УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 22.06.2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000110 від 30.03.2016 року, за вчинення кримінальних правопорушень за ч.3 ст.301, ч.2 ст.209 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 в листопаді 2016 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчої судді Шевченківського районного суду м.Києва від 22 червня 2016 р. на вилучені під час обшуку грошові кошти.

Клопотання вмотивоване тим, що заявник перебував у шлюбі із ОСОБА_4 , у якому народився син ОСОБА_5 . В травні 2016 року він передав сину для зберігання грошові кошти для купівлі житла в сумі 95 тис.доларів США. Вказані кошти зберігались за місцем проживання сина в кВ. АДРЕСА_1 , звідки їх було вилучено під час обшуку 10.06.2016 року. Зазначає про належність вказаних коштів йому та законність їх походження як таких, що він відкладав з 2002 року по даний час для потреб сім`ї. Заявник вважає, що накладений арешт підлягає скасуванню, оскільки його накладено необґрунтовано у відсутність передбачених ст.170 КПК України підстав, оскільки вони не мають відношення до вказаного кримінального провадження і не є такими, що походять від злочинної діяльності підозрюваного. Слідством під час накладення арешту не було доведено необхідність накладення арешту, не надано доказів тому, що вилучені під час обшуку кошти є предметом злочину або набуті шляхом вчинення злочину.

В судовому засіданні заявник та його представник клопотання про скасування арешту підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити з викладених у ньому підстав, зважаючи на те, що арешт був накладено необґрунтовано.
Слідчий ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти скасування арешту з викладених підстав, оскільки доказів належності коштів заявнику не надано і це кошти підозрюваного, так як вилучені з його квартири.
Фіксація вказаної процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду слідчим суддею зазначеного клопотання про скасування арешту не проводилась, оскільки клопотань про це від учасників процесу не надійшло та за ініціативою суду така фіксація не здійснювалось у відповідності до вимог ст.107 КПК України.

Вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна та матеріали кримінального провадження, вважаю, що підстав для його задоволення немає з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУ Національної поліції України в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000110 від 30.03.2016 року, за підозрюю ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.3 ст.301, ч.2 ст.209 КК України, а саме у тому, що протягом 2015-2016 років ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб через систему загального доступу мережі «Інтернет» шляхом управління відповідними сайтами здійснював рекламування послуг сексуального характеру за грошову винагороду в різних містах Київської області та розповсюджував через мережу «Інтернет» продукцію порнографічного характеру.

16.06.2016 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.301 КК України.

16.06.2016 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.06.2016 проведено обшук квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 та підозрюваному ОСОБА_7 . Під час обшуку в даній квартирі виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 102 045 доларів США, 234 000 гривень, 1820 євро.

З врахуванням вимог ч.7 ст.236 КПК України з моменту вилучення вказані кошти та автомобілі набули статус тимчасово вилученого майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 26.06.2016 року на вилучені під час вказаного обшуку грошові кошти було накладено арешт з посиланням на вимоги ч.ч.1, 3, 6 ст.170 КПК України.

Як вбачається зі змісту клопотання, то у оскаржуваній ухвалі з посиланням на ст.170 КПК України судом встановлено обставини того, що грошові кошти на рахунках вказаного підприємства є предметом злочину, здобуті злочинним шляхом та є доходами від вчиненого правопорушення, а тому відповідають визначеним у ст.98 КПК України критеріям.

Сторона заявника в судовому засіданні не спростовано вказані посилання на відповідність арештованих коштів, визначеним у ст.170 КПК України критеріям та не надала доказів законності походження вилучених під час обшуку грошових коштів та належність їх заявнику у відсутність даних про це як під час проведення обшуку, так і під час накладення арешту на вказані кошти.

Інші наведені заявником, на його думку, підстави для скасування арешту, суд такими не вважає з врахуванням того, що такі посилання не спростовують необхідність накладеного арешту ухвалами слідчої судді.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на грошові кошти, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження стороною заявника не доведено і слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено, розслідування кримінального провадження триває, тому вважаю, що на даний момент відсутні підстави для скасування арешту, оскільки потреба в застосуванні цього заходу на даний час не відпала та він накладений обґрунтовано у рамках розслідуванного на даний час кримінального провадження, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 167, 173, 174 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 22.06.2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000110 від 30.03.2016 року, за вчинення кримінальних правопорушень за ч.3 ст.301, ч.2 ст.209 КК України.

Ухвала суду у відповідності до ст..309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: