АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/4801/14-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/105/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти життя та здоров`я особи
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2016р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
- при секретарі ОСОБА_5
- за участю прокурора ОСОБА_6
- обвинуваченого ОСОБА_7
- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8
- потерпілого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційні скарги прокурора, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, апеляційну скаргу зі зміненими доводами потерпілого ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 30.07.2015 року, матеріали кримінального провадження №642/4801/14-к за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, українець, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, не працюючий, в силу ст.89 КК України не судимий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджений за ч.1 ст.115 КК України до покарання у вигляді 8 (вісім) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахується з моменту його фактичного затримання, тобто з 10.04.2014 року.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого до набрання вироком законної сили залишено без змін - у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області №27.
Питання про речові докази та судові витрати вирішені.
Цивільний позов ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 50 000 грн. та моральної шкоди у розмірі 500 000 грн. задоволено у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 у відшкодування моральної шкоди 500 000 грн. (п`ятсот тисяч грн. 00 коп.), та матеріальної шкоди 50 000 грн., а всього стягнути 550 000 грн.
Згідно вироку, 10 квітня 2014 року приблизно о 06год. 20хв. Педан, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов за місцем мешкання своєї знайомої ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 , де між ним та ОСОБА_11 на ґрунті особистих неприязних відносин, які склались із-за ревнощів, сталась сварка, під час якої ОСОБА_10 вирішив вбити ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний намір, обвинувачений навмисно наніс ОСОБА_11 не менш 5 ударів кулаками по обличчю, та не менше 3 ударів наявною у нього викруткою.
Протиправними діями ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної експертизи спричинені наступні тілесні ушкодження:
голови - синець в скроневій області справа, синець в параорбітальній області справа, колоте поранення верхньої повіки правого ока з крововиливом в білкову оболонку правого ока, садно на правій щоці і кінчику носа, рвана рана верхньої губи зліва, наскрізне колоте поранення нижньої губи, проникаюче в порожнину рота;
тулуба - проникаюче колоте поранення по передній поверхні грудної клітини зліва з пошкодженням серця і масивним крововиливом в серцеву сорочку і плевральну порожнину зліва;
кінцівок: садно на тильній поверхні 1-го пальця правої кисті.
Від колотого поранення грудної клітки зліва з пошкодженням серця, обумовленого гострою крововтратою, ОСОБА_11 помер за вказаною адресою.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати у з зв`язку з м`якістю призначеного судом покарання, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 11 років позбавлення волі.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує, що при призначенні покарання суд не в достатній мірі врахував тяжкість кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, наслідки, та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Як вказує прокурор, наслідком вчиненого ОСОБА_10 є смерть молодої людини. У вчиненому обвинувачений не розкаявся, винним себе ні під час досудового слідства, ні під час судового розгляду не визнав, не вжив жодних заходів по відшкодуванню шкоди, завданої злочином родичам загиблого.
Потерпілий ОСОБА_9 своїй апеляційній скарзі зі зміненими доводами просить вирок суду першої скасувати в частині призначеного покарання, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання у виді 11 років позбавлення волі.
Також потерпілий просить змінити у вироку факт, що не відповідає дійсності, що нібито його дружиною, та матір`ю його вбитого сина є мати самого обвинуваченого ОСОБА_10 , а не ОСОБА_13 .
Потерпілий в апеляційній скарзі вказує, що раніше за скоєння даного злочину ОСОБА_10 був засуджений вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 29.07.2014 року до 9 років позбавлення волі з відбування покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу, та, на його думку, немає жодних підстав, які б дали суду законну можливість пом`якшити покарання на 1 рік.
Крім того, як вказує потерпілий ОСОБА_9 , судом невірно встановлено той факт , що дружиною, та матір`ю вбитого ОСОБА_11 є мати самого обвинуваченого ОСОБА_10 , що нібито з матір`ю ОСОБА_7 потерпілий втратив значну частину їхнього загального та сімейного бюджету.
У своїх змінених доводах від 25.04.2016 року потерпілий ОСОБА_14 просе призначити обвинуваченому ОСОБА_10 більш суворе покарання, ніж те, яке призначив суд першої інстанції своїм вироком від 30.07.2015 року.
Обвинувачений подав заперечення на апеляційні скарги прокурора та потерпілого, з розуміння яких вбачається, що він просить залишити їх апеляційні скарги без задоволення.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений вказує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості стосовно характеристики особи потерпілого ОСОБА_11 , що, на його думку, свідчить про порушення його прав, та однобокий розгляд кримінальної справи.
Як вказує ОСОБА_10 , ні у вироку, ні в апеляційній скарзі прокурора не береться до уваги факт визнання ним вини, та його каяття, свідчення про що є в матеріалах справи.
Твердження прокурора про те, що він не розкаявся у вчиненому спростовується його показаннями під час судового розгляду, які були в подальшому викладені у вирок, в тому числі, і визнання вини, та визнанням 10.04.2014 року вини під час досудового слідства, показаннями свідка ОСОБА_15 .
Прокурором, на думку обвинуваченого, не взята до уваги відсутність у нього судимостей, та безпідставність позову.
В запереченні на апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 обвинувачений вказує, що під час судового розгляду у 2014 році потерпілий заявив позов у розмірі 132 тис.грн., який він не визнав, а прокурор у дебатах просив назначити йому покарання у виді 13 років позбавлення волі, що було підтримано і потерпілим. Вироком суду першої інстанції він був засуджений до 9 років позбавлення волі, та стягнуто з нього на користь потерпілого 100 тис.грн.
Як вказує обвинувачений, під час судового розгляду у 2015 році потерпілим було заявлено позов у розмірі 550тис.грн., який був ним визнаний, однак він просив мотивувати його законним чином.
Він же вказує що прокурор у дебатах просив назначити йому покарання у виді 11 років позбавлення волі, що було підтримано і потерпілим.
Вироком суду він засуджений до 8 років позбавлення волі, та стягнуто з нього на користь потерпілого 550 тис.грн.

На думку обвинуваченого апеляційні скарги прокурора та потерпілого є не вмотивованими, та як такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу та не заперечував проти задоволення апеляційної скарги зі зміненими доводами потерпілого, думку потерпілого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу зі зміненими доводами, та не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та апеляц2ійної скарги зі зміненими доводами потерпілого в частині призначення більш суворого покарання, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарга не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судові рішення згідно із ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Дане рішення суду першої інстанції колегія суддів переглядає відповідно до ст.404 КПК України, тобто, в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини правопорушення та порушення норм КПК України ніхто із учасників судового засідання не оскаржує, то в цьому об`ємі вирок суду не перевіряється.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_10 у скоєнні ним умисного вбивства, тобто, правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, підтверджується сукупністю доказів, які були зібрані по кримінальному провадженню, перевірених у судовому засіданні,та яким суд дав належну правову оцінку.

Так, згідно вироку суду та матеріалів кримінального провадження обвинувачений не заперечував нанесення удару нині померлому ОСОБА_14 викруткою після того, як між ним та ОСОБА_14 почала сварка та бійка.

Факт умисного вбивства ОСОБА_14 обвинуваченим ОСОБА_10 у судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які вказали, що 10.04.2014 року ОСОБА_10 вбив ОСОБА_14 після сварки.

Також, у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 підтвердив, що 10.04.2014 року близько о 6 год.30 хв. до нього підійшов ОСОБА_10 , який плакав, та заявив, що він ударом викруткою в серце вбив ОСОБА_14 .

Про умисне вбивство ОСОБА_14 обвинуваченим ОСОБА_10 у судовому засіданні розповів і ОСОБА_19 , який вказав, що 10.04.2014 року близько 7 год. ранку до нього прийшов його син - ОСОБА_7 , який був у нетверезому стані та розповів, що вбив людину.

Такі ж показі в судовому засіданні дала і свідок ОСОБА_20 .

Ці покази про умисне вбивство ОСОБА_11 обвинуваченим ОСОБА_7 також підтверджуються показами потерпілого ОСОБА_9 , батька вбитого, свідка ОСОБА_13 , матері обвинуваченого, протоколом огляду місця події, висновками судмедекспертиз та ін., яким суд дав належну оцінку.

Крім того, про умисел на вбивство ОСОБА_10 нині померлого ОСОБА_11 свідчить і той факт, що обвинуваченим померлому був нанесений удар викруткою зі значною силою, оскільки довжина стрижня викрутки 10,3 см., а рановий канал від удару цією викруткою дорівнює 13-14 см. (т.1 а.с.93-94).

Також суд першої інстанції дослідив та дав оцінки показам ОСОБА_10 в тій частині, де він вказував, що не бажаючи смерті померлому, він приймав заходи надання помочі ОСОБА_11 , вказавши, що ці дані є надуманими , та направленими на пом`якшення його покарання, і спростовуються сукупністю всіх зібраних по провадженню доказів, які підтверджують винуватість ОСОБА_10 у скоєнні ним умисного вбивства ОСОБА_21 .

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано та об`ективно встановив умисел ОСОБА_10 на умисне вбивство ОСОБА_14 , дослідивши письмові висновки експертиз, які містяться у кримінальному провадженні, та допросивши експертів у судовому засіданні.

Колегія суддів також приходе до висновку правильності висновків суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_10 своїми неправдивими та надуманими показами пом`якшити свою відповідальність за скоєне, про що свідчать факти висунення ним різних версій щодо обставин події, неодноразової зміни ним показань у суді, і обґрунтовано розцінив позицію обвинуваченого як обраний ним спосіб захисту від пред`явленного обвинувачення.

Крім того, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи обвинуваченого в його запереченнях до апеляційних скарг в тій частині, де він вказує про недоведеність та хибність висновків суду про необхідність стягнення з нього матеріальних збитків та моральної шкоди.

Як вбачається із вироку суду обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні повністю визнав всі матеріальні та моральні збитки, спричинені його правопорушенням, і відповідно до цього суд першої інстанції, пославшись на повне визнання позовів обвинуваченим, на норми Цивільного Кодексу України та норми ГПК України, практику ЄСПЛ, зокрема, рішення від 28.05.1985 р., обґрунтовано та законно стягнув ці збитки на користь потерпілого.

Суттєвих порушень норм кримінального процесуального законодавства на досудовому та судовому слідстві, які б перешкоджали чи могли перешкоджати суду ухвалити законне чи обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 відповідає тому, що фактично було ним скоєно, і є правильною.

Покарання обвинуваченому назначено відповідно зі ст.65 КК України в межах санкції статті 115 ч.1 КК України з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Посилання ж потерпілого ОСОБА_9 на те, що раніше суд першої інстанції вироком від 29.07.2014 року призначав йому покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, а на даний момент при повторному розгляді провадження призначив 8 років позбавлення волі, що, на його думку, само по собі є незаконним, колегія суддів вважає не обґрунтованим, оскільки ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03.02.2015 року вирок відносно ОСОБА_7 скасований не за м`якістю призначеного покарання, а із-за порушення процесуального закону.

Колегія суддів не вбачає надмірної м`якості покарання для ОСОБА_10 , яке призначено йому судом першої інстанції, як4а б тягнула за собою скасування вироку.

Також, відповідно до апеляційних доводів потерпілого ОСОБА_9 про необхідність змінити факт, що не відповідає дійсності, що нібито матір`ю вбитого ОСОБА_11 є мати обвинуваченого ОСОБА_7 (вирок суду арк.3 аркуш справи 158 т.3), то колегія суддів, проаналізувавши дані вироку, приходе до висновку, що у вироку суду в обгрунтування вини ОСОБА_7 покладені покази свідка ОСОБА_13 матері вбитого.

Оскільки колегія суддів не наділена повноваженнями втручатися у вирок суду першої інстанції в частині виправлення описки, то в цій частині потерпілому також необхідно відмовити в задоволенні його апеляції.

Однак це не перешкоджає апелянту звернутися до суду першої інстанції з заявою про виправлення описки у вироку суду.

Не вбачаючи підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів вирок суду залишає без змін, а апеляції без задоволення.

Залишаючи вирок суду першої інстанції без змін, колегія суддів вважає за необхідне обвинуваченому ОСОБА_7 у відбутий строк зарахувати знаходження його під вартою з 10.04.2014 року по день розгляду апеляційних скарг з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404,405,407,409,413,418,419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора, який приймав участь у суді першої інстанції, та апеляційну скаргу зі зміненими доводами потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції від 30.07.2015 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст.115 КК України до 8 років позбавлення волі без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у відбутий строк попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 10.04.2014 року до 26. 05.2016 року.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді -