АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"23" серпня 2016 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю учасників провадження:
прокурора ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000120 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 16.06.2016 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1) вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 14.04.2015 року за ч.1 ст.289 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 17000 гривень 2) вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12.05.2015 року за ч.1 ст.185, ч.1 ст.289 КК України у виді 7000 гривень штрафу,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави.

Після набрання вироком законної сили заставу в сумі 30000 (тридцять) тисяч гривень, визначено повернути ОСОБА_7 ..

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 визначено відраховувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Зараховано ОСОБА_7 відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк покарання, строк досудового тримання під вартою з 21.03.2016 року по 25.03.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави судові витрати на

Провадження №11-кп/794/292/16 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Категорія ч.2 ст.289 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1
залучення експерта в сумі 879 (вісімсот сімдесят дев`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Вирішено питання із речовими доказами по справі.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за ч.1 ст.289 та ч.1 ст.185 КК України, 21.03.2016 року приблизно о 00 годин 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом по вулиці Сагайдачного в смт. Кельменці Кельменецького району Чернівецької області з гаража комунальної установи «Кельменецька центральна районна лікарня», де був незачинений навісний замок, зняв його та зайшов в приміщення гаража, де виявив автомобіль ВАЗ - 2121 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить комунальній установі «Кельменецька центральна районна лікарня». Через незачинені двері автомобіля сів в його салон та, відшукавши «масу», яку увімкнув, ключем запалення, який перебував в замку запалення, запустив двигун та виїхав з гаража і в подальшому кілька годин катався автомобілем по території смт. Кельменці. Під час поїздки він поклав в багажне відділення автомобіля навісний замок з гаража, в якому був автомобіль та зняв з автомобіля державні номерні знаки, які також поклав в багажне відділення. Приблизно о 03.00 годині він був зупинений, при керуванні викраденим автомобілем, працівниками поліції по вул. Широкій в смт.Кельменці.

На вказаний вирок суду надійшла апеляційна скарга від адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій він просить вирок суду змінити щодо його підзахисного в частині призначення йому покарання, виключивши кваліфікуючу ознаку проникнення в приміщення, застосувавши покарання до нього не пов`язане із позбавленням волі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд при призначенні покарання ОСОБА_7 не взяв до уваги ту обставину, що до автомобіля був вільний доступ, а тому відсутня кваліфікуюча ознака проникнення в приміщення. Також не було взято до уваги, що обвинувачений щиро розкаявся, визнав вину, активно сприяв розкриттю злочину, його молодий вік, а також його бажання створити сім`ю.

Від інших учасників судового розгляду апеляцій та заперечень не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які просили задовольнити подану апеляцію, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченого, вислухавши промови учасників судового розгляду в судових дебатах, надавши обвинуваченому ОСОБА_7 право виступити з останнім словом, розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги адвоката ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню.

Вина ОСОБА_7 у незаконному заволодінні транспортним засобом, повторно, з проникненням в приміщення, доведена зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом першої інстанції і яким дана правильна юридична оцінка.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України і в апеляції не оспорюються.

А тому колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій.

Апеляційні доводи адвоката ОСОБА_6 про те, що вирок суду, в частині призначення покарання його підзахисному підлягає зміні, внаслідок невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, заслуговують на увагу.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Встановлені апеляційним судом данні про особу обвинуваченого ОСОБА_7 зокрема, що у його неповнолітньої цивільної дружини ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дитина, батьком якої являється ОСОБА_7 .

В даний час в провадженні Кельменецького районного суду Чернівецької області була на розгляді заява ОСОБА_7 про надання дозволу на укладення шлюбу.

ОСОБА_7 завірив апеляційний суд, що хоче приймати участь у вихованні дитини, а також його участь є необхідною, оскільки неповнолітня дружина непрацює і немає засобів для існування як для себе так і для дитини.

Обвинувачений завірив апеляційний суд, що він щиро розкаюється у вчиненому і не буде більше вчиняти злочини.

Враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, що тяжких наслідків від його вчинків не наступило, що обвинувачений ОСОБА_7 характеризується позитивно, усвідомив вчинене, злочин вчинено в молодому віці, обвинувачений має намір створити сім`ю, на його утриманню перебуває дитина ІНФОРМАЦІЯ_3 , та неповнолітня дружина, судова колегія вважає в даному випадку необхідним і достатнім буде звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з призначенням максимального іспитового строку, і саме таке звільнення сприятиме його перевихованню і надасть реальний шанс для його виправлення.

В зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає за можливе застосувати до ОСОБА_7 ст. 75 КК України при призначенні покарання.

Необґрунтованими, на думку колегії суддів, є апеляційні доводи адвоката ОСОБА_6 про те, що суд 1 інстанції при призначенні покарання безпідставно врахував кваліфікуючу ознаку проникнення в приміщення, так як вона відсутня, оскільки до автомобіля був вільний доступ, а територія на якому був гараж, ніким не охоронялась.

Разом з тим, у відповідності до п.22 ПП ВСУ №10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» такими ознаками, як наявність засобів охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), має бути наділене поняття «сховище», а не "інше приміщення", яке є кваліфікуючою ознакою інкримінованого ОСОБА_7 злочину, та яке включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо).

А тому, колегія суддів ці доводи адвоката не бере до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Будь-яких істотних порушень вимог КПК України, які могли б потягнути за собою скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково, а вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 16.06.2016 року відносно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання відносно ОСОБА_7 засудженого за ч. 2 ст. 289 КК України та призначеного йому покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з встановленим іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації в орган кримінально-виконавчої системи та не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

В решті вирок районного суду залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3

Копія вірна: Суддя ОСОБА_1