Справа № 462/2746/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2016 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004102 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Порт Ваніно Хабаровського краю Російської федерації, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню доньку, 2004 року народження, не працюючого, військовозобов`язаного, який зареєстрований і проживає на АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України,

встановив:
В провадженні Залізничного районного суду м.Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004102 відносно ОСОБА_6 про обвинуваченняу вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України.

Під час судового розгляду захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження № 0004102 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, передбачених ч.1 ст.49 КК України, і звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.366, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України, оскільки з часу вчинення інкримінованих йому злочинів минули строки давності.
Обвинувачений ОСОБА_6 клопотання захисника підтримав, зазначивши, що наслідки задоволення такого йому зрозумілі, він незаперечує проти застосування строків давності щодо нього, просить суд кримінальне провадження закрити та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого не заперечив, вважає таке підставним, так як строки, протягом яких особу може бути притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України, які інкримінуються ОСОБА_6 , минув, перебіг давності за обставин, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався. Просить клопотання задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_4 заперечила проти задоволення клопотання обвинуваченого, посилаючись на його безпідставність, зокрема зазначила, що ОСОБА_6 вчинив злочини, тому судовий розгляд має бути продовжено і обвинувачений має відповісти за вчинене за законом.

Заслухавши доводи прокурора, потерпілої, захисника і обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження, суд дійшов висновку, що клопотання захисника обвинуваченого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
Крім того, ст.44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст.49 КК визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Згідно обвинувального акту,ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він, будучи одним із засновників приватного підприємства Бетон-Шлях-Буд, працюючи на посаді директора вказаного підприємства, що зареєстроване за адресою: Львівська область, Яворівський район, с.Бірки, одночасно будучи засновником товариства з обмеженою відповідальністю ЛВ-Пірс та працюючи на посаді виконавчого директора вказаного товариства, що зареєстроване за адресою: м.Львів, вул.Драгана, 1 кв.68, будучи службовою особою, в обов`язки якої входить здійснення організаційно-розпорядчих функцій, впродовж жовтня-листопада 2007 року, діючи з корисливих мотивів та у власних інтересах, неодноразово вчиняв службове підроблення та використовував завідомо підроблені документи, шахрайським способом заволодів чужим майном, що завдало значної шкоди потерпілим.

Так, на початку жовтня 2007 року ОСОБА_7 , яка являється матір`ю ОСОБА_8 - дружини ОСОБА_6 , з метою отримання кредиту на суму 38390 доларів США для придбання автотранспортного засобу, звернулась у відділення № 39 Львівського Регіонального управління філії ВАТ КБ Надра. На вимогу банку, з метою забезпечення повернення наданого кредиту, ОСОБА_9 зобов`язалась представити двох осіб в банк, які б виступали поручителями по отриманому нею кредиту, якими обрала ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Останній, діючи умисно, з корисливих мотивів, в інтересах третіх осіб, а саме ОСОБА_10 , використовуючи своє службове становище одного з керівників ТзОВ ЛВ-Пірс, склав завідомо неправдивий документ - довідку про доходи на своє ім`я № 12 від 01.10.2007 року, внісши до нього неправдиві відомості про нараховану та отриману ним в товаристві заробітну плату за період квітня - вересня 2007 року в сумі 28200 грн, з метою демонтсрації своєї платоспроможності, достовірно знаючи, що розмір його заробітної плати у вказаний період становить 500 грн. щомісячно, та в подальшому завірив таку довідку печаткою підприємства, котра була йому ввірена. 08 жовтня 2007 року ОСОБА_6 використав вказаний завідомо підроблений документ, при подачі її у відділення № 39 Львівського Регіонального управління філії ВАТ КБ Надра, де на її підставі та на підставі інших поданих документів, між банком та ОСОБА_7 укладено кредитний договір Автопакет № 34/39/07-Ф ( терміном погашення до 18 жовтня 2014 року), та видано останній кредит в сумі 38390 доларів США ( в перерахунку на гривню станом на 08.10.2007 року становить 192717 грн.), для придбання автомобіля, а також укладено договір поруки по вказаному договору з ОСОБА_6 .

Також, ОСОБА_6 , 08 жовтня 2007 року, достовірно знаючи, що відомості раніше складеної ним довідки про доходи № 12 від 01 жовтня 2007 року, не відповідають дійсності, оскільки розмір його заробітної плати у вказаний період становить 500 гривень щомісячно, діючи умисно, в інтересах третіх осіб, з метою оформлення кредитного договору подав її у відділення № 39 Львівського Регіонального управління філії ВАТ КБ «Надра», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Пекарська, 7, де, на її підставі та на підставі інших поданих документів, між банком та ОСОБА_7 укладено кредитний договір «Автопакет» № 34/39/07-Ф ( терміном погашення до 18 жовтня 2014 року), та видано останній кредит в сумі 38 390 доларів США ( в перерахунку на українську гривню станом на 08.10.2007 року становить 192 717 грн.), для придбання автомобіля, а також укладено договір поруки по вказаному договору з ОСОБА_6 .

Окрім цього, 02 жовтня 2007 року, ОСОБА_6 діючи умисно, з корисливих мотивів, в інтересах третіх осіб, а саме ОСОБА_10 , використовуючи своє службове становище одного з керівників ТзОВ «ЛВ-Пірс», склав завідомо неправдивий документ-довідку № 13 від 02.10.2007 року про доходи на імя своєї дружини ОСОБА_8 , внісши до нього неправдиві відомості про нараховану та отриману нею на товаристві заробітну плату за період квітня - вересня 2007 року в сумі 24 000 грн., з метою демонстрації платоспроможності ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що розмір її заробітної плати у період серпень вересень 2007 року становить в загальному 789,48 гривень ( згідно довідки управління пенсійного фонду України у Львівській області від 04.01.2010 року) та у подальшому завірив таку довідку печаткою підприємства, котра була йому ввірена. 08 жовтня 2007 року на підставі довідки № 13 від 02.10.2007 року та інших поданих документів, було укладено банком кредитний договір «Автопакет» № 34/39/07-Ф з ОСОБА_7 та видано останній кредит в сумі 38 390 доларів США ( в перерахунку на українську гривню станом на 08.10.2007 року становить 192 717 грн.), для придбання автомобіля, а також укладено договір поруки по вказаному договору з ОСОБА_8 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 , будучи засновником та одночасно працюючи на посаді виконавчого директора ТзОВ «ЛВ-Пірс», являючись службовою особою, в обов`язки якої входить здійснення організаційно-розпорядчих функцій, діючи умисно, з корисливих мотивів, у власних інтересах, з метою отримання кредиту в АКБ «ТАС - Комерцбанк», 07 листопада 2007 року склав завідомо неправдивий офіційний документ - довідку про доходи №24 від 07 листопада 2007 року, на своє ім`я, в яку вніс неправдиві відомості про нараховану і отриману ним заробітну плату за період травня-жовтня 2007 року в сумі 3500-3700 гривень за місяць, з метою демонстрації своєї платежоспроможності, достовірно знаючи, що йому виплачувалась у вказаний період заробітна плата в сумі 500 гривень щомісячно ( згідно довідки Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області від 04.01.2010 року). У подальшому, підписав складену ним вищенаведену довідку від імені головного бухгалтера товариства ОСОБА_11 , та завірив її печаткою ТзОВ «ЛВ-Пірс», яка була йому ввірена. Згідно з висновком почеркознавчої експертизи № 6/517 від 27.10.2011 року, підпис від імені ОСОБА_11 в графі «головний бухгалтер» в довідці про доходи № 24 від 07.11.2007 року, - виконаний не ОСОБА_11 . У подальшому, 09 листопада 2007 року, ОСОБА_6 подав вказану довідку у Львівське відділення № 1 АКБ «ТАС-Комерцбанк», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. І.Франка,9, де, на її підставі та інших поданих документів, банком укладено з ним кредитний договір № 1308/1007/50-479 від 09.11.2007 року ( термін погашення 09.11.2010 року), та видано кредит в сумі 15 000 гривень, які ОСОБА_6 привласнив та використав для власних потреб.

Окрім цього, ОСОБА_6 , 09 листопада 2007 року, достовірно знаючи, що відомості раніше складеної ним довідки про доходи № 24 від 07.11.2007 року не відповідають дійсності, оскільки розмір його заробітної плати у вказаний період становить 500 гривень щомісячно, діючи умисно, з корисливих мотивів, у власних інтересах, з метою отримання кредитних коштів, подав вказану довідку у Львівське відділення № 1 АКБ «ТАС-Комерцбанк», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. І.Франка,9, де на її підставі та інших поданих документів, банком укладено з ним кредитний договір №1308/1007/50-479 та видано кредит в сумі 15000 гривень, які ОСОБА_6 привласнив та використав для власних потреб.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 , будучи засновником та одночасно працюючи на посаді виконавчого директора ТзОВ «ЛВ-Пірс», використовуючи своє службове становище, склав завідомо неправдивий документ-довідку № 12 від 24 жовтня 2007 року про доходи на імя своєї дружини ОСОБА_8 , внісши до нього неправдиві відомості про нараховану та отриману нею на товаристві заробітну плату за період квітня-вересня 2007 року в сумі 16 560,00 грн., з метою демонстрації платоспроможності ОСОБА_8 , достовірно знаючи що розмір її заробітної плати у період серпня-вересня 2007 року становить в загальному 789,48 гривень ( згідно довідки управління пенсійного фонду України у Львівській області від 04.01.2010 року) та у подальшому завірив таку довідку печаткою підприємства, котра була йому ввірена. 24.10.2007 року на підставі довідки № 12 від 24 жовтня 2007 року та інших поданих документів, було укладено Львівським відділенням № 1 АКБ «ТАС - Комерцбанк», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. І. Франка, 9 кредитний договір № 1308/1007/50-424 та видано кредит ОСОБА_8 в сумі 15 000 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_6 , будучи засновником та одночасно працюючи на посаді директора ПП «Бетон-Шлях-Буд», являючись службовою особою, в обов`язки якої входить здійснення організаційно - розпорядчих функцій, діючи умисно, з корисливих мотивів, у власних інтересах, з метою отримання кредиту в АКБ «ТАС-Комерцбанк», 12 листопада 2007 року склав завідомо неправдивий офіційний документ - довідку про доходи на ім`я свого знайомого ОСОБА_12 № 12/11-2 від 12.11.2007 року, в яку вніс неправдиві відомості про його роботу на підприємстві на посаді водія, та про нараховану і отриману ним заробітну плату за період травня - жовтня 2007 року в розмірі 11 500 грн. Підписавши складену довідку від імені директора та головного бухгалтера товариства, ОСОБА_6 13 листопада 2007 року через ОСОБА_12 , подав вказану довідку у Львівське відділення № 1 АКБ «ТАС-Комерцбанк», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. І.Франка,9, де, на її підставі та інших поданих документів, банком укладено з ОСОБА_12 кредитний договір № 1308/1007/50-495 від 13.11.2007 року та видано кредит в сумі 15 000 гривень, який ОСОБА_6 привласнив та використав для власних потреб. Згідно з висновком почеркознавчої експертизи № 6/517 від 27.10.2011 року, підпис від імені ОСОБА_6 в графі «Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа або посада керівника юридичної служби» в довідці про доходи № 12/11-2 від 12.11.2011 року, - виконаний ОСОБА_6 .

Окрім цього, в період часу з вересня 2010 року по травень 2011 року ОСОБА_6 , здійснюючи свою підприємницьку діяльність за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , маючи намір на протиправне заволодіння чужим майном шляхом обману, достовірно знаючи про неможливість їх виконання, укладав договора на поставку, встановлення метало-пластикових конструкцій, столярних виробів та отримав завдаток за замовлення від наступних громадян: ОСОБА_13 згідно договору поставки товару та замовлення на столярні вироби № 02/17/09 від 17.09.2010 року на суму 6 790 ( шість тисяч сімсот дев`яносто) гривень; ОСОБА_4 згідно договору поставки товару та замовлення на столярні вироби № 01/12/11 від 12.11.2010 року на суму 15 000 гривень; ОСОБА_14 згідно договору поставки та замовлення на столярні вироби № 02/15/11 від 15.11.2010 року в сумі 15 000 грн.; ОСОБА_15 згідно договору на поставку та замовлення на столярні вироби № 01/23/22 від 23.11.2010 року в сумі 10 250 грн.; СПД ФО «Патинок» в особі директора ОСОБА_16 згідно договору на поставку товару та замовлення на столярні вироби № 01/21/01 від 21.01.2011 року в сумі 4 300 гривень; ОСОБА_17 згідно договору на столярні вироби № 01/26/11 від 26.01.2011 року та 01/26/02 від 26.02.2011 року в сумі 16 000 гривень; ОСОБА_18 згідно договору на замовлення на столярні вироби № 02/27/01 від 27.01.2011 року в сумі 9000 гривень; ОСОБА_19 згідно договору на замовлення на столярних виробів № 01/24/02 від 24.02.2011 року та договору на виготовлення метало пластикових вікон № 01/01/03 від 01.03.2011 року в сумі 2660 гривень; ОСОБА_20 згідно договору на замовлення столярних виробів № 01/18/03 від 18.03.2011 року в сумі 7 500 гривень; ОСОБА_21 згідно договору на виготовлення столярних виробів № 01/02/4 від 02.04.2011 року в сумі 5 000 гривень; ОСОБА_22 згідно договору на виготовлення столярних виробів № 01/04/05 від 04.05.2011 року в сумі 8 000 гривень, заволодівши коштами наданими йому замовниками як завдаток за виготовлену продукцію на загальну суму 99 500 гривень, що становить значний розмір.

Стороною обвинувачення вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст.366 КК України, тобто умисне вчинення службовою особою службового підроблення - внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видача завідомо неправдивих офіційних документів, за ч.4 ст.358 КК України, тобто вчинення використання завідомо підробленого документа, за ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди.

Таким чином ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.4 ст.358 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є злочинами невеликої тяжкості, за вчинення яких передбачене максимальне покарання відповідно у виді обмеження волі на строк три роки і обмеження волі на строк два роки, а також у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, який є злочином середньої тяжкості, за скоєння якого передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Згідно п.п. 2, 3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло: три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі, і п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 - 4 ст.49 КК України).

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений. Згідно обвинувального акту, злочини, передбачені ч.1 ст.366, ч.4 ст.358 КК України, вчинені ОСОБА_6 в жовтні-листопаді 2007 року, а злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України, - з вересня 2010 року по 04.05.2011 року.

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили. Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості. Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання захисника обвинуваченого закінчився трирічний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України, щодо інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.4 ст.358 КК України, і п`ятирічний строк давності, визначений п.3 ч.1 ст.49 КК України, щодо злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.49 КК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 дав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав.
У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого, з огляду на те, що злочини, за яким обвинувачується ОСОБА_6 , є злочинами невеликої тяжкості, за які передбачене покарання у вигляді обмеження волі, та з моменту скоєння таких минуло більше восьми років десяти місяців, і середньої тяжкості, з моменту скоєння такого минуло більше п`яти років п`яти місяців, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд дійшов переконання, що клопотання захисника обвинуваченого про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності є підставним, відтак таке слід задовольнити і звільнити обвинуваченоговід кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження.

Оскільки статтею 129 КПК України, якою регламентовано вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні, не передбачено вирішення цивільного позову при закритті кримінального провадження, проте аналіз положень КПК України щодо закриття кримінального провадження судом дає підстави для висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження, тому суд вважає, що цивільні позови ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_4 , ОСОБА_22 і СПД ФО ОСОБА_16 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди слід залишити без розгляду та роз`яснити цивільним позивачам, що згідно ч.7 ст.128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.4 ст.174 КК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З огляду на наведені положення закону, арешт, накладений постановою старшого слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області від 25.01.2012 року (т.4 а.с. 325) на належні ОСОБА_6 на праві власності нежитлові підвальні приміщення 11-1, 11-2, загальною площею 32,3 кв.м, які розташовані на АДРЕСА_4 , необхідсно скасувати.
Враховуючи, що процесуальні витрати на залучення експерта згідно ч.2 ст.124 КПК України стягуються з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку, тому стягнення витрат на проведення НДЕКЦ ГУ МВС України у Львівській області почеркознавчої експертизи №6/142 від 05.03.2014 року в розмірі 589 грн. (т.4 а.с.259) з обвинуваченого не проводити.

Речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 284, 288, 369-372 КПК України, ст.49 КК України, суд
ухвалив:
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.366, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальнепровадження № 0004102 відносно ОСОБА_6 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України, закрити.
Цивільні позови ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_4 , ОСОБА_22 і СПД ФО ОСОБА_16 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди - залишити без розгляду та роз`яснити цивільним позивачам, що згідно ч.7 ст.128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Скасувати арешт, накладений постановою старшого слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області від 25.01.2012 року (т.4 а.с. 325) на належні ОСОБА_6 на праві власності нежитлові підвальні приміщення 11-1, 11-2, загальною площею 32,3 кв.м, які розташовані на АДРЕСА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1