печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчого відділу прокуратури та підтримання державного обвинувачення прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Донецька, з вищою освітою, одруженого, не судимого, який зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає на території АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчого відділу прокуратури та підтримання державного обвинувачення прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом прокуратури Автономної Республіки Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000043 від 27.03.2015, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України.

Генеральною прокуратурою України від 25.03.2015 кримінальну справу №7 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 направлено до прокуратури АР Крим для організації здійснення досудового розслідування та внесення відомостей до ЄРДР. Прокуратурою АР Крим 27.03.2015 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000043.

18.09.2015 у вказаному кримінальному провадженні складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України.

21.09.2015 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук.

22.02.2016 о 21 год. 30 хв. року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.10.2015 року ОСОБА_5 затримано.

Прокурор посилаючись на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, що дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, просив клопотання задовольнити обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, посилаючись на викладені в ньому доводи, наполягала на його задоволенні.

Підозрюваний та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання, мотивуючи тим, що стороною обвинувачення не доведена мета застосування запобіжного заходу, а також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою інкримінованих кримінальних правопорушень та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Одночасно в судовому засіданні захисник зазначив, що висновки органу досудового розслідування з приводу обґрунтованості підозри не відповідають фактичним обставинам справи та є передчасними, жодних вагомих доказів, які б вказували на вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень в матеріалах клопотання не має. Підозрюваний виключно позитивно характеризується за місцем постійного проживання та роботи, має міцні соціальні зв`язки, жодного разу з приводу чого відсутні будь-які ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного на стадії досудового розслідування.

Крім того, в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 зазначив, що неодноразово приїздив з АРК до м. Києва, не переховувався від органу досудового розслідування та не знав, що знаходиться у розшуку та що ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.03.2014р. було скасовано вирок Центрального районного суду м. Сімферополя від 16.11.2012р., яким він був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, які на теперішній час інкримінуються йому в вину, та по якому він відбув покарання в повному обсязі. Одночасно на підтвердження свого місця постійного проживання на території м. Києва представив суду договір оренди житла в м. Києві, яке він орендує разом із донькою.

Допитана в судовому в якості свідка донька підозрюваного ОСОБА_9 підтвердила факт забезпечення житлом її батька на території м.Києва та запевнила суд про те, що жодних даних про розшук її батька за матеріалами кримінального провадження її батьку відомо не було.

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, його захисника, свідка, дослідивши клопотання та долучені до нього в стороною обвинувачення та захисту документи, слідчий суддя дійшов такого висновку.

ОСОБА_5 є підозрюваним у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000043 від 27.03.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України.

18.09.2015 у вказаному кримінальному провадженні складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України.

21.09.2015 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук.

22.02.2016 о 21 год. 30 хв. року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.10.2015 року ОСОБА_5 затримано.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.04.2006 ОСОБА_5 вступив на посаду Малореченського сільського голови м. Алушти на підставі рішення першої сесії 5 скликання Малореченської селищної ради м. Алушти від 04.04.2006 №1/1.

У період з 20.04.2008 по 04.07.2008р. при не одноразових зустрічах з ОСОБА_10 в м. Сімферополі, в м. Алушта, у службовому кабінеті Малоріченської сільської ради, ОСОБА_5 , будучи посадовою особою, яка займає відповідальне становище, використовуючи своє службове становище, всупереч інтересам служби, під приводом, у тому числі внесення надалі частини грошових коштів на рахунок сільської ради для вирішення соціальних питань, вимагав від ОСОБА_10 передачі хабара в сумі 300 тис. доларів США, що становить 1 455 000 грн. згідно курсу долара США до гривні України, встановленого НБУ, за винесення на розгляд на сесію Малоріченської сільської ради питання про виділення земельної ділянки площею 0,47 га для будівництва та обслуговування житлових будинків у районі АДРЕСА_3 , гр-м ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Вимагаючи хабара, ОСОБА_5 навмисне створив умови, за яких ОСОБА_10 змушений був дати хабара з метою запобігти шкідливим наслідкам для права ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на отримання земельних ділянок.

У серпні 2007 року Малоріченський сільський голова м. Алушти ОСОБА_5 , землевпорядник Малоріченської сільської ради м. Алушти ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою при пособництві ОСОБА_8 , використовуючи своє службове становище з метою незаконного збагачення шляхом отримання хабарів в особливо великих розмірах від осіб, зацікавлених в отриманні та оренду земельних ділянок, які знаходяться в межах населених пунктів Малоріченської сільської ради м. Алушта, на підставних осіб - родичів ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , створили та 07.08.2007 за №0012660 зареєстрували у виконавчому комітеті Сімферопольської міської ради фіктивне приватне підприємство «Бакар-Інвест», засновниками якого стали ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , за умови, що особа, яка бажає отримати в оренду земельну ділянку, увійде в засновники створеного фіктивного підприємства. Таким чином, у завуальованій формі ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , при пособництві ОСОБА_8 , планували отримувати хабарі в особливо великих розмірах за передачу та оренду земельних ділянок, які знаходяться в межах населених пунктів Малоріченської сільської ради м. Алушта. Зазначене підприємство ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не мали наміру використовувати як суб`єкт підприємницької діяльності для здійснення передбачених Статутом цього підприємства видів господарської діяльності, а передбачали використання цього підприємства лише з метою прикриття незаконної діяльності, спрямованої на отримання хабарів в особливо великому розмірі.

У травні 2009 року дізнавшись про те, що ОСОБА_15 бажає отримати і орендувати земельну ділянку на території Малоріченської сільської ради, ОСОБА_5 і ОСОБА_7 вирішили, використовуючи своє службове становище і повноваження по скликанню і проведення сесії ради, підписанню прийнятих рішень, укладання договорів оренди, підготовки технічної документації та її погодження, з метою особистого збагачення - отримати від ОСОБА_15 , при пособництві ОСОБА_8 хабар в особливо великому розмірі в сумі 1 млн. 100 тис. Доларів США, що складає 8 млн. 668 тис. грн., згідно курсу долара США до гривні України, встановленого НБУ, за дозвіл ПП «Бакар-Інвест» збору матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки площею 5 га із земель ДП «Алуштинське ЛГ», в межах населеного пункту - с. Солнечногірське, в районі бази відпочинку «Дніпрогес», за передачу в оренду зазначеної земельної ділянки площею 5 га ПП «Бакар-Інвест», де засновником ПП «Бакар-Інвест» буде ОСОБА_15 .

У травні 2009 року, узнавши, що ОСОБА_15 бажає отримати та орендувати земельну ділянку на території Малоріченської сільської ради, ОСОБА_7 , з метою особистого збагачення, за пособництвом ОСОБА_8 , за дозвіл ПП «Бакар-Інвест» на збір матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки площею 5 га із земель ДП «Алуштинське ЛГ», у межах населеного пункту с. Сонячногірське, у районі бази відпочинку «Дніпрогес», за передачу в оренду зазначеної земельної ділянки площею 5 га ПП «Бакар- Інвест», де засновником буде ОСОБА_15 , шляхом обману вирішив заволодіти грошима останнього в сумі 1 100 000 доларів США, що становить, згідно з курсом долара США до гривні України, встановленим Національним банком України, 8 668 000 грн. та є особливо великим розміром. При цьому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 достовірно знали, що дозвіл Малоріченської сільської ради № 21/20 від 25.12.07 року «Про надання дозволу на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування земельної ділянки площею 3 га ПП «Бакар- Інвест» рішенням Малоріченської сільської ради № 20/17 від 11.09.2008 року скасовано за протестом прокурора, та Малоріченська сільська рада м. Алушта не вправі розглядати ці питання, оскільки повноваженнями з надання у використання або у власність земель лісового фонду площею більш 1 га наділений Кабінет Міністрів України.

Щоб переконати потерпілого ОСОБА_15 у дійсній можливості отримання земельної ділянки, ОСОБА_7 на початку серпня 2009 року, маючи вільний доступ до комп`ютера у кабінеті секретаря Малоріченської сільської ради, продиктував помічнику секретаря ОСОБА_16 , якій не було відомо про його злочинні наміри, зміни до тексту рішення Малоріченської сільської ради № 21/20 від 25.12.07 року «Про надання дозволу на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування земельної ділянки площею 3 га ПП «Бакар- Інвест», а саме: зміни площі земельної ділянки з 3 га на 5 га; зміни його місця розташування з району бази відпочинку «МЕІ» на район бази відпочинку «Дніпрогес», що є фактично одним й тим же місцем розташування земельної ділянки, та включення пункту № 2 про отримання технічного висновку ДП «Алуштинське ЛГ» про можливість вилучення земельної ділянки до земель запасу сільської ради для подальшого надання ПП «Бакар-Інвест».

У серпні 2009 року у приміщенні Малоріченської сільської ради спеціалістом КП «Малоріченське архітектурне бюро» ОСОБА_17 , якому також не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_7 , на прохання останнього, було виготовлено ситуаційне викопіювання до цього рішення.

Підроблене рішення ОСОБА_7 з іншими документами надав його на підпис Малоріченському сільському голові ОСОБА_5 , який, проявляючи службову халатність, підписав його.

Щоб перконати ОСОБА_15 у дійсній можливості отримання земельної ділянки, ОСОБА_7 передав вказане рішення потерпілому.

В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час зустрічей з ОСОБА_15 надавал завідомо неправдиві відомості про можливість оформлення зазначеної земельної ділянки на ПП «Бакар-Інвест», при цьому вони фактично мали на меті реалізацію будинку АДРЕСА_4 , належному на праві власності ОСОБА_7 ,

Для реалізації своєї мети ОСОБА_7 та ОСОБА_8 провели перереєстрацію статутних документів підприємства «Бакар-Інвест», змінивши при цьому склад засновників підприємства.

Виконавши усі дії, які вважали необхідними для заволодіння грошовими коштами шляхом обману ОСОБА_15 , ОСОБА_7 оформив у приватного нотаріуса ОСОБА_18 довіреність на розпорядження земельною ділянкою на будинком, розташованим по АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_7 , на ім`я потерпілого ОСОБА_15 , маючи намір отримати частину обумовленої суми у розмірі 750 000 доларів США, що згідно з курсом долара США до гривні України, встановленим ІІБУ, становить 5910000 грн. Але злочин не змогли закінчити з незалежних від них причин, оскільки 21.08.2009 року приблизно у 14.30 год у приміщенні приватного нотаріуса по вул. Пушкіна, 17, у м. Сімферополь були затримані співробітниками правоохоронних органів.

Крім того, ОСОБА_5 , будучи на посаді Малоріченського сільського голови м. Алушта, зловживаючи службовим становищем, підриваючи авторитет органів влади, в інтересах фізичної особи ОСОБА_19 , дав указівку ОСОБА_20 , яка працює за наймом у Малоріченській сільській раді, виготовити свідомо неправдиве рішення 21-ї сесії 5-го скликання Малоріченської сільської ради від 25.12.2007 № 21/130 «Про надання ОСОБА_19 дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки для будівництва гаража та отримання держакта», що ОСОБА_16 і було зроблено, після чого ОСОБА_5 підписав це рішення, засвідчив його печаткою Малоріченської сільської ради та видав ОСОБА_19 . Фактично це рішення депутатами Малоріченськой ради не обговорювалося та не ухвалювалося.

У серпні 2009 року ОСОБА_5 у своєму службовому кабінеті, розташованому в адміністративній будівлі Малоріченської сільської ради, реалізуючи план на отримання хабара в особливо великому розмірі, з метою створення видимості для ОСОБА_15 своїх намірів про виділення в оренду земельної ділянки, і подальшого спонукання депутатів Малоріченської сільської ради для прийняття позитивного рішення на сесії про виділення вказаної земельної ділянки, реалізуючи свої функції, згідно розробленого з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 плану вчинення злочину, підписав договір з реалізації інвестицій в селах Малоріченської сільської ради м. Алушти, АР Крим без номера та дати, укладений з приватним підприємством «Бакар-Інвест», згідно з яким Малоріченська сільська рада зобов`язується надати в користування (оренда терміном 49 років) приватному підприємству «Бакар-Інвест» земельну ділянку площею 5 га для будівництва та обслуговування бази відпочинку котеджного типу та супутньої інфраструктури на території Малоріченської сільської ради АР Крим (рішення № 21/131 від 25.12.2007). Зазначений договір він передав ОСОБА_7 для ознайомлення ОСОБА_15 .

21.08.2009 ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , в приміщенні приватного нотаріуса по вул. Пушкіна, 17 в м. Сімферополі отримали від ОСОБА_15 частину хабара в особливо великому розмірі, в сумі 750 000 доларів США, що становить 5 910 000 гривень, згідно курсу долара США до гривні України, за дозвіл ПП «Бакар-Інвест» збору матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки площею 5 га . із земель ДП «Алуштинське ЛГ», в межах населеного пункту с. Солнечногірське, в районі бази відпочинку «Дніпрогес» і за передачу в оренду зазначеної земельної ділянки площею 5 га ПП «Бакар-Інвест», засновником якого стала ОСОБА_15 .

Крім цього, ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , при пособництві ОСОБА_8 , пообіцяли використовувати в інтересах ОСОБА_15 своє службове становище, а саме підготувати клопотання про вилучення земельної ділянки з користування ДП «Алуштинської ЛГ», узгодити матеріали землевпорядної документації, і, надалі внести на розгляд сесії питання про затвердження проекту відведення земельної ділянки, укласти договір його оренди. Після цього, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 були затримані на місці злочину співробітниками правоохоронних органів.

Із зазначеної суми хабара, Малоріченська сільський голова ОСОБА_5 планував отримати від ОСОБА_15 , через ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , грошові кошти у вигляді хабара в особливо великому розмірі, за вище вказані дії, у сумі 50 000 доларів США, що становить 394 000 грн., згідно курсу долара США до гривні України і витратити їх на особисті потреби.

Крім того, в липні-серпні 2009 року ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , використовуючи своє службове становище та надану владу, при пособництві ОСОБА_8 , при не однократних зустрічах з ОСОБА_15 в різних кафе Сімферополя, 10.08.2009 в ході зустрічі в домоволодінні ОСОБА_5 , розташованому за адресою АДРЕСА_1 , діючи за попередньою змовою, переслідуючи мету заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах, шляхом умовлянь схиляли ОСОБА_15 , охочого отримати в оренду земельну ділянку площею 5 га із земель ДП «Алуштинське ЛГ», в межах населеного пункту с. Солнечногірське, в районі бази відпочинку «Дніпрогес», для будівництва та обслуговування бази відпочинку котеджного типу та супутньої інфраструктури, до передачі їм 300 тис. доларів США, що становить 2 364 000 грн., згідно курсу долара США до гривні України, для подальшої передачі в якості хабара голові Республіканського комітету з лісового і мисливського господарства АР Крим ОСОБА_21 , директору ДП «Алуштинське лісове господарство» ОСОБА_22 та начальнику Алуштинського міського управління земельних ресурсів ОСОБА_23 , що не обізнаних про злочинну діяльність та плани вищевказаних осіб, за узгодження можливості передачі земельної ділянки із земель ДП «Алуштинське лісове господарства» в землі запасу Малоріченської сільської ради, тобто підбурювали ОСОБА_15 до замаху на дачу хабара.

По закінченню досудового та судового слідства вироком Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 16.11.2012 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч.1 ст. 366; ч. 1 ст. 367 КК України, та виправдано за ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365 КК України за відсутності складу злочинів.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.03.2014 року вирок Центрального районного суду м. Сімферополя від 16.11.2012 стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до Оболонського районного суду м. Києва.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 24.12.2014 кримінальну справу повернуто до Генеральної прокуратури України для організації проведення додаткового розслідування і визначення підслідності. Підставою направлення справи для організації додаткового розслідування стало те, що місцезнаходження ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не встановлено.

Генеральною прокуратурою України від 25.03.2015 кримінальну справу №7 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 направлено до прокуратури АР Крим для організації здійснення досудового розслідування та внесення відомостей до ЄРДР. Прокуратурою АР Крим 27.03.2015 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000043.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення (протоколи допиту свідків, потерпілого, огляду магнітного носія), у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихо ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, ніж до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 складає сукупність належних даних, які підтверджуються заявою ОСОБА_15 про вимагання, протоколом допиту в якості потерпілого ОСОБА_15 , протоколами допиту свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_16 , ОСОБА_25 , ОСОБА_22 , протоколом огляду місця події м. Сімферополь, вул. Пушкіна 17, протоколом огляду від 04.09.2009 р., протоколом огляду предметів від 07.09.2009 р.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень за викладених в клопотанні обставин.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Вирішуючи клопотання про застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , особу підозрюваного, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлено від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати.

У виключних випадах, якщо слідчий суддя, суд, встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого, або особливо тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 80 чи 300 розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.

При визначенні розміру застави суд враховує дані про особу підозрюваного, його вік, сімейний стан, соціальні зв`язки, задовільний майновий стан, обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, а також те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які віднесено до категорії тяжких. Крім того, суд приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку про доцільність визначити ОСОБА_5 , як альтернативу застосованому щодо нього запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою заставу, розмір якої перевищує 80 розмірів мінімальної заробітної плати, а саме в розмірі 500 мінімальних розмірів заробітної плати, що становить 689 000,00 грн, оскільки саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і таким, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України та вимогам ст. ст. 178, 182, 183 КПК України, позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, вважаю за необхідне відповідно до ст. 194 ч.5 КПК України покласти на нього такі обов`язки:

- прибувати до слідчих, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Згідно ч. 6 ст. 194 КПК України зазначені обов`язки покладаються на підозрюваного на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184,193,194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :
Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчого відділу прокуратури та підтримання державного обвинувачення прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21 квітня 2016р.

Строк тримання під вартою відраховувати з моменту затримання з 22.02.2016р. з 08 год 20 хв.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, визначених КПК України.

Визначити заставу у розмірі 500 розмірів мінімальної заробітної плати, а саме у розмірі 689 000,00 (шістсот вісімдесят дев`ять тисяч) грн, яка може бути внесена (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок Печерського районного суду м. Києва:

р/р 373 110 010 028 07;

МФО (код банку) 820019;

ЗКПО 02 896 745;

ЄДРПОУ банку: 38004897;

Банк одержувача: УДКСУ в Печерському районі ГУ ДКСУ в м. Києві.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до слідчих, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Визначити строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення строком до 21 квітня 2016р.

Визначити строк дії ухвали до 21 квітня 2016 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Печерського районного суду м. Києва коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Київського слідчого ізолятора Державного департаменту України з питань виконання покарань у місті Києві та Київській області.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Київського СІЗО № 13 негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчий відділ прокуратури та підтримання державного обвинувачення прокуратури Автономної Республіки Крим.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконнаням ухвали покласти на прокруора.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1