Справа № 162/1263/15-к
Провадження № 1-в/162/20/2016
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання про оголошення у розшук засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 ,

встановив:

07 червня 2016 року до Любешівського районного суду з поданням про оголошення у розшук засудженого ОСОБА_5 звернувся начальник сектору патрульної поліції Любешівського відділення поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_6 .

Подання умотивовано тим, що вироком Апеляційного суду Волинської області від 18 грудня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України до чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки. На момент звернення з цим поданням вирок суду в частині відбуття покарання не виконано через ухилення ОСОБА_5 від явки у Любешівське відділення поліції. У зв`язку з відсутністю відомостей про місцезнаходження засудженого ОСОБА_6 просить оголосити ОСОБА_5 у розшук.

Потерпілі у судовому засідання подання підтримали. Інші учасники процесу до суду не з`явились, що відповідно до статті 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) не є перешкодою для розгляду подання по суті.

Дослідивши додані до подання матеріали, проаналізувавши законодавство, суд дійшов таких висновків.

Вироком Апеляційного суду Волинської області від 18 грудня 2015 року скасовано вирок Любешівського районного суду Волинської області від 25 вересня 2015 року та засуджено ОСОБА_5 за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України до чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки.

Розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, надіслано у Любешівське відділення поліції 04 січня 2016 року.

З наявних рапортів працівників Любешівського відділення поліції, медичних документів слідує, що у 2016 році ОСОБА_5 неодноразово стаціонарно лікувався, після закінчення лікування на виклики поліції не з`являвся.

На момент розгляду подання місцезнаходження ОСОБА_5 невідоме.

Відповідно до частини 4 статті 532 КПК судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій, Верховного Суду України набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Згідно з статтею 533, частиною 1 статті 534 КПК вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 535 КПК судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції або Верховного Суду України. Суд разом із своїм розпорядженням про виконання судового рішення надсилає його копію відповідному органу чи установі, на які покладено обов`язок виконати судове рішення.

Відповідно до статті 537 КПК під час виконання вироків суд має право вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким; 4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання; 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді; 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з пунктом 7 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань зокрема розшукує осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду, ухиляються від виконання кримінального покарання, пропали безвісти, та інших осіб у випадках, визначених законом.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» (далі Закон № 2135-XII) оперативно-розшукова діяльність здійснюється у тому числі оперативними підрозділами Національної поліції. Суд не є суб`єктом здійснення оперативно-розшукової діяльності.

У відповідності до пункту 1 статті 6 Закону України Закону № 2135-XII підставами для проведення оперативно-розшукової діяльності зокрема є наявність достатньої інформації про осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду або ухиляються від відбування кримінального покарання.

Статтею 9 цього Закону визначено, що у кожному випадку наявності підстав для проведення оперативно-розшукової діяльності заводиться оперативно-розшукова справа. Контроль за оперативно-розшуковою діяльністю здійснюється у тому числі Національною поліцією. На особу, яка ухиляється від відбування кримінального покарання, ведеться тільки одна оперативно-розшукова справа.

З наведеного аналізу законодавства слідує, що з набранням вироком законної сили, яким особу позбавлено волі, та направлення його на виконання в органи Національної поліції, суд не є компетентним органом щодо оголошення та організації розшуку цієї особи у випадку її ухилення від відбування покарання. Це питання перебуває у компетенції органів Національної поліції.

З огляду на викладене необхідно констатувати, що підстав для задоволення подання про оголошення судом у розшук засудженого ОСОБА_5 немає.

Керуючись статтею 537, 539 КПК, суд

постановив:

У задоволенні подання начальника сектору патрульної поліції Любешівського відділення поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_6 про оголошення у розшук засудженого ОСОБА_5 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Волинської області протягом семи днів із дня її оголошення через Любешівський районний суд.

Головуючий: суддя ОСОБА_1