Справа № 192/1706/16-к
Провадження № 1-в/192/1384/16
Ухвала
Іменем України
"14" квітня 2016 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне в режимі відеоконференції подання адміністрації Солонянської виправної колонії №21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Радгоспне, П`ятихатського району, Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в Солонянській виправній колонії № 21, засудженого 07 травня 2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області за ч. 2 ст.185, ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна,

за участю учасників провадження:

представника СВК №21 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
Початок строку:08.04.2013 року

Кінець строку: 09.10.2016 року

В С Т А Н О В И В:

Адміністрація Солонянської виправної колонії № 21 та спостережна комісія Солонянської районної державної адміністрації звернулися до суду з поданням про умовнодострокове звільнення засудженого від відбування покарання, посилаючись на те, що він, на даний час відбув 3/4 частини покарання, до праці ставиться сумлінно: працевлаштований днювальним відділення, має два заохочення за сумлінну поведінку, порушень режиму утримання немає. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Повернення». Визнає провину у скоєному злочині. Вирішено питання реєстрації. Заборгованості за виконавчими листами немає.

Представник адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 в судовому засіданні подання підтримав.

Засуджений в судовому засіданні просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Представник спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву в якій просить розглядати подання у його відсутність (а.с. 21).

Враховуючи, положення ч. 4 ст. 539 КПК України, згідно якої неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, судом здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомленої особи, яка не з`явилась.

Суд, вислухавши представника адміністрації Солонянської виправної колонії № 21, засудженого, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення подання, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що подання не підлягає задоволенню в зв`язку з таким.

Відповідно до ст. 81 КК України особам, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений, який відбув 3/4 частини строку покарання, працевлаштований в Солонянській виправній колонії №21 з березня 2015 року по теперішній час днювальним відділення. Згідно довідки про заохочення та стягнення (а.с. 3), на даний період часу має лише два заохочення за сумлінне ставлення до праці, які застосовані до нього 26 січня 2016 року та 04 березня 2016 року, до цього заохочень не мав. Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання, засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки наявні в засудженого заохочення мають разовий, а не систематичний характер і є недостатніми для оцінки ставлення до праці засудженого, як належне. Крім того, судом враховано ту обставину, що засуджений перебуваючи в колонії з 17 липня 2014 року, працевлаштований лише з березня 2015 року.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.

Сумлінна поведінка полягає в дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Засуджений за весь період відбування покарання має два стягнення за порушення режиму утримання (а.с. 3). Згідно наявних в особовій справі характеристик засуджений за весь період відбування покарання характеризувався добре, приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, приймає участь в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу. 31 липня 2015 року, адміністрацією колонії відмовлено засудженому в у застосуванні зміни умов тримання, як такому що не стає на шлях виправлення, в зв`язку з чим, суд, не може визнати поведінку засудженого за весь період покарання сумлінною.

Посилання представника адміністрації на те, що засуджений за час відбування покарання в Солонянській виправній колонії № 21 не має порушень режиму утримання, судом враховано, але при цьому суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази, вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

На підставі наведеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні подання адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Головуючий: суддя ОСОБА_1