11-кп/775/250/2016(м)
265/1541/16-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Донецької області ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 березня 2016 року про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.213 КК України на підставі ст.45 КК України у зв`язку з дієвим каяттям, -

ВСТАНОВИЛА:

За ухвалою суду в період часу з 18 грудня 2015 року до 10 лютого 2016 року ОСОБА_8 , не будучи суб`єктом підприємницької діяльності, без державної реєстрації, без передбаченого законом дозволу (ліцензії), в порушення вимог Закону України «Про металобрухт», на території приватного домоволодіння загальною площею 2030 кв.м по АДРЕСА_1 , організував незаконний пункт прийому та схову металобрухту і здійснював операції з брухтом кольорових металів, а саме приймав у громадян брухт кольорових металів, який зберігав з метою подальшого збуту.

10 лютого 2016 року о 10:30 ОСОБА_6 , перебуваючи у гаражі на площадці за вищевказаною адресою, керуючись корисливим мотивом, з метою подальшого збуту, незаконно здійснив прийом брухту кольорових металів вагою 1,2 кг на загальну суму 73 гривен у ОСОБА_9

10 лютого 2016 року в період часу з 10:40 до 11:45 працівниками поліції в присутності двох понятих в ході обшуку території загальною площею 2030 кв.м по АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено брухт кольорових металів, а саме, брухт міді вагою 37,7 кг, брухт бронзи вагою 43,6 кг, брухт алюмінію вагою 8,9 кг, а всього загальною вагою 90,2 кг, що належить ОСОБА_10 , який останній прийняв у громадян та зберігав з метою подальшого збуту.

Таким чином, ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст. 213 КК України, так як здійснював операції з брухтом кольорових металів без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, організував незаконний пункт прийому та схову металобрухту.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 березня 2016 року про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.213 КК України на підставі ст.45 КК України у зв`язку з дієвим каяттям.

На зазначену ухвалу заступником прокурора Донецької області ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Зазначає, що суд не навів достатніх мотивів в чому полягало дієве каяття, обвинувачений дійсно визнав свою провину, але це не можна вважати дієвим каяттям, оскільки він не повідомив місця збуту металобрухту, обсяги збутого металобрухту, а його протиправна діяльність припинена лише завдяки діям працівників правоохоронних органів. Також судом помилково вирішене питання про речові докази, що призвело до ненадходження лому в дохід держави.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримання апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 , який вважав судове рішення законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_6 вчинив злочин невеликої тяжкості, він покаявся у вчиненому, припинив дії, пов`язані з прийомом брухту, активно спряв розкриттю злочину й матеріальна шкода не спричинена, на цих підставах звільнив ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

ОСОБА_6 було висунуте обвинувачення у вчиненні злочину невеликої тяжкості вчиненому вперше й з цим погодився суд першої інстанції.

Між тим, вимогами ст.45 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Суд також вважав, що ОСОБА_10 щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, але не мотивував, на підставі яких даних він прийшов до вказаного висновку. Доводи прокурора про відсутність в діях ОСОБА_10 дійового каяття колегія суддів не може перевірити оскільки дійове каяття включає такі обов`язкові елементи, як: щире покаяння особи, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди, оскільки провадження по справі було закрите під час підготовчого судового засідання.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно, без достатнього дослідження вказаних обставин прийшов до висновку про необхідність закриття провадження по справі.

Що стосується доводів прокурора про порушення судом вимог кримінального процесуального закону при вирішенні питання про долю речових доказів, то вони заслуговують на увагу.

Так, вирішуючи питання про долю речових доказів суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність знищення металобрухту.

Між тим, відповідно до вимог п.6 ч.9 ст.100 КПК України гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються. Цього не врахував суд приймаючи рішення про знищення речових доказів.

За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404,407,418 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 березня 2016 року про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.213 КК України на підставі ст.45 КК України у зв`язку з дієвим каяттям скасувати й призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області