Справа № 496/5125/15-к
Провадження № 1-кп/496/36/16
У Х В А Л А

10 листопада 2016 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Біляївка клопотання прокурора Військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України.

Прокурором було заявлено клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі не менше 2177 мінімальних заробітних плат, з визначенням необхідності виконання обвинуваченим ОСОБА_9 у разі внесення застави наступних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

При цьому він посилається на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 368 КК України пособництво службовій особі, яка займаэ відповідальне становище, в проханні надати неправомірну вигоду для себе та одержанні неправомірної вигоди у великому розмірі за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади і службового становища. 29.08.2015 року відносно ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався судом як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження. Законність прийнятих слідчими суддями рішень про обрання та продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою перевірено судами апеляційної інстанції. Останнього разу строк тримання ОСОБА_8 під вартою продовжувався в ході судового розгляду кримінального провадження 02.07.2016 року. 30.08.2016 року у зв`язку із заявленим стороною захисту та нерозглянутим відводом судді, який здійснював правосуддя у кримінальному провадженні та закінченням строку дії ухвали суду від 02.07.2016 року про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою останній на підставі ч.5 ст. 202 КПК України був звільнений з-під варти. Але підстави застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати і надалі він обвинувачується у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення, обвинувачення обґрунтовується зібраними в ході досудового розслідування доказами. Наразі існують ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме того, що перебуваючи на волі, він може вчинити спроби переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти наведеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

У судовому засіданні прокурор просив застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із зобов`язанням не залишати місце проживання з 20.00 год. до 07.00 год. щодобово.

Захисники і обвинувачені заперечували проти задоволення клопотання.

Згідно ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.3 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Прокурор у клопотанні посилається на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. При цьому посилається на ту обставину, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, він не проживає за місцем реєстрації, не одружений, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, а тому може переховуватись від суду. Крім того, свідок ОСОБА_10 заявив про те, що після надання ним свідчень у суді на його адресу стали надходити погрози від невідомих йому осіб з вимогою відмовитись від своїх показань. До того ж, ОСОБА_10 звернувся до військової прокуратури Південного регіону України з заявою про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, яке полягало у незаконному впливі на нього невстановленими особами в інтересах ОСОБА_9 і ОСОБА_8 після 26.08.2016 року як на свідка у кримінальному провадженні.

30 серпня 2016 року у зв`язку з закінченням строку тримання під вартою ОСОБА_8 був звільнений з-під варти. До теперішнього часу міра запобіжного заходу відносно нього застосована не була, він вчасно з`являвся до суду. Крім того, з наявної в матеріалах кримінального провадження документації вбачається, що ОСОБА_8 знаходився на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону після звільнення з-під варти з тяжкою травмою хребта, яка може призвести до інвалідизації. 29.09.2016 року проведено операцію: мікродискектомію L1-L5 зліва.

Ризики, передбачені п.п.3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, а також посилання на витяг з ЄРДР № 0000072 за правовою кваліфікацією ч.4 ст. 296 КК України є недоречним, оскільки свідок ОСОБА_10 вже допитаний у судовому засіданні, дав суду свої свідчення, а відповідальність за примушування особи до давання завідомо неправдивих показань настає не за ч.4 ст. 296 КК України, а за ст. 386 КК України. До того ж, кримінальне провадження відкрите 30.08.2016 року, а відомостей про те, що під час проведення досудового розслідування було встановлено, що до вчинення вказаного злочину причетний зокрема ОСОБА_8 суду не надано.

Тяжкість вчиненого кримінального правопорушення сама по собі не може бути підставою для застосування відносно обвинуваченого міри запобіжного заходу.

Прокурором у судовому засіданні не доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ст. 177 КПК України, як не доведено і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що клопотання прокурора з наведених підстав задоволенню не підлягає, але суд вважає за доцільне, виходячи з положень ч.3 ст. 194 КПК України зобов`язати ОСОБА_8 з`являтися до суду за кожною вимогою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Зобов`язати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати до Біляївського районного суду Одеської області (м. Біляївка Одеської області вул. Кіпенко, 1) за кожною вимогою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області: ОСОБА_1