АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/888/16-к Номер провадження 11-кп/786/608/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавсько області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участюпрокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції )
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтавіпровадження за апеляційноюскаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2016 року у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду скасувати, задовольнити його клопотання та застосувати щодо нього ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році», скоротити наполовину невідбуту частину покарання.

Зазначає, що порушення ним обов`язків покладених вироком суду при звільненні від відбування покарання з іспитовим строком, були спровоковані працівниками органу виконання покарання, які обіцяли звернутися до суду з клопотанням про застосування щодо нього амністії, однак цього не зробили. Посилання суду на те, що на час публікації Закону України «Про амністію у 2014 році» та протягом місяця після цього, він ухилився від відбування покарання та перебував у розшуку, не відповідають дійсності. Це підтверджується документами які складали працівники органу виконання покарань під час контролю за його поведінкою.

Вважає, що саме бездіяльність органом виконання покарань щодо застосування до нього амністії є причиною ухилення від відбування призначеного судом покарання.

Заслухавши доповідача, засудженого на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» визначено що засудженим, які відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону скорочується наполовину невідбута частина покарання

Згідно статті 9 Закону застосування цього Закону здійснюється зокрема щодо: осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, за поданням органу виконання покарань, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, або за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

Статтею 10. вказаного Закону передбачено, що рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.

Статтею 8 Закону України «Про застосування амністії в Україні» передбачено, що особи, стосовно яких відповідно до закону про амністію застосовується скорочення терміну покарання, мають бути офіційно проінформовані про нове обчислення терміну покарання і про дату закінчення відбування покарання протягом місяця після опублікування закону про амністію.

При цьому, особи, до яких застосовується скорочення терміну покарання, повинні відбувати покарання, як те, що пов`язане з позбавленням волі, так і не пов`язане з позбавленням волі.

Рішення судом прийнято у відповідності до вищенаведених норм законодавства.

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 12.02.2014 ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.02.2015 ОСОБА_7 скасовано іспитовий строк відбування покарання та направлено його для відбування покарання призначеного судом, оголошено засудженого в розшук. Ухвала набрала законної сили згідно відмітки суду 23.03.2015. ( а.о.с. 4)

Дану ухвалу ОСОБА_7 не оскаржував.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що засуджений ОСОБА_7 як на час опублікування закону України «Про амністію у 2014 році» (18.04.2014) так і протягом місяця після його опублікування фактично ухилявся від відбування покарання призначеного вироком суду, за викликом до кримінально - виконавчої інспекції не з`являвся, інспекцією проводилися розшукові дії з метою встановлення місця перебування засудженого, тому, висновок суду про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_7 положень ст. 6 ЗУ «Про амністію у 2014 році» є правильним.

Твердження засудженого, що порушення ним обов`язків покладених вироком суду при звільненні від відбування покарання з іспитовим строком, були спровоковані працівниками органу виконання покарання, є безпідставними, прямо суперечать викладеним в ухвалі суду обставинам, а тому до уваги колегією суддів не приймаються.

З врахуванням вищевикладеного, ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» є обґрунтованою, та такою, що відповідає вимогам Закону України «Про амністію у 2014 році», Закону України «Про застосування амністії в Україні» та чинному КПК України.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону при розгляді справи в суді, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 405, 407 КК України колегія суддів апеляційного суду ,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.
С У Д Д І:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4