АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 662/1822/15-к
Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/791/551/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч 1 ст.125 КК України

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: обвинувачених : адвоката: потерпілого: ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 16 березня 2016 року відносно:

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Н-Покровка Новотроїцького району Херсонської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,освіта середня, одруженого,пенсіонера, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч.1 ст. 125 КК України,

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с.Громівка Новотроїцького району Херсонської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 громадянки України,освіта неповна середня,одружена,пенсіонерка,відповідно до ст.89 КК України раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч.1 ст. 125 КК України

В С Т А Н О В И ЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 засуджено та призначено покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 40 мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

Вирішено питання речових доказів.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не обирався.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими у тому, вони що 05 березня 2015 року близько 12 год.,перебуваючи на подвір`ї садиби АДРЕСА_1 , умисно,під час сварки, яка виникла раптово на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесного ушкодження,нанесли багаточисельні удари ногами та руками по голові та тулубу ОСОБА_10 , чим спричинили останньому згідно висновку судово-медичної експертизи №46/Н від 04.03.2016 року легкі тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в області кута нижньої щелепи зліва,двох саден по центру верхньої губи,крововиливи по центру слизової оболонки нижньої губи,синця на передній поверхні грудної клітини по лівій середньо-ключичній лінії в проекції 6-го ребра, садна по центру живота, на 4 см нижче пупка, садна на передній поверхні лівого плечового суглоба,синця в проекції лівої лопатки на рівні 3-го ребра,крововиливи в м`які тканини правої нирки.

Дії обвинувачених судом кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

В поданій в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 апеляційній скарзі, адвокат ОСОБА_9 просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити.

Посилається на те, що висновок суду про винуватість обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, за яке їх засуджено ґрунтується на припущеннях, а сторона обвинувачення належними та допустимими доказами не довело їх винуватість і вичерпані можливості отримати достатні докази для доведеності їх винуватості, а тому кримінальне провадження слід закрити на підставі п 3 ч 1 ст. 284 КПК України.

Захисник зазначає, що в суді не встановлено, що саме обвинувачені нанесли потерпілому зазначені у вироку тілесні ушкодження, з огляду на те, що потерпілий і свідки показували, що ОСОБА_10 била група людей ромської національності. Не встановлено судом механізм завдання кожного із зазначених у вироку тілесних ушкоджень, і які саме ушкодження нанесені кожним із обвинувачених.

Вказує , що на одязі та взутті обвинувачених не було виявлено слідів крові , проте на місці події було виявлено сліди крові.

Вважає, що потерпілий оговорив обвинувачених з метою уникнути відповідальності за те, що він сам завдав обвинуваченим тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, потерпілого, які вказували на безпідставність апеляційних вимог захисника обвинувачених, перевіривши матеріали кримінального провадження та, обговоривши викладені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла до наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими згідно ст. 94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви й підстави для його ухвалення.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Вбачається, що докази, надані сторонами кримінального провадження суд першої інстанції безпосередньо дослідив у повному обсязі, обставин, які б завадили сторонам скористатися своїми процесуальними правами не встановлено.
Мотивуючи свої висновки про винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 125 КК України, суд послався, зокрема, на показання потерпілого ОСОБА_10 , про те, що 05.03.2015 року на подвір`ї будинку матері його дружини ОСОБА_11 спочатку наніс йому удар по голові, він впав, після чого подружжя ОСОБА_12 - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 наносили йому численні удари руками та ногами по голові та тулубу, погрожували вбивством, ображали нецензурними словами, принижували.
В ході проведення слідчого експерименту 27.03.2015 року потерпілий ОСОБА_10 підтвердив обставини за яких обвинувачені завдали йому ударів, вказав на їх послідовність та локалізацію, а під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілий впізнав обвинувачених як осіб, які завдавали йому ударів 05.03.2015 року.
Наведені свідчення потерпілого узгоджуються із показаннями в суді та в ході слідчого експерименту свідка ОСОБА_15 про те, що у її присутності 05.03.2015 року обвинувачені завдали ОСОБА_10 множинні удари по голові, тулубу.
На підставі показань свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 підтверджено наявності конфлікту у день події між потерпілим та обвинуваченими.
Свідок ОСОБА_18 підтвердила суду наявність на голові, обличчі та тулубі ОСОБА_10 тілесних ушкоджень після конфлікту із сім`єю ОСОБА_12 .
Показання потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_19 узгоджуються із висновками судово- медичної експертизи від 04.03.2016 року , призначеної за ухвалою суду в ході судового розгляду з метою перевірки доводів сторін кримінального провадження. Згідно висновків зазначеної експертизи виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження можна розділити на дві групи: перша група- струс головного мозку, забійна рана в правій лобно- тім`яній області, які відносяться до легких тілесних ушкоджень , що потягли короткочасний розлад здоров`я по критерію тривалості розладу здоров`я та друга група - забійна рана в області кута нижньої щелепи зліва,два ссадна по центру верхньої губи, крововиливи по центру слизової оболонки нижньої губи,крововиливи на передній поверхні грудної клітини по лівій середньо-ключичній лінії в проекції 6-го ребра, садна по центру живота, на 4 см нижче пупка, садна на передній поверхні лівого плечового суглоба,синця в проекції лівої лопатки на рівні 3-го ребра,крововиливи в м`які тканини правої нирки, які утворилися від дії тупих предметів можливо 05.03.2015 року і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В ході судового розгляду судово- медичний експерт ОСОБА_20 підтвердив свої висновки щодо наявності у потерпілого тілесних ушкоджень, їх локалізації, механізму спричинення.

Встановлені судом обставини дали підстави відмежувати наслідки дій особи , до якої застосовані примусові заходи медичного характеру від наслідків дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і дійти висновку , що діями останніх завдані потерпілому легкі тілесні ушкодження, які відносять до другої групи відповідно до зазначених вище висновків експертизи від 04.03.2016 року.

Отримали свою оцінку у вироку і доводи сторони захисту та надані нею докази.

В ході судового розгляду обвинувачені взагалі заперечували факт нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, та вказували, що удари палицею наносив потерпілому їх неосудний син, який захищав батька.

Суд вказав мотиви , з яких він не приймає доводи обвинувачених про те, що вони не завдавали потерпілому тілесних ушкоджень, і що самі обвинувачені є потерпілими від дій ОСОБА_10 , провів судовий розгляд у межах пред`явленого обвинувачення .

Показання допитаних за клопотанням сторони захисту свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 щодо мотивів , з яких обвинувачені вимагали у потерпілого пояснень , в результаті чого виник конфлікт, вірно визнані судом неналежними доказами.

Крім того вбачається, що на стадії закінчення досудового розслідування сторона захисту у порядку ст. 290 КПК України не здійснила відкриття поданих нею у суді доказів, що відповідно до положень ч. 12 ст. 290 КПК України не дає право суду допустити відомості, що містяться у них як докази.

Доводи апеляційної скарги адвоката про те, що зазначені у вироку докази не доводять вини обвинувачених у завданні потерпілому встановлених судом тілесних ушкоджень, є безпідставними.

Посилання апелянта на те, що наявні у потерпілого тілесні ушкодження могли бути нанесені іншими особами, які також приймали участь у бійці , є припущенням.

Так, потерпілий ОСОБА_10 , свідок ОСОБА_19 послідовно вказували на те, що саме обвинувачені у ході конфлікту, наносили йому удари руками і ногами по голові та тулубу, свідчення цих осіб узгоджуються із іншими доказами , що зазначені у вироку , і підстав ставити їх під сумнів не має.

Доказів, які б підтверджували, що потерпілий отримав вказані у висновку експертизи тілесні ушкодження за інших обставин, ніж встановлені судом, матеріали провадження не містять.

Суперечать матеріалам кримінального провадження і твердження захисника про те, що суд не встановив хто саме наніс тілесні ушкодження потерпілому, їх локалізацію, механізм їх завдання.

Доводи апелянта про те, що органи досудового розслідування не надали доказів наявності на одязі та взутті обвинувачених слідів крові , з огляду на виявлені на місці події сліди крові, і що одяг у обвинувачених взагалі не вилучався , не свідчать про неповноту досудового та судового розслідування та не спростовують висновку суду, який ґрунтується на допустимих, належних доказах, які суд визнав достатніми для встановлення обставин події кримінального правопорушення, винуватості обвинувачених.

Неприйнятними є твердження адвоката про те, що висновок суду про винуватість обвинувачених ґрунтується на припущеннях і що стороною обвинувачення не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання, оскільки наведені у вироку докази переконливо свідчать про винуватість обвинувачених в умисному завданні потерпілому легких тілесних ушкоджень.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування вироку суду , не встановлено.

Призначене обвинуваченим покарання відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. 404, 405, 419, 376 ч 2 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 16 березня 2016 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді ( три підписи)

_______________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

копія вірна, ухвала набирає законної сили 25.05.2016 року

суддя ОСОБА_2