд вірно визнав покази свідка ОСОБА_10 ґрунтовними та таким що підтверджують вчинення ОСОБА_7 злочину, оскільки вони повністю співпадають з іншими доказами по справі, відповідають дійсним обставинам кримінального провадження та підтверджуються матеріалами справи. А тому колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що покази свідка ОСОБА_10 не можуть бути взяті до уваги, оскільки він є зацікавленою особою у справі, яка намагалася уникнути відповідальності за вчинене ДТП у стані алкогольного сп`яніння.
Колегія суддів не бере до уваги твердження захисника ОСОБА_6 про те, що протокол ідентифікації та помічення коштів від 17.03.2015 року був проведений слідчим в період часу з 13 год. 20 хв. по 13 год. 30 хв., а реєстрація в ЄРДР відомостей про вчинене кримінального правопорушення здійснена 17.03.2015 о 13год. 35 хв. Оскільки суд вірно встановив, що розбіжності в часі у витязі з ЄРДР та протоколі помічення коштів є технічною помилкою пов`язаною з неуважністю слідчого в момент складання протоколу.
Також колегія суддів приходить до переконання, що негласні слідчі (розшукові) дії проводилися в даному кримінальному провадженні у відповідності до закону, оскільки відповідно до витягу з ЄРДР від 17.03.2015 року дії працівників правоохоронних органів було кваліфіковано за ч.3 ст. 368 КК України, що є тяжким злочином. Однак в подальшому після проведення первинних слідчих дій відповідно до витягу ЄРДР від 19.03.2015 року дії ОСОБА_7 на основі здобутих доказів слідчим було перекваліфіковано на ч.1 ст.368 КК України.
Крім цього, колегія суддів не вважає ґрунтовними доводи апелянта про те, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину у одержанні неправомірної вигоди від ОСОБА_9 під тиском працівників органів досудового розслідування, оскільки данні обставини жодним доказом наданим стороною захисту не підтверджені.
Не можуть братись до уваги доводи апеляційної скарги захисника про те, що негласні слідчі дії відносно ОСОБА_7 були проведені з порушенням права на захист обвинуваченого через те, що в матеріалах кримінального провадження відсутня копія ухвали апеляційного суду від 17.03.2015 року, на підставі якої проводились ці негласні слідчі дії. Позаяк, факт існування даного процесуального документа (ухвали) захисник не ставить під сумнів, а лише наголошує про відсутність у матеріалах провадження її копії,- що аж ніяк не може свідчити про незаконність проведення щодо ОСОБА_7 негласних слідчих дій.

Крім того ні захисник ОСОБА_6 , ні обвинувачений ОСОБА_7 не скористались своїм правом у відповідності до ч.3 ст.404 КПК України на подачу клопотання про дослідження судом апеляційної інстанції саме цього доказу - ухвали апеляційного суду від 17.03.2015 року про проведення відносно ОСОБА_7 негласних слідчих дій, а за відсутності клопотання від учасників судового провадження суд апеляційної інстанції позбавлений можливості досліджувати (повторно досліджувати) будь-які докази.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що усі докази, які суд поклав у вироку в основу доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, є належними та допустимими, оскільки вони отримані у чіткій відповідності до вимог КПК України.
Також суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України у межах встановлених у санкції статті, яке є необхідним й достатніми для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Таким чином суд апеляційної інстанції під час перегляду оскаржуваного вироку суду за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не виявив істотних порушень кримінального процесуального та кримінального законів, які б тягнули за собою зміну чи скасування вироку суду, вважає вирок суду в цьому кримінальному провадженні законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому, з врахуванням вищенаведеного, не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 ..
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 420, 426 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку на протягом трьох місяців з дня її проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий :
Судді :