№1-кс/760/4832/16
(№760/7422/16-к)

27. 04. 2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду, в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна.
Дане клопотання обґрунтоване тим, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року у справі № 1-кс/760/2972/15 надано дозвіл старшому слідчому з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_5 , старшому прокурору відділу прокуратури Київської області ОСОБА_6 та (або) слідчим слідчої групи за дорученням на проведення обшуку у садовому будинку, прилеглих тимчасових спорудах на садовій ділянці та на всій садовій ділянці, який J знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_7 , з метою відшукання і вилучення оригіналів та копій первинних документів різних суб`єктів господарської діяльності, комп`ютерної техніки, телефони, грошові кошти, отриманні у результаті незаконної діяльності, тощо.
В протоколі обшуку від 17 липня 2015 року ОСОБА_9 зазначила, що суму грошей в розмірі 685500,00 гривень вона позичила у своєї подруги.
Заявник зазначає. що про факт вилучення та арешту вказаних грошових коштів ОСОБА_4 дізнався лише 04 серпня 2015 року після того, як ОСОБА_10 звернулась до ОСОБА_9 з вимогою про повернення грошових коштів, оскільки строк їх повернення настав. Однак, остання повідомила, що вказана сума грошей, за винятком 1000,00 гривень, яка була витрачена нею на особисті потреби, була вилучена Старшим слідчим 2-го ВКР СУ ФР ДПІ у Києво-Святошинському р-ні ГУ ДФС у /у Київській області ОСОБА_8 17 липня 2015 року під час проведення обшуку у помешканні матері її громадянського чоловіка ОСОБА_11 , та в подальшому арештована.
Заявник стверджує, що єдиним законним власником грошей в розмірі 684500,00 гривень є ОСОБА_4 , оскільки саме він надав вказану суму грошей своїй громадянській дружині ОСОБА_10 для того, щоб вона надала їх у борг своїй подрузі ОСОБА_9 .
В зв`язку із зазначеним заявник просив слідчого суддю скасувати арешт на грошові кошти у розмірі 684500,00 гривень, вилучені 17 липня 2015 року Старшим слідчим 2-го ВКР СУ ФР ДПІ у Києво-Святошинському р-ні ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_8 підчас проведення обшуку 17 липня 2015 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_12 від 19 червня 2015 року у справі № 1-кс/760/2972/15 за адресою: АДРЕСА_1 , з яких грошові кошти номіналом по 100 грн, 200 грн га 500 грн, та повернути грошові кошти законному власнику ОСОБА_4 , а саме:
- грошові кошти номіналом по 100 гривень в кількості 1941 купюра, які складають суму коштів в розмірі 191400 гривень;
- грошові кошти номіналом по 200 гривень в кількості 2348 купюр, які складають суму коштів в розмірі 469600 гривень;
Представник заявника адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні подане клопотання про скасування арешту майна підтримав з підстав зазначених у клопотанні, просив слідчого суддю про задоволення клопотання.
Слідчий з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_13 в судовому зсіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив відмовити в задоволенні клопотання.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, приходить до наступного висновку.
Судовим розглядом на підставі доводів клопотання встановлено, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року у справі № 1-кс/760/2972/15 надано дозвіл старшому слідчому з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_5 , старшому прокурору відділу прокуратури Київської області ОСОБА_6 та (або) слідчим слідчої групи за дорученням на проведення обшуку у садовому будинку, прилеглих тимчасових спорудах на садовій ділянці та на всій садовій ділянці, який J знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_7 , з метою відшукання і вилучення оригіналів та копій первинних документів різних суб`єктів господарської діяльності, комп`ютерної техніки, телефони, грошові кошти, отриманні у результаті незаконної діяльності, тощо.
Встановлено, що в протоколі обшуку від 17 липня 2015 року ОСОБА_9 зазначила, що суму грошей в розмірі 685500,00 гривень вона позичила у своєї подруги.
Заявник при зверненні до слідчого судді з даним клопотанням посилався на те, що про факт вилучення та арешту вказаних грошових коштів ОСОБА_4 дізнався лише 04 серпня 2015 року після того, як ОСОБА_10 звернулась до ОСОБА_9 з вимогою про повернення грошових коштів, оскільки строк їх повернення настав. Однак, остання повідомила, що вказана сума грошей, за винятком 1000,00 гривень, яка була витрачена нею на особисті потреби, була вилучена Старшим слідчим 2-го ВКР СУ ФР ДПІ у Києво-Святошинському р-ні ГУ ДФС у /у Київській області ОСОБА_8 17 липня 2015 року під час проведення обшуку у помешканні матері її громадянського чоловіка ОСОБА_11 , та в подальшому арештована.
Заявник посилаючись на те, що єдиним законним власником грошей в розмірі 684500,00 гривень є ОСОБА_4 , оскільки саме він надав вказану суму грошей своїй громадянській дружині ОСОБА_10 для того, щоб вона надала їх у борг своїй подрузі ОСОБА_9 , просив слідчого суддю про задоволення клопотання, на що слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 Кримінального процесуального кодексу України (КПК України) підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, що передбачено ч. 2 ст. 131 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Вбачається, що під час вирішення питання про застосування арешту майна, з рамках проведення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий як сторона кримінального провадження, на яку покладено обов`язок виконати таке завдання кримінального судочинства, як недопущення необґрунтованого процесуального примусу, зобов`язаний подати слідчому судді або суду докази обставин, на які він посилається. При цьому, арешт майна допускається, якщо буде доведено обґрунтованість підозри у вчинені кримінального правопорушення, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підприємства і в такий спосіб може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням.
Оскільки поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слід зазначити позицію Європейського суду з прав людини, відображену, зокрема, у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що є факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, пункт 32, Series A, N 182).
Проте в супереч зазначеному вище вбачається, що підставою для накладення арешту на майно, а саме грошові кошти, є виключно доводи слідчого, при цьому, як вбачається, при розгляді клопотання про накладення арешту, слідчим жодних доказів, що об`єктивно свідчили б викладені факти до суду надано не було.
Арешт на майно накладається, якщо є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, або призначалися для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом. Предметом арешту може бути майно, яке перебуває у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
За змістом положень ст. 3 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зазначені положення Конституції України кореспондуються із ч. 1 ст. 9 КПК України, відповідно до якої, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Вищевказані положення кримінального процесуального Закону кореспондуються із ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 317, 321 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
З огляду на викладене вбачається, що в порушення ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України арешт майна грошових коштів гр.. ОСОБА_4 проведений без належного обґрунтування та доказів причетності до протизаконної діяльності останнього, а тому клопотання про скасування арешту є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 174, 372 КПК України,-
Клопотання задовольнити.
Скасувати арешт накладений на грошові кошти у розмірі 684500,00 гривень, вилучені 17 липня 2015 року Старшим слідчим 2-го ВКР СУ ФР ДПІ у Києво-Святошинському р-ні ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_8 під час проведення обшуку 17 липня 2015 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року у справі №1-кс/760/2972/15 за адресою: АДРЕСА_1 , з яких грошові кошти номіналом по 100 грн., 200 грн. та 500 грн., та повернути грошові кошти законному власнику ОСОБА_4 , а саме:
- грошові кошти номіналом по 100 гривень в кількості 1941 купюра, які складають суму коштів в розмірі 191400 гривень;
- грошові кошти номіналом по 200 гривень в кількості 2348 купюр, які складають суму коштів в розмірі 469600 гривень;
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1