У Х В А Л А

Справа № 183/4209/16

№ 1-кс/183/644/16

26 липня 2016 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, маючого середньо-технічну освіту, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , судимого

- 28.05.2004 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 15 ч. 2 ст. 186, 69, ч. 2 ст. 296 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- 14.03.2007 р. Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. За визначенням Дніпропетровського апеляційного суду від 11.06.2007 р. вирок змінено, вважати засудженим за ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. В іншій частині вирок залишений без змін. Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.07.2008 р. не відбутий строк 1 рік 8 місяців 15 днів замінено на обмеження волі на підставі ст.82 КК України. Згідно ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2009 р. звільнений умовно-достроково, не відбутий термін 1 рік 7 місяців 13 днів;

- 17.08.2015 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив :

ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 17 липня 2016 р. приблизно о 21 год. 25 хв. він разом з ОСОБА_7 йшли по дорозі, розташованій між житловим масивом Кулебівка та залізничною колією, яка знаходиться поруч з автостоянкою «Інтерпайп НТЗ» по вул. Сучкова в м. Новомосковську Дніпропетровської області. В цей час ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 побачили раніше не знайомого ОСОБА_8 , який йшов перед ними, та у останніх раптово виник спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна ОСОБА_8 , який йшов попереду, реалізуючи свій спільний злочинний умисел, діючи умисно, повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з корисливих мотивів, вони підбігли ззаду до ОСОБА_8 , і, застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а саме завдаючи останньому удари ногами та руками в різні частини тіла, відкрито заволоділи належним йому майном: сумкою через плече коричневого кольору, виготовленою з натуральної шкіри, вартістю 2500 грн., в якій знаходився мобільний телефон марки «HTC Desire 600 dual sim» вартістю 3599 гривень, 2 сім-карти мобільних операторів «Київстар» та «МТС» вартістю по 30 грн. кожна, платіжними картками банків «Приват банк» та «Альфа банк», що не несуть для потерпілого матеріальної цінності, купюрником з світло-коричневого замшу, обшитим натуральною шкірою, вартістю 800 грн., паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_8 та грошима в сумі 86 грн., після чого, утримуючи в руках викрадене майно, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 втекли з місця скоєння злочину у невідомому напрямку, завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 7 045 грн.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані слідчим за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

26 липня 2016 р. по кримінальному провадженню №0002909 ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 186 КК України

Обґрунтованість підозри у інкримінованому ОСОБА_6 кримінальному правопорушенню підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідча звернувся до суду з клопотанням, про обрання запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_6 , мотивуючи тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор ОСОБА_3 підтримала заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на її думку наявний ризик передбачений п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення не визнав, так як злочину взагалі не вчиняв, вважає, що запобіжний захід тримання під вартою йому обирати не слід, він має місце проживання, своєчасно з`являється до інспекції, де відбуває покарання з випробуванням.

Захисник ОСОБА_4 вказав, що в задоволені клопотання повинно бути відмовлено, так як ОСОБА_6 , має постійне місце проживання, буде своєчасно з`являтися до слідчого, він має сім`ю, виховує дитину жінки, з якою живе, тому можливо обрати йому запобіжний захід домашній арешт.
Дослідивши обставини справи, наявність ризиків, вказаних у клопотанні, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, що також відповідає правовим позиціям, викладеним в п.49 рішення ЄСПЛ "Ніколова проти Болгарії".

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельєр проти Франції», суд вважає обґрунтованим висновок слідчого про необхідність обрання підозрюваному виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

При обранні запобіжного заходу суд також враховує принципи конвенційного прецедентного права, який передбачає одну із основних підстав: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, встановленого у рішенні у справі «Штеґмюллер проти Австрії»

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_6 є особою раніше судимою та підозрюється у вчинені злочину в період відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 17 серпня 2015 р., що свідчить про те, що він перебуваючи на свободі продовжить скоювати кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд на підставі наданих стороною кримінального провадження матеріалів, оцінивши їх у сукупності враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання за вчинений злочин до шести років позбавлення волі, яке може бути призначено у разі визнання його винуватим, тому суд враховує, що перебування на волі ОСОБА_6 буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів. Суд встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Суд встановив відсутність ризиків передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які слідчий посилається у клопотанні, оскільки вони нічим об`єктивно не доведені і є, на думку суду, припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності таких ризиків, тому такі ризики для врахування при обранні запобіжного заходу суд врахувати не може.

Суд не зазначає розміру можливої застави, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України ОСОБА_6 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення вчиненого із застосуванням насильства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,

постановив :

клопотання слідчого задовольнити та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою на шістдесят днів до 16 год. 00 хв. 23 вересня 2016 року.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області №4.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала не набрала чинності.

Суддя