Справа № 742/1407/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/1071/2016
Категорія - ст.126 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001311, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 серпня 2016 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Нетяжино Прилуцького району Чернігівської області, громадянки України, пенсіонерки, одруженої, проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України.

З участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області 03 серпня 2016 року ОСОБА_11 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень.

Обвинувачена ОСОБА_11 , не погодившись з рішенням суду, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить вирок суду щодо неї скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судове слідство відбувалось з чисельними порушеннями норм кримінального процесуального права, які виразились у спотворенні показань учасників процесу, що підтверджується розбіжностями між показаннями, що містяться на диску із звукозаписом судового засідання, та тими, що містяться у протоколах. На думку апелянта, у матеріалах справи мається чимало фактів, які свідчать на користь обвинуваченої та спростовують необґрунтовані доводи обвинувачення. Через вказані порушення, судом невірно були встановлені фактичні обставини і події, які в подальшому стали приводом для порушення даної кримінальної справи. Крім того, судом не надано оцінку показанням самої потерпілої, яка і не заперечувала своїх агресивних та зухвалих дій по відношенню до обвинуваченої. Більш того, її показання не підтверджуються показаннями жодного допитаного свідка та обвинуваченої. Вказує на те, що за такої кількості грубих порушень норм КПК України, що потягло істотне обмеження конституційного права ОСОБА_6 на захист, поверхневого і упередженого вивчення фактичних обставин справи, що були допущені з боку суду першої інстанції, ухвалений вирок не може вважатись справедливим, законним і обґрунтованим.

Не погодившись з апеляційною скаргою обвинуваченої , прокурор подав заперечення в яких просить залишити її без задоволення , а вирок суду без змін, вважаючи вирок законним та обгрунтованним дослідженими в судовому засіданні доказами які повністю доводять вину обвинуваченої в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, а доводи апеляційної скарги останньої вважає намаганням уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Згідно вироку суду першої інстанції : судом визнано доведеним, що 03 жовтня 2014 року близько 09 год. ОСОБА_11 , перебуваючи поряд із магазином, розташованим у центрі с. Даньківка, Прилуцького району, на ґрунті неприязних відносин, підійшла ззаду до потерпілої ОСОБА_12 та умисно нанесла один удар скляною пляшкою наповнену вином потерпілій в область голови, внаслідок чого пляшка розбилась, а потерпіла втратила свідомість і від нанесеного удару тілесні ушкодження у потерпілої не утворились.

Заслухавши доповідача, думку захисника обвинуваченої ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_10 , який підтримав, подану його підзахисною, апеляційну скаргу, проси її задовольнити, скасувати вирок суду першої інстанції, а матеріали провадження направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, представника потерпілої ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, вважав вирок суду законним та обгрунтованним, міркування прокурора, який не погодився з апеляційною скаргою обвинуваченої, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення,а вирок суду без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню за наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При цьому, суд має право вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 409 КПК України підставами для скасування вироку суду при розгляді справи в апеляційному суді є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі статтею 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог частини 3 статті 374 КПК України у мотивувальній частині вироку, окрім іншого, зазначаються докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

В даному випадку, з мотивувальної частини вироку вбачається, що суд не прийняв до уваги показання обвинуваченої ОСОБА_11 щодо невизнання нею своєї вини, зазначивши, що її вина підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, вказуючи якими ж саме доказами.

При цьому, мотивувальна частина вироку взагалі не містить викладу показань обвинуваченої ОСОБА_11 , в зв`язку з чим колегія суддів позбавлена можливості перевірити доводи апеляційної скарги обвинуваченої щодо упередженості судового розгляду в суді першої інстанції. Крім того, не можливо перевірити правильність висновків суду щодо неприйняття показань обвинуваченої та мотивів на їх спростування, оскільки з вироку не вбачається, що саме заперечила ОСОБА_11 у судовому засіданні та, які вона дала показання з приводу перебігу подій 03 жовтня 2014 року.

Крім того, колегія суддів не виявила у мотивувальній частині вироку доводів суду першої інстанції на спростування показань обвинуваченої та обґрунтованих підстав для їх не прийняття. Твердження суду про те, версія обвинуваченої спростовується логічними показаннями свідків та протоколами слідчих експериментів на можуть бути визнані обґрунтованими підставами, особливо з урахуванням того,що з вироку взагалі неможливо встановити, яка саме версія була виказана ОСОБА_6 у судовому засіданні, з якою не погодився суд першої інстанції, та які показання обвинуваченої спростовані логічними показаннями свідків.

В пункті 13 Постанови пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» звертається увага судів на те, що вирок, постановлений іменем України, є найважливішим актом правосуддя і до його постановлення належить підходити з винятковою відповідальністю, суворо додержуючись вимог кримінального процесуального законодавства. Зважаючи на те, що наспіх, непослідовно, неохайно написаний вирок може викликати сумніви в його законності, обґрунтованості і справедливості, судді повинні постійно вдосконалювати стиль написання вироку, який повинен бути викладений офіційно-діловою мовою, юридично грамотно, з коротким, точним і ясним описом обставин справи, результатів дослідження доказів і висновків суду.

Під час апеляційного перегляду, колегія суддів встановила, що під час написання вироку суд першої інстанції вказаних роз`яснень не дотримався та, всупереч вищевикладеному, виклав показання потерпілої мовою, яку не можна вважати офіційно-діловою.

Відповідно до пункту 17 вищевказаної Постанови висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано. З мотивувальної частини вироку вбачається, що суд не вдавався до такого категоричного аналізу доказів, обмежившись лише викладом показань свідків, потерпілої та даних протоколів слідчих експериментів, не зазначивши, чому надає перевагу показанням потерпілої перед показаннями обвинуваченої, в зв`язку з чим вважає показання свідків послідовними,в той час, як показання самої ОСОБА_6 також є досить послідовними, категоричними та підтверджуються показаннями свідків, на які у вироку послався суд першої інстанції.

На ряду з вищевикладеним, колегія суддів вважає за необхідне вказати і на те, що вирок, ухвалений іменем України, є найважливішим актом правосуддя і до його ухвалення належить підходити з винятковою відповідальністю, суворо дотримуючись вимог діючого кримінального процесуального законодавства України. Наспіх, непослідовно, неохайно написаний вирок може викликати сумніви в його законності, обґрунтованості і справедливості. Під час апеляційного перегляду колегія суддів зауважила на неохайність вироку суду першої інстанції, що за змістом та зовнішнім виглядом не відповідає офіційному діловодству.

Окрім того, в порядку пункту 1 частини 1 статті 477 КПК України за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126 КК України, слідчий, прокурор можуть розпочати кримінальне провадження лише на підставі заяви потерпілого про вчинення щодо нього кримінального правопорушення.

Заява потерпілого є єдиним законним приводом для початку кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. Згідно з ч.1 ст. 214 КПК України слідчий , прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання потерпілим або його законним представником заяви про вчинення кримінального правопорушення зазначеного у ст. 477 КПК України, зобов`язаний внести відповідні відомості, зазначені у ч.5 вказаної статті до ЄРДР і розпочати розслідування.

В ході апеляційного перегляду, колегія суддів так і не змогла встановити на якій підставі слідчим було відкрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 та чи порушено воно у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального законодавства.

Зокрема, матеріали кримінального провадження не містять заяви потерпілої ОСОБА_12 про вчинення щодо неї кримінального правопорушення з боку ОСОБА_6 . При цьому, у реєстрі матеріалів досудового розслідування також відсутні дані про те, що потерпілою ОСОБА_12 було подано заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Також, у матеріалах кримінального провадження відсутній і витяг з Єдиного досудових розслідувань, а тому колегія суддів позбавлена можливості встановити, на якій підставі слідчим були внесені дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, на якій підставі він прийшов до висновку, що його вчинила ОСОБА_6 , а також чи на законних підставах слідчим було проведено досудове розслідування.

Окрім іншого, під час провадження судового розгляду суд припустився грубого порушення вимог статті 342 КПК України, частиною другою якої чітко визначено обов`язок перевірити повноваження захисника та представника потерпілого.

Так, захисником у кримінальному провадженні є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалось питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).

В той же час, представником потерпілого у кримінальному провадженні, у відповідності до вимог частини 1 статті 58 КПК України, може бути особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.

Відповідно до положення частини 1 статті 50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

З огляду на відсутність вищевказаних документів у матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції взагалі не перевіряв повноваження ні захисника обвинуваченої, ні представника потерпілої, що вказує на порушення цих осіб на захист.

Таким чином, під час розгляду матеріалів кримінального провадження, суд допустив такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в зв`язку з чим вирок суду підлягає скасуванню з призначенням розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового розгляду.

Відповідно до вимог частини 2 статті 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, в зв`язку з чим колегія суддів не має законних підстав для перевірки доводів апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 .

Під час нового судового розгляду суду першої інстанції належить провести судове слідство з повним дотриманням вимог кримінального процесуального Закону, перевірити доводи потерпілої та обвинуваченої, в тому числі і викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_6 та, за результатами розгляду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, яке не викликало б сумнівів в його законності та справедливості.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 412, 415, 418, 419, 370, 374, 376 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 серпня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і подальшому оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15