Справа № 308/401/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

27.10.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Брест Республіки Білорусь, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, із середньою освітою, раніше судимий і, зокрема, вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.03.2014 за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин,
визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 15 ст. 116 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки чотири місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту його затримання з 22 листопада 2014 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 до строку відбування покарання, призначеного за цим вироком, строк попереднього ув`язнення з 22.11.2014 по 07.07.2016, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі
ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання й з-під варти в залі суду в зв`язку з відбуттям призначеного покарання.
У порядку ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів.
Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 22 листопада 2014 року в період з 10-ї години 10 хвилин 07 секунд по 10-ту годину 11 хвилин 41 секунду, перебуваючи в м. Ужгороді на площі Корятовича біля «Зеленого ринку», почав словесний конфлікт з ОСОБА_9 , в ході якого останній вчинив протизаконне насильство щодо обвинуваченого, а саме в присутності сторонніх людей наніс обвинуваченому один удар долонею руки, що викликало тяжку образу в обвинуваченого і призвело до сильного душевного хвилювання, внаслідок чого у обвинуваченого раптово виникло бажання заподіяти смерть потерпілому, у зв`язку з чим, обвинувачений ОСОБА_6 , миттєво вийнявши з поясу штанів сокиру, наніс у сторону потерпілого ОСОБА_9 два удари загостреним кінцем сокири, у ході чого, від першого удару потерпілий ОСОБА_9 ухилився, а другим йому було заподіяно ушкодження в область голови (правої сторони скроневої ділянки), внаслідок чого він упав на землю, та в зв`язку із чим, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1090 від 24.11.2014, йому було заподіяно легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. У подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи перебувати в стані сильного душевного хвилювання, намагався спричинити ОСОБА_9 ще удари сокирою, проте був зупинений сторонніми особами, у зв`язку із чим не довів свій злочинний намір до кінця із причин, що не залежали від його волі.
В апеляційних скаргах :
- прокурор вказує на те, що вирок є незаконним та підлягає скасуванню в зв`язку з неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що досудовим слідством ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України в закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, яке обґрунтовується зібраними по справі доказами: показаннями потерпілого, свідків, висновками судових експертиз, речовим доказом та відеозаписом, вилученим із камери спостереження, а також на те що, визнавши обвинуваченого ОСОБА_6 винним у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 15 ст. 116 КК України кримінального правопорушення, судом здійснено тлумачення норм закону України про кримінальну відповідальність без проведення відповідного експертного дослідження (психологічної експертизи), що у свою чергу суперечить точному змісту вказаного нормативно-правового акту. Посилається й на те, що у відповідності до акту судово-психіатричного експерта № 203, який залучався на стадії досудового розслідування, питання про стан сильного душевного хвилювання відноситься до компетенції психологів, у зв`язку із чим, проведення зазначеної експертизи не надало змогу з`ясувати факт перебування ОСОБА_6 в стані сильного душевного хвилювання. При цьому вказує на те, що судом, було відхилено заявлене на стадії судового слідства клопотання сторони захисту про призначення психологічної експертизи, обов`язковість проведення якої визначена нормами КПК України, що призвело до неповноти при з`ясуванні фактичних обставин справи, що відповідно до ч. 1 ст. 410 КПК України тягне скасування судового рішення. Крім того, вказує на те, що стороною обвинувачення на стадії судового розгляду клопотання про призначення судово-психологічної експертизи не заявлялось, і не підтримувалось заявлене стороною захисту клопотання, оскільки зібрані по справі докази підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України злочину. Просить під час розгляду справи апеляційним судом дослідити такі докази : протоколи: огляду місця події від 22.11.2014 року; огляду та переогляду; затримання особи; медичного освідчення на стан сп`яніння ; оптичний носій, на якому міститься відеозапис події злочину; висновки експертів №№ 1088, 1090, 648, 680, 150, 1- мк, акт судово-психіатричного експерта, медичні довідки № № 2613, 2624; копії матеріалів з історії хвороби; характеристика та довідка з КП «ЖРЕР»; відомості про судимість та копію ухвали про застування Закону України «Про амністію у 2014 році». Крім того, просить у ході апеляційного розгляду заслухати за допомогою технічних засобів показання осіб, яких допитували судом першої інстанції, і показання яких містяться на лазерних дисках, на яких фіксувався рух судового провадження, вирок скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України злочину та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
- адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що вирок є незаконним та необґрунтованим. Вважає, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам справи, безпідставно встановив у діях ОСОБА_6 склад передбаченого ч. 2 ст. 15 ст. 116 КК України кримінального правопорушення, застосувавши Закон, який не підлягає застосуванню і не застосувавши Закон, який підлягає застосуванню. Крім того, вважає, що у вироку суд не послався на будь-який доказ на підтвердження того, що обвинуваченому перешкодили вбити потерпілого інші особи, які ніби-то його зупинили із сокирою. Посилається на те, що сокира є недопустимим доказом, оскільки така в суді не досліджувалась, досудовим слідством обвинуваченому доступ до сокири як речового доказу не надавався, ні обвинуваченому, ні потерпілому для впізнання не пред`являлась, і на ній не було знайдено матеріальних слідів злочину, що в протоколі огляду місця події зазначені нечитабельні імена понятих та адреси їх проживання, що відповідно до протоколу вилучена сокира п`ятнадцяти сантиметрів (мається на увазі сокира довжиною 15 см.). Під час судового розгляду справи заявляв клопотання про призначення і проведення відео технічної експертизи для з`ясування можливості нанесення ОСОБА_6 ударів сокирою потерпілому, однак таке необґрунтовано було відхилено. Суд не співставляв вилучену слідчим сокиру з тією, якою нібито обвинувачений вдарив потерпілого, не дав оцінку доказам, які свідчать про те, що обвинувачений не бив потерпілого сокирою, про що також вказував і потерпілий. Виявлена потерпілого кров, відповідно до пояснень ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у судовому засіданні, появилась ще до інциденту, що висновком експерта не дано відповідь про давність слідів крові потерпілого, у зв`язку із чим плями крові не свідчать про те, що вони утворилися від ударів обвинуваченого. Також посилається на те, що з відеозапису не видно, що хто-небудь реально й ефективно перешкоджав обвинуваченому підійти до потерпілого і нанести йому чим-небудь удари, і не видно що саме обвинувачений тримає в руках, у зв`язку із чим захисником подавалось клопотання про призначення експертизи. Вказує й на те, що відеозапис не є настільки якісним, щоб судді змогли розпізнати в особах обвинуваченого та потерпілого, а свідок ОСОБА_10 нічого конкретного не повідомила, оскільки самого інциденту не бачила, і що висновок експерта щодо тілесних ушкоджень потерпілого є сумнівним, оскільки невідомо за яким документом експерт визначив, що перед ним саме потерпілий, а не хтось інший. Крім того, апелянт вказує на те, що суд не встановив мотиву поведінки обвинуваченого, який не мав наміру вбивати невідому йому особу; дав неправильну оцінку відеозапису, зазначивши що злочин припинено з волі сторонніх осіб, оскільки інцидент зупинив сам обвинувачений; не дав оцінку тому, що потерпілий також був у стані алкогольного сп`яніння; не встановив неприязні стосунки між обвинуваченим та потерпілим. При цьому, вказує на те, що локалізація тілесного ушкодження та спосіб його нанесення без урахування інших обставин справи не свідчать про умисел на позбавлення життя. Судом недосліджувались письмові докази обвинувачення, необґрунтовано відхилено клопотання про виклик і допит експерта ОСОБА_11 , для роз`яснення висновку № 1090 від 28.11.2014. Вважає, що суд правильно встановив, що обвинувачений під час інциденту не міг керувати своїми діями, оскільки був збуджений. Враховуючи наведене, вважає, що судом допущена неповнота судового розгляду справи. Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винності особи і вичерпанням можливості їх отримання, а також під час апеляційного розгляду дослідити такі докази: протоколи: огляду місця події від 22.11.2014 року, огляду та переогляду відеозапису з камери спостереження; висновки експертів №№ 150, 648, 1090 ; технічний допит потерпілого та свідка ОСОБА_12 докази, на які є посилання у вироку.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційних скарг, пояснення учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали останнім апеляційну скаргу; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення; розглянувши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає до скасування з таких підстав.
Так, відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
За змістом ч. 5 ст. 27 Кримінального процесуального кодексу України, під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Колегія суддів уважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції допущена неповнота та поверховість при дослідженні його фактичних обставин ; постановлений вирок містить істотні недоліки, у зв`язку із чим його не можна визнати законним та обґрунтованим, що під час розгляду справи не дана належна оцінка зібраним у справі доказам, при їх дослідженні не здійснювалось повне фіксування судового розгляду ; допущені порушення вимог КПК України визнаються істотними, такими, що тягнуть скасування судового рішення. Тому апеляційні скарги в частині незаконності та необґрунтованості вироку підлягають до задоволення.
Так, з наявного в матеріалах кримінального провадження технічного носія інформації вбачається, що на ньому відсутній звукозапис судового засідання, що мало місце 14 грудня 2015 року, під час якого, як убачається з журналу судового засідання, допитувались обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_9 (т. 2, а. к. п. 178).
Вказані обставини дають підстави для висновку про те, що фіксування судового засідання у цей день не було забезпечене (не проводилось), позбавили можливості апеляційну інстанцію перевірити доводи апеляційних скарг шляхом відтворення інформації, зокрема, щодо змісту показань обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_9 .
Визнавши ОСОБА_6 винуватим у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 15 ст. 116 КК України кримінального правопорушення у закінченому замаху на вбивство, на протиправне заподіяння смерті іншій людині, недоведеного до кінця із причин, що не залежали від волі винного, вчиненого в стані сильного душевного хвилювання, суд у мотивувальній частині вироку не послався на які-небудь докази, які б підтверджували, що злочинні дії ОСОБА_6 не довів до кінця саме із причин незалежних від його волі.
Крім того, з журналу судового засідання вбачається, що під час допиту обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_9 як стороною обвинувачення, так і стороною захисту не з`ясовувались причини припинення ОСОБА_6 злочинних дій. Указане свідчить про неповноту при дослідженні цих доказів.
Крім того, визнавши ОСОБА_6 винуватим у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 15 ст. 116 КК України кримінального правопорушення у закінченому замаху на вбивство, на протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчиненому в стані сильного душевного хвилювання, суд у мотивувальній частині вироку не послався на які-небудь докази, які б підтверджували виникнення в час події в ОСОБА_6 стану сильного душевного хвилювання, у тому числі докази які б підтверджували, що насильство було значним, що індивідуальні особливості ОСОБА_6 у час події могли раптово викликати у нього фізіологічний афект.
У порушення вимог ст. 374 КПК України суд, визнавши ОСОБА_6 винним у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 15 ст. 116 КК України кримінального правопорушення у закінченому замаху на вбивство, на протиправне заподіяння смерті іншій людині, недоведеного до кінця із причин, що не залежали від волі винного, вчиненого в стані сильного душевного хвилювання, у мотивувальній частині вироку не вказав на мотиви не врахування окремих доказів, а саме, на підстави, з яких відхилив показання ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_9 про добровільне припинення обвинуваченим вчинених ним дій.
Крім того, визнавши обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, суд у мотивувальній частині вироку (фабула справи) не зазначив про те, що злочинні дії ОСОБА_6 скоїв у стані алкогольного сп`яніння, не послався на які-небудь докази, які б підтверджували, що в час скоєння протиправних дій ОСОБА_6 перебував у нетверезому стані (т. 2, а. к. п. 209, 212).
Підлягають до ретельної перевірки, відповідної оцінки та належного вмотивування і наступні доводи апеляційних скарг: прокурора про те, що зібрані досудовим слідством докази: показання потерпілого, свідків, висновки судових експертиз, речові докази та відеозапис, вилучений із камери спостереження, підтверджують пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення за ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України в закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині ; та адвоката ОСОБА_7 про те, що вилучена на місці події сокира є недопустимим доказом, оскільки досудовим слідством обвинуваченому доступ до сокири як речового доказу не надавався, ні обвинуваченому, ні потерпілому для впізнання сокира не пред`являлась, і на ній не було знайдено матеріальних слідів злочину, що в протоколі огляду місця події зазначені нечитабельні імена понятих та адреси їх проживання, що відповідно до протоколу вилучена сокира п`ятнадцяти сантиметрів (мається на увазі сокира довжиною 15 см.), що висновком експерта не дано відповідь про давність слідів крові потерпілого, що висновок експерта щодо тілесних ушкоджень потерпілого є сумнівним, про не встановлення судом мотиву поведінки обвинуваченого, про добровільне припинення останнім вчинених ним дій.
У порушення вимог ст. 356 КПК України судом не викликався експерт ОСОБА_11 для допиту і для роз`яснення даного ним висновку, клопотання про виклик і допит якого подавав адвокат ОСОБА_7 , що свідчить про порушення вимог указаної норми права, тому доводи апеляційної скарги, яку подав адвокат ОСОБА_7 у цій частині також визнаються обґрунтованими.
З журналу судового засідання не вбачається, які саме 02 червня 2016 року документи (докази) досліджувались судом першої інстанції (т. 2, а. к. п. 197).
У зв`язку з неодноразовою неявкою в судові засідання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 (т. 2, а. к. п. 16-17), прокурор учасник судового розгляду, клопотав у подальшому не викликати і не допитувати у судовому засіданні цих свідків (т. 2, а. к. п. 203).
Між тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_19 були очевидцями події, яка мала місце за участі обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_9 , тому колегія суддів вважає, що показання цих свідків можуть мати істотне значення для з`ясування фактичних обставин події, яка мала місце 22 листопада 2014 року приблизно о 10-й годині 10 хвилин на площі Корятовича у м. Ужгороді (т. 1, а. к. п. 22 ; т. 2, а. к. п. 16-17).
Визнаються обґрунтованими доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про те, що всупереч ст. 357 КПК України судом першої інстанції не були досліджені речові докази, у тому числі, сокира, якою ОСОБА_6 , згідно обвинувального акту, наносив удари потерпілому ОСОБА_9 , протокол про визнання її речовим доказом, про передачу її на відповідальне зберігання та постанова про визнання її речовим доказом і про передачу її на зберігання.
Між тим, з матеріалів судового провадження вбачається, що прокурор, подаючи в порядку ч. 1 ст. 317 КПК України клопотання про приєднання доказів, які мають значення для кримінального провадження, не просив приєднати в справі як речовий доказ сокиру ( т. 1, а. к.п. 1-2 ), а з резолютивної частини вироку - що сокира знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП у Закарпатській області (т. 2, а. с. 212).
З матеріалів судового провадження також убачається, що під час розгляду справи обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово клопотав витребувати і дослідити в судовому засіданні сокиру, якою, як убачається з обвинувального акту, він наносив удари потерпілому (т. 2, а. к. п. 49, 145).
Дослідивши відомості, викладені в журналі судового засідання та заявлені адвокатом ОСОБА_7 письмові клопотання про призначення та проведення судово-психологічної експертизи для з`ясування можливого перебування обвинуваченого ОСОБА_6 у час події в стані сильного душевного хвилювання (фізіологічний афект) та можливості керувати своїми діями, усвідомлювати значення та наслідки своїх дій, а також призначення та проведення відео технічної експертизи для вирішення питань про те, який предмет тримав у руках ОСОБА_6 у час події, чи є цим предметом вилучена на місці події сокира і чи торкалась сокира голови потерпілого ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у зв`язку зі складністю питань, що поставлені у клопотаннях, повинен був видалитись у нарадчу кімнату для їх вирішення, а відмовляючи в їх задоволенні належним чином не обґрунтував підстави відмови.
Відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України до істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які в будь-якому випадку тягнуть скасування судового рішення із призначенням нового розгляду кримінального провадження віднесено відсутність у матеріалах кримінального провадження журналу судового засідання або технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
У зв`язку з наведеним, указані вище порушення вимог ст. 107 та ч. 2 ст. 318 КПК України, які допустив суд першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , відповідно ст. ст. 412, 415 КПК України є істотними, і такими, що тягнуть скасування судового рішення із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Тому доводи апеляційних скарг, які подали прокурор у кримінальному провадженні прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , про незаконність вироку в зв`язку з недотриманням вимог кримінального процесуального закону підлягають до ретельної перевірки, відповідної оцінки та належного вмотивування під час нового судового розгляду в суді першої інстанції, визнаються частково обґрунтованими.
Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані недоліки, повно і всебічно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами обвинувачення та захисту доказам у їх сукупності і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального законів.
Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винності особи і вичерпанням можливості їх отримання, колегія суддів з урахуванням вищенаведеного, також визнає такими, що підлягають до ретельної перевірки та відповідної оцінки.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги, які подали прокурор у кримінальному провадженні прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 липня 2016 року щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_6 скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження в тому ж суді першої інстанції в іншому складі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає..

Судді: