В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.05.2016 Справа №607/2912/16-к

Тернопільський міськрайонний суд
в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 від 10 січня 2016 року, щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Терпилівка Підволочиського району Тернопільської області, проживає у АДРЕСА_1 , громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, одруженого, не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, не судимого згідно ч. 2 ст. 90 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,-
встановив:

ОСОБА_3 23 грудня 2015 року приблизно о 13 год. 50 хв., перебуваючи у приміщенні ТОВ «СтильД» магазину «Простор», що у м. Тернополі на бульв. Т. Шевченка, 35, вирішив таємно викрасти чуже майно.
Для цього він, у вказаному місці та в зазначений час, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно з корисливих мотивів, викрав із прилавку тестер із парфумами торгової марки «Bulgari Aqua» об`ємом 50 мл., який надалі заховав у кишеню куртки та, не оплативши його вартість, покинув приміщення магазину, завдавши шкоду TOB «СтильД» магазин «Простор» на загальну суму 632,84 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні, визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, в повному обсязі, погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, та відмовився від їх дослідження під час судового розгляду. Дав показання про те, що дійсно 23 грудня 2015 року у магазині «Простор», котрий розташований в центрі м. Тернополя, а саме на бульварі Шевченка, хотів купити вказані в обвинувальному акті парфуми, об`ємом 50 мл., однак, взявши останні з прилавка, змінив свою думку та вирішив їх викрасти, що і зробив. Про вчинене шкодує, викрадене повернув, запевняє, що більше таке не повториться. З цих підстав просить його суворо не карати і призначити штраф у мінімальному розмірі. У судових дебатах обвинувачений попросив вибачення у представника потерпілого.
Представник потерпілого ОСОБА_5 , в судовому засіданні пояснила, що претензій до обвинуваченого не має, а при призначенні йому покарання покладається на думку суду.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини провадження, особу винного: те, що на утриманні має двох малолітніх дітей, відсутність скарг на його поведінку за місцем проживання; вважається таким, що не судимий, обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обставин, які б обтяжували покарання.
Аналізуючи наведені обставини та зважаючи на викладену вище позицію представника потерпілого, суд вважає, що обвинуваченому із альтернативних покарань, передбачених санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, доцільно призначити покарання у виді штрафу.
Суд не може взяти до уваги посилання сторони обвинувачення на те, що обвинувачений є раніше судимим, з огляду на таке:
Згідно вимоги ОСК ГУНП в Тернопільській області від 14 січня 2016 року, ОСОБА_3 29 листопада 2011 року був засуджений Підволочиським районним судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 296 КК України до штрафу розміром 8 500 грн., який, як пояснив суду обвинувачений, ним не сплачено. Прокурор пояснив, що кримінальних проваджень з приводу не виконання ОСОБА_3 вказаного вироку суду, немає. Не вбачається цього із згаданої вимоги від 14 січня 2016 року.
Згідно ч. 2 ст. 90 КК України, до строку погашення судимості зараховується час, протягом якого вирок не було виконано, якщо при цьому давність виконання вироку не переривалася. Якщо вирок не було виконано, судимість погашається по закінченні строків давності виконання вироку.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано впродовж двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі, зокрема штрафу.
Судом встановлено, що перебіг давності не переривався, а також не зупинявся.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання /ч. 3 ст. 80 КК України/.

Як встановив Верховний Суд України у своїй постанові від 24 грудня 2015 року, ухваленій за результатами розгляду справи № 5-324 кс 15, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом. Особливість цього факту полягає у тому, що питання про його встановлення може бути вирішено лише одним суб`єктом судом. Адже відповідно до частини першої статті 389 КК ухилення від відбування покарання у виді штрафу є злочином. Такі юридичні факти встановлюються виключно за чітко регламентованою законодавством процедурою. Зокрема, відповідно до частини першої статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Тому до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання, питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду вирішувати неправомірно.

Обвинувального вироку, яким би ОСОБА_3 було визнано винним в ухиленні від сплати зазначеного штрафу немає, а отже такий факт відсутній.

Відтак, ОСОБА_3 вважається таким, що не судимий згідно ч. 2 ст. 90 КК України, а також відсутні підстави для застосування ч. 1 ст. 71 КК України.
Долю речових доказів вирішити слід згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 458 КПК України, суд,-
засудив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 360 /одна тисяча триста шістдесят/ грн.
Речовий доказ:
-тестер із парфумами торгової марки «Bulgari Aqua» 50 мл., який зберігається у камері зберігання речових доказів Тернопільського ТВП ГУНП в Тернопільській області /квитанція № 008286/, - повернути ТОВ «СтильД» магазину «Простор».
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Тернопільський міськрайонний суд.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуюча суддя ОСОБА_1