Справа № 699/644/15-к
Номер провадження 1-кп/699/8/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.06.2016 м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь - Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000100, дані за яке внесено до ЄРДР 20.03.2015, остаточний обвинувальний акт у якому затверджений 24.06.2016 першим заступником керівника Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, утриманців немаючого, невійськовозобов`язаного, непрацюючого, судимого 09.02.2015 Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, покарання не відбувшого, запобіжний захід не застосовувався,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України;

за участі:

з боку обвинувачення:

процесуальних прокурорів Корсунь-Шевченківського відділу Звенигородської місцевої прокуратури : ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

з боку захисту:

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника, адвоката ОСОБА_9 ,

суд

ВСТАНОВИВ :

07.03.2015, близько 21 години, обвинувачений ОСОБА_4 шляхом вільного доступу до майна, з двору будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке є власністю потерпілого ОСОБА_8 , умисно, з корисливих мотивів, вчинив таємну крадіжку майна потерпілого : мопеда марки «ALFA 9-4», вартістю 8708 грн.33 коп., згідно висновку експерта від 01.06.2016 № 210/16-23, що стояв у дворі вказаного будинковолодіння під навісом, який через кілька годин після викрадення продав особі на ім`я ОСОБА_10 , тобто розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України - таємне викрадення (крадіжка) чужого майна. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину не визнав і дав суду наступні показання.

Що 07.03.2015, після 21 години, його брат ОСОБА_11 , 2000 р.н., прийшов додому і повідомив обвинуваченому, що він взяв у дворі потерпілого, з-під навісу, мопед марки «ALFA 9-4», щоб покататися, але той під час катання поламався, а тому він його заховав біля кладовища, що при в`їзді до селища ОСОБА_12 , зі сторони м. Корсуня-Шевченківського.

Після цього обвинувачений зателефонував до знайомого на ім`я ОСОБА_10 , прізвище якого не знає, де проживає не знає, та який на даний час перебуває в зоні дії ОСОБА_13 і ОСОБА_10 приїхав та купив даний мопед за 1000 грн. А потім обвинувачений прийшов додому, де вже були працівники міліції, яким дав показання, що це він викрав даний мопед та продав, на це ж вказував під час досудового розслідування, в т.ч. і при проведенні слідчого експерименту, бо працівники міліції чинили на нього психологічний тиск? погрожуючи, що, якщо він буде вказувати, що його неповнолітній брат ОСОБА_11 вчинив крадіжку мопеда, то всі крадіжки по селищу ОСОБА_12 «повішають» на його неповнолітнього брата, а тому, з метою захисту молодшого брата, він обумовив себе під час досудового розслідування і давав показання обумовивши себе? а у суді говорить правду.

Після зміни процесуальним прокурором правової кваліфікації 12.11.2015, яка погоджена з прокурором Корсунь-Шевченківського району ОСОБА_3 , з ч.3 ст.185 КК України на ч.1 ст.185 КК України, в порядку ст. 338 КПК України, з якою погодився і потерпілий, обвинувачений також своєї вини не визнав і дав наступні показання.

Що 07.03.2015, близько 21 години, він ішов додому з братом ОСОБА_11 по АДРЕСА_1 і по дорозі зустріли потерпілого, який йшов від свого будинку до центру селища. Проходячи поблизу домоволодіння потерпілого брат обвинуваченого - ОСОБА_11 побачив під навісом мопед і пішов, щоб його викрасти. А обвинувачений пішов додому. Через кілька хвилин брат повідомив йому, що він викрав мопед, а тому обвинувачений зателефонував покупцю на ім`я ОСОБА_10 і повідомив, що продає мопед за 1500 грн., а сам пішов назустріч брату. В цей час приїхав знайомий ОСОБА_10 на вказане обвинуваченим місце і купив мопед за 1500 грн. Після цього він з братом пішли додому, де вже були працівники міліції, яким дав пояснення, що сам викрав мопед, щоб захистити брата.

Від початку досудового розслідування і до початку розгляду даного кримінального провадження у суді обумовлював себе і казав, що дану крадіжку вчинив він, а фактично таку вчинив брат ОСОБА_11 , але що мопед крадений знав і знаючи що крадений, такий продав.

30.06.2016, після зміни прокурором обвинувачення в порядку ст.338 КПК України від 24.06.2016, після одержання висновку експерта про вартість мопеда, яка становить не 3523 грн. а 8708 грн.33 коп., обвинувачений свою вину не визнав і дав наступні показання.

Що 07.03.2015, після 21 години додому прийшов його неповнолітній брат ОСОБА_11 , який є 2000 р.н. і повідомив, що взяв з двору потерпілого мопед, щоб покататися, але у смт. Стеблів приїхали працівники міліції, і цей мопед вже шукають. Щоб захистити брата обвинувачений зателефонував чоловіку на ім`я ОСОБА_10 , останній зразу ж приїхав і купив вказаний мопед за 1500 грн.Потім до обвинуваченого додому приїхали працівники міліції і він, щоб захистити брата, взяв вину по крадіжці мопеда на себе. А тому з початку досудового розслідування і до закінчення давав показання, що сам викрав мопед, в т.ч. і при проведенні слідчого експерименту, щоб захистити брата.

Доказами на підтвердження встановлених судом обставин вчинення саме обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, викрадення ним мопеда потерпілого, є докази, надані стороною обвинувачення:

-дані показань потерпілого ОСОБА_8 , який погодився з перекваліфікацією дій обвинуваченого з ч.3 ст.185 на ч.1 ст.185 КК України, та надав суду наступні показання.

Що він є власником будинковолодіння АДРЕСА_1 та є власником мопеда марки «ALFA 9-4», купленого ним у жовні 2014 року у торгівельній організації «Фоксвель», що у м.Корсуні-Шевченківському, за 3523 грн., який зберігався у дворі належного йому будинковолодіння, під навісом, в т.ч. і 07.03.2015.

А 07.03.2015, близько 21 години, він з друзями пішов з дому до центру селища і по дорозі зустрів обвинуваченого, який йшов їм назустріч, але йшов сам, без брата, і обвинувачений проходив біля двору потерпілого. Повернувшись приблизно через годину додому потерпілий виявив, що викрадено мопед, і зразу ж зрозумів, що дану крадіжку вчинив обвинувачений, якого бачив за годину перед цим і який достовірно знав, що у потерпілого немає нікого вдома. Про крадіжку мопеда зразу ж повідомив у міліцію та вказав на обвинуваченого, як на особу, яку підозрює у вчиненні крадіжки мопеда, що при приїзді працівників міліції в цей же вечір, підтвердилося, бо обвинувачений підтвердив, що він викрав даний мопед та зразу ж продав такий за 1000 грн. невідомій особі.

Мопед через деякий час потерпілий забрав у покупця ОСОБА_14 , якому обвинувачений повернув гроші за сплачену вартість мопеда - 4500 грн.

Претензій до обвинуваченого матеріального і морального характеру не має.

Потерпілий суду пояснив, що мопедом при викраденні їхати, кататися було неможливо, бо було пробите заднє колесо та були інші механічні поломки ;

-показаннями свідка ОСОБА_15 , який дав суду наступні показання.

Що весною 2015 року, точнішого часу не пам`ятає, на пропозицію чоловіка на ім`я ОСОБА_16 , що живе у с. Дацьках Корсунь-Шевченківського району, він купив мопед марки «ALFA 9-4», синього кольору, за 4500 грн., а через неділю свідок приїхав вказаним мопедом до одного з магазинів, що в центрі смт. Стеблів і в цей час до свідка підійшов потерпілий, заявив, що мопед його, та який був викрадений у нього з двору у березні 2015 року. Потім було викликано працівників міліції.

А приблизно через годину приїхав обвинувачений і повернув свідку ОСОБА_15 4500 грн. як заплачені свідком за цей мопед, як куплений. Мопед був у свідка вилучений та повернутий потерпілому;

-даними показань неповнолітнього свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , допитаного у присутності батька ОСОБА_17 та педагога ОСОБА_18 , який дав суду наступні показання.

Що 07.03.2015, близько 20 години, він, з метою покататися, вивів мопед потерпілого, який стояв у дворі під навісом, біля будинку потерпілого, що по АДРЕСА_2 , трохи покатався по вулицях селища, а потім заховав у яру, поблизу селища, а сам пішов додому і не кажучи обвинуваченому де взяв цей мопед сказав, що такий потрібно продати. Обвинувачений комусь зателефонував і вони пішли до місця, де був захований мопед, а що було дальше свідок не бачив, бо заховався у яру. Але як міг кататися мопедом по селищу з пробитим колесом та іншими поломками, свідок пояснити суду нічого не зміг.

Присутня при допиті обвинуваченого, педагог ОСОБА_18 , суду пояснила, що вважає, що неповнолітній свідок каже неправду, оскільки говорить загальними фразами, а на уточнюючі запитання путається у своїх показаннях, бо вказує, що вказані події відбулися близько 20 години, а потерпілий вказав, що в цей час ще був вдома, що хотів покататися і взявши такий катався, а потерпілий каже, що їздити мопедом не можна було, бо було пробите колесо та малися інші поломки.

Батько неповнолітнього свідка ОСОБА_11 - ОСОБА_17 пояснив, що син давав показання добровільно, без будь якого тиску.

-даними показання свідка ОСОБА_19 , понятого, який дав суду наступні показання.

Що 03.07.2015, в обідній час, він був запрошений в якості понятого до домоволодіння

потерпілого, де при згоді потерпілого, за участю обвинуваченого, у присутності адвоката обвинуваченого, та іншої понятої, було проведено слідчий експеримент і обвинувачений добровільно розказав як він у березні 2015 року, у вечірній час, таємно, шляхом вільного доступу до майна потерпілого, викрав з двору, з-під навісу, мопед, та вказав на місце, де стояв мопед, показав напрямок кудою вивів з двору мопед та показав напрямок куди повів, заховав, а потім після крадіжки продав мопед за 1500 грн. Свідок суду пояснив, що обвинувачений давав показання добровільно, і про те, що хтось інший викрав мопед, нічого не казав, як нічого не казав, що на нього чинився тиск. Не було такого і при вчиненні даної процесуальної дії ;

-аналогічні показання дала друга понята, свідок ОСОБА_20 ;

- даними протоколу огляду місця події від 03.07.2015, проведеного з 11.41 до 12.03, по письмовій заяві потерпілого ( а.к.п.69), в присутності потерпілого та 2-х понятих: ОСОБА_20 і ОСОБА_19 , в ході якого потерпілий вказав, де стояв мопед у дворі та який було викрадено 07.03.2015, ввечері, з послідуючим продажем, доданою фототаблицю до даного протоколу ( а.к.п. 70);

-даними розписки свідка ОСОБА_14 про добровільну видачу ним вказаного мопеда та розпискою потерпілого про одержання ним від працівників міліції викраденого у нього мопеда марки «ALFA 9-4», синього кольору ( а.к.п. 71,72 );

-даними довідки - рахунку від 23.10.2014, із сертифікатом відповідності, про продаж потерпілому мопеда марки «ALFA 9-4» за 3523 грн.( а.к.п.73-80);

-даними висновку товарознавчої експертизи № 210/16-23 від 01.06.2016, згідно даних якого вартість наданого на експертизу мопеда марки «ALFA 9-4» становить 8708,33 грн. ( а.к.п. 221-231);

-даними протоколу проведеного слідчого експерименту, з викладенням умов і результатів такого, проведеного на території будинковолодіння потерпілого, по його згоді, від 03.07.2015, з 12.17 до 13.01, за участі обвинуваченого та в присутності його захисника? адвоката ОСОБА_9 , в присутності 2-х понятих: ОСОБА_20 та ОСОБА_19 . З протоколу вбачається, що обвинувачений показав на хвіртку, кудою він зайшов до двору потерпілого, показав на навіс, під яким стояв мопед, належний потерпілому, синього кольору, якого викотив з двору, і в цей же вечір продав випадковому перехожому за 1500 грн. (а.к.п.87, 88-89 ), та фототаблицею до даного протоколу ( а.к.п.90-91).

Потерпілий у суді підтвердив свою добровільну згоду на проведення вказаного слідчого експерименту, та це підтвердили обоє понятих ;

Всі документи вказаними учасниками були підписані без будь-яких зауважень.

І у суді, після оголошення вказаного слідчого експерименту, обвинувачений підтвердив, що дані показання він давав добровільно, без будь - якого тиску, у присутності свого адвоката та пояснив, що він дійсно в присутності понятих та адвоката показав кудою заходив у двір до будинковолодіння потерпілого, де стояв мопед у дворі, а саме під навісом, якого він викрав та показав напрямок куди мопед вивів, а потім , в цей же вечір , продав.

Таким чином, суд, розглянувши дане кримінальне провадження в межах зміненого прокурором остаточного обвинувачення від 24.06.2016, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими у відповідності до внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, оцінивши це з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що винуватість обвинуваченого доведена і кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення ним чужого майна (крадіжка).

Невизнання обвинуваченим своєї вини, суд оцінює, як обраний спосіб захисту, а вина стверджується сукупністю наданих суду доказів, які суд визнає належними і допустимими та які вказано у вироку.

Це і показання потерпілого, що 07.03.2015, близько 21 години, коли він ішов з дому до

центру селища, то зустрів по дорозі саме обвинуваченого без брата, що саме обвинувачений проходив поблизу будинковолодіння потерпілого. А приблизно через годину потерпілий повернувся додому і виявив крадіжку мопеда, що стояв під навісом біля будинку, про що повідомив у міліцію та вказав працівникам міліції на обвинуваченого, як на особу, яка могла вчинити дану крадіжку мопеда, що в послідуючому і було встановлено в цей же вечір, коли в присутності потерпілого, обвинувачений добровільно визнав себе винним у даній крадіжці та розказав, як він викрав з двору, з під навісу мопед, де його заховав та кому і за скільки продав.

При цьому ОСОБА_4 давав показання добровільно, та казав, що саме він вчинив дану крадіжку. За брата обвинуваченого, що ніби він викрав мопед, потерпілий почув від обвинуваченого уже у судовому засіданні.

Через деякий час потерпілий виявив викрадений мопед у свідка ОСОБА_15 та за допомогою працівників міліції забрав такий, а обвинувачений на підтвердження ним крадіжки ним вказаного мопеда повернув свідку ОСОБА_15 гроші, заплачені при купівлі вилученого у нього, як краденого, мопеда.

Крім того, потерпілий пояснив, що через деякий час слідчим, в присутності та по згоді потерпілого у його дворі проводився слідчий експеримент за участю обвинуваченого, який в присутності свого захисника, при понятих добровільно розказав і показав, де стояв мопед у дворі потерпілого і вказав саме на те місце, де дійсно стояв мопед до крадіжки, якого він викрав, кудою вивів з двору, а після цього продав, тобто про те, що це вчиняв брат, обвинувачений не обумовився ні словом. Ніякого тиску жодного разу, коли обвинувачений давав показання, з боку працівників міліції на обвинуваченого не було.

Поняті: ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , також підтвердили у суді, що під час слідчого експерименту обвинувачений добровільно, без будь-якого тиску, в присутності адвоката розказував і показував як зайшов у двір до потерпілого, де взяв мопед, який стояв під навісом, шлях, яким вивів мопед з двору, а за брата не було мови.

Суд критично оцінює показання і неповнолітнього свідка ОСОБА_11 , брата обвинуваченого, і оцінює дані показання, як спосіб захист брата - обвинуваченого, та який спочатку пояснював, що при вказаних у вироку обставинах взяв мопед, щоб покататися, що катався таким по селищу, а потім заховав у яру.

А після того, як потерпілий у суді пояснив, що викраденим мопедом не можна було кататися, бо було спущене колесо та малися інші технічні неполадки, то ОСОБА_11 нічого не зміг пояснити на спростування його попередніх показань щодо катання мопедом.

Присутня при допиті неповнолітнього ОСОБА_11 - педагог ОСОБА_18 суду пояснила, що свідок каже неправду, повторюючи заучені загальні фрази, а на уточнюючі запитання не знав, що відповідати, постійно путався у показаннях, та вважає, що цими показаннями свідок намагається вигородити брата- обвинуваченого.

Доводи обвинуваченого про те, що він себе обумовив під психологічним тиском працівників міліції, не знайшли свого підтвердження, оскільки судом було направлено ухвалу на адресу прокуратури Черкаської області, але без письмової заяви обвинуваченого, яку він відмовився написати, для перевірки вказаних обвинуваченим обставин щодо тиску і згідно відповіді слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Черкаської області, після проведеної перевірки не встановлено підстав для внесення відомостей до ЄРДР по вказаному обвинуваченим факту ( а.к.п. 146-147 ).

Таким чином, винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України повністю доведена, надані суду докази, на підставі яких ґрунтується висновок суду у даному вироку, суд оцінює як належні і допустимі та кваліфікує дії обвинуваченого саме за ч. 1.ст.185 КК України, - як таємне викрадення ним чужого майна (крадіжка), і саме за вчинення даного кримінального правопорушення призначає покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд визнає: молодий вік обвинуваченого, який є 1994 р.н., ступінь тяжкості вчиненого злочину, який класифікується як злочин середньої тяжкості, відповідно до ч.2 ст.12 КК України; думку потерпілого про міру покарання, яку він залишив на розсуд суду, а також те, що обвинувачений у нарколога на обліку не перебуває, а психіатра перебуває ( а.к.п. 83-86), негативну характеристику з місця проживання ( а.к.п. 95), що є раніше судимим і дане кримінальне правопорушення вчинив в період іспитового строку, а саме: 07.03.2015, бо іспитовий строк рахується з часу проголошення вироку, а такий був постановлений та проголошений 09.02.2015 ( а.к.п. 97-98 ,148).

Крім того, згідно даних висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 323 від 24.06.2015 ОСОБА_4 хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждає і не страждав на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, та за своїм психічним станом усвідомлював і усвідомлює значення своїх дій, керував і може керувати ними на теперішній час і не потребує застосування примусових заходів медичного характеру ( а.к.п. 83-86 ).

Згідно ст.ст. 66,67 КК України обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

При призначенні покарання суд також керується і роз`ясненнями, даними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», із змінами, у якій роз`яснено, що при призначенні покарання обвинуваченому суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

А тому, при призначенні покарання суд враховує молодий вік обвинуваченого, задовільний стан здоров`я, поведінку у побуті до вчинення даного злочину, де характеризується негативно, що не має сім`ї та утриманців, обставин вчиненого кримінального правопорушення, тобто суд враховує репутацію обвинуваченого та таку визнає негативною.

Крім того, суд враховує і те, що обвинувачений був судимий 09.02.2015 Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі, за злочин, вчинений ним 09.09.2014, від відбування якого був звільнений з випробуванням, з призначенням іспитового строку на 1 рік, який рахується з часу проголошення вироку та який на час вказаної крадіжки не відбутий ( а.к.п. 51), бо 07.03.2015 обвинувачений знову вчинив вказаний умисний корисливий злочин і такий вчинено в період іспитового строку.

Тобто всі вказані обставини суд розцінює як відсутність позитивних міцних соціальних зв`язків обвинуваченого та вважає, що виправлення і перевиховання його можливе лише при ізоляції його від суспільства, шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі з реальним відбуттям такого, оскільки інше покарання, при вказаних обставинах, призначене бути не може.

Призначаючи покарання, яке обвинувачений повинен відбувати реально, суд керується вимогами ч.3 ст.78 КК України, відповідно до якої у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71,72 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, то суд, до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до роз`яснень, даних у п.п. 25,26 вказаної постанови Пленуму, за сукупністю вироків покарання призначається (ст.71 КК), коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин. У п.26 вказаної постанови роз`яснено порядок призначення покарання за правилами ст. 71 КК України та роз`яснено? що невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, в т.ч. покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (ст. 75 КК) і якщо в період іспитового строку особа вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, з урахуванням обставин вчиненого злочину, особи обвинуваченого, відсутністю пом`якшуючих вину обставин, вимог ст.78 КК України, суд вважає до покарання за вчинення даного кримінального правопорушення необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання, що було призначено вироком Корсунь-Шевченківського районного суду від 09.02.2015, та не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України та законних підстав для застосування ст. 75 КК України.

Речовий доказ: мопед марки «ALFA 9-4», що знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_8 , суд залишає у розпорядженні потерпілого, як власника.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

З урахуванням того, що суд засуджує обвинуваченого до реального відбуття покарання, а тому обирає йому запобіжний захід взяття під варту і такий повинен бути обраний негайно, після проголошення даного вироку.

Щодо строку дії запобіжного заходу: взяття і перебування під вартою після проголошення вироку, то суд, враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковим для виконання Україною відповідно до ст.46 Конвенції та ст.17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини », вирішує питання щодо дії обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та визначає такий до настання певної події, а саме: набрання цим вироком законної сили, що не суперечитиме РЄСПЛ у справі «Харченко проти України».

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не були застосовані.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Майнові стягнення відсутні.

Керуючись ч.1 ст. 368, ст. 370, ч. 2 ст. 373, ч. ч.1, 2, п.п.2 ч.3, 4 ст. 374, п.1 ч. 1 ст. 392, п. 1 частин 1, 2, ч. 3 ст. 395 КПК України,

ЗАСУДИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити покарання у виді 1 (одного ) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до даного покарання частково приєднати покарання, яке було призначене вироком Корсунь-Шевченківського районного суду від 09.02.2015 за ч.1 ст.309 КК України у виді 1 року позбавлення волі із звільненням від відбування такого строком на 1 рік, визначивши цей строк в один місяць, і остаточно призначити до відбуття покарання строком на один рік один місяць ( один рік 1 місяць ) позбавлення волі.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши під варту із зали суду після проголошення вироку.

Початок строку відбування покарання рахувати з часу взяття під варту, тобто з 30.06.2016 з 13.30, з утриманням під вартою в СІЗО № 30 УДДУзПВП у Черкаській області.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України строк перебування під вартою у СІЗО до дня вступу вироку в законну силу рахувати один день позбавлення волі за два дні перебування у СІЗО.

Речові докази: мопед марки «ALFA 9-4», що знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_8 , залишити у розпорядженні потерпілого, як власника.

Документи, долучені під час судового провадження, залишити при матеріалах провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Копія вироку вручити негайно обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження вправі отримати копію даного вироку у канцелярії суду.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його

проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд, а засудженим таким же чином і в той же строк, з моменту одержання копії даного вироку.

Головуючий ОСОБА_1