Справа № 11-1272/12 Головуючий у І інстанції Омельченко
Провадження № 11/1090/6485/12 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 34 13.09.2012
УХВАЛА

Іменем України

13 вересня 2012 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі: головуючого - судді Орла А. І., суддів - Полосенка В.С, ОСОБА_2, за участю прокурора Красківського В. П., розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи в першій інстанції та представника цивільного відповідача ТОВ «Спецінтертранс» на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 червня 2012 року, яким,-

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, тимчасово не працюючого, одруженого, раніше не судимого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком в 2 роки та покладено обов'язки, передбачені ст. 76 КК України.

Стягнуто із ТДВ «СК «Провіта» на користь ОСОБА_4 4565 грн. матеріальної шкоди, із ТОВ «Спецінтертранс» на користь ОСОБА_4 5850 матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди, з засудженого ОСОБА_3 2352 грн. на користь НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області.

Цим же вироком вирішено долю речових доказів.

встановила:

Згідно з вироком ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за те, що 13 лютого 2012 року близько 22 години 15 хвилин керуючи иа підставі подорожнього листа, технічно-справним автобусом-В «Богдан А091» р.н.

ВА2421АТ, який належить ОСОБА_5, здійснював рух по автодорозі Київ-Чоп з боку м. Чоп у напрямку м. Києва в Києво-Святошинському районі Київської області. Проїжджаючи 22км+800м вказаної авто дороги ОСОБА_3, діючи необережно, у порушення п.12.3 Правил дорожнього руху України, маючи можливість бачити, що попереду по проїзній частині у попутному йому напрямку рухається пішохід ОСОБА_6, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об'їзду пішохода, скоїв наїзд на потерпілого. Згідно висновку судово-медичної експертизи №72/Д/75тр від 16.03.2012 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав відкриту черепно-мозкову травму в поєднанні із закритою травмою грудей та живота, які супроводжувались переломом кісток черепа, забоєм головного мозку, переломами ребер і розривами внутрішніх органів, внаслідок яких наступила смерть останнього.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляцію, в якій просить скасувати вирок у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості злочину, особі засудженого, внаслідок м'якості.

В обґрунтування апеляції вказує на те, що суд в порушення вимог ст. 65 КК України призначаючи покарання ОСОБА_3, формально врахував ступень тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу і без достатніх підстав застосував до нього ст. 75 КК України, а також невмотивовано прийшов до переконання не позбавляти його права керування транспортним засобом.

Також посилається не те, що судом безпідставно визнано обставиною, що пом'якшує покарання засудженого, щире каяття.

Представник цивільного відповідача ТОВ «Спецінтертранс» в своїй апеляції просить вирок суду скасувати, а справу повернути прокурору на додаткове розслідування. Посилається на те, що висновок судової автотехнічної експертизи, покладений в основу обвинувачення ОСОБА_3 не може вважатися належним доказом, оскільки він виконаний на підставі вихідних даних, що не відповідають об'єктивним даним. Апелянт стверджує, що відтворення обстановки та обставин події з ОСОБА_3 було проведено за зовсім інших погодних умов ніж ті, що були в момент ДТП, тобто за відсутності снігу на дорожньому покритті та за відсутності снігопаду.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора в підтримку апеляції апеляції, виступ в дебатах і останнє слово засудженого, який заперечував проти задоволення апеляцій і просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів приходить до наступного.

Висновок суду про винність засудженого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за обставин

зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на повно та об'єктивно досліджених в судовому засіданні і належним чином оцінених та наведених у вироку доказах, які зібрані у справі і не викликають сумнівів у своїй достовірності. , Кваліфікація дій засудженого є правильною.

Обираючи ОСОБА_3 вид і міру покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу та обставини справи. Вважати призначене покарання занадто м'яким підстав не вбачається.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_3 вчинив злочин з необережності, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину.

Обставиною, що пом'якшує покарання засудженого, всупереч доводам прокурора, суд обґрунтовано визнав щире каяття ОСОБА_3 у вчиненому, що випливає із його показів в судовому засіданні та виступу в дебатах (а. с. 157, 158, 164).

Зважаючи на зазначені обставини, а також враховуючи думку потерпілої, яка просила суд не позбавляти волі засудженого, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання і на підставі ст. 75 КК України звільнив його від відбування покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк, протягом якого він має виконати покладені на нього обов'язки.

На думку апеляційного суду, зважаючи на обставин вчинення злочину, даних про особу засудженого та враховуючи те, що професія водія є основним джерелом доходів сім'ї ОСОБА_3, суд обґрунтовано прийшов до переконання не позбавляти останнього права керування транспортними засобами.

Доводи представника цивільного відповідача про однобічність досудового слідства, суперечать матеріалам справи.

До того ж, відповідно до ст. 51 КПК України, цивільний відповідач може оскаржувати вирок в частині, що стосується цивільного позову, тому посилання представника щодо необ'єктивності висновку судової автотехнічної експертизи, виходить за межі його прав на оскарження вироку суду.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційних скарг прокурора та представника відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції прокурора, цивільного відповідача ТОВ «Спецінтертранс» залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 червня 2012 року щодо ОСОБА_3 - без зміни.

Суддя В. С. Полосенко