ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ірпінь Київської області, українець, гр-ки України, не одружений, освіта неповна середня, учень 2 курсу Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , не судимий,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

сторони провадження: прокурор ОСОБА_4 , неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 , інші учасники провадження представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , представник потерпілого ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
01 вересня 2016 року близько 10 год 50 хв ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні торгівельного залу гіпермаркету «Ашан-Біличі», розташованого в м. Києві по вул. Берковецька, 6, діючи з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з торгових полиць кросівки чоловічі вартістю 295 грн 77 коп, який належить ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» і намагався винести з торгівельного залу, не розрахувавшись за них. Проте, вчинивши всі дії, які він, ОСОБА_5 вважав за необхідне для здійснення крадіжки, злочин не закінчив з причин, що не залежали від його волі, оскільки на виході з торгівельного залу був затриманий, а привласнене ним чуже майно повернуто власнику.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у висунутому звинуваченні визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, пояснивши, що дійсно, 01 вересня 2016 року близько 10 год 50 хв він намагався вчинити таємне викрадення з приміщення гіпермаркету «Ашан-Біличі», розташованого в м. Києві по вул. Берковецька, 6, кросівки чоловічі, вартість яких у 295 грн 77 коп не оспорював, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігав. Проте, вчинивши всі дії, які він вважав за необхідне для здійснення крадіжки, злочин не закінчив з причин, що не залежали від його волі, оскільки на виході з торгівельного залу був затриманий, а привласнене ним чуже майно повернуто власнику.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 01 вересня 2016 року вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

При призначенні неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд згідно з вимогами ст. ст. 65, 68 та 103 КК України, ст. ст. 485 та 487 КПК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, ступень здійснення злочинного наміру та причини, за яких крадіжку не було доведено до кінця, дані про особу винного, який: характеризується позитивно, має нормальний стан загального розвитку, навчається задовільно, займається спортом, після вчинення злочину не допускав інших правопорушень, належно себе поводить у побуті, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має належні умови життя та виховання у сім`ї, яка є повною, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався. Обставинами, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, його вік. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також і те, що обвинувачений не має самостійного доходу, власних коштів та майна, не працює, стан його здоров`я, суд вважає за можливе у даному випадку призначити ОСОБА_5 з урахуванням обмежень, встановлених ст. 101 КК України, мінімальне за розміром покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, у виді арешту. Водночас, вважаючи, що на момент постановлення вироку внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки ОСОБА_5 не потребує реального застосування покарання, суд знаходить правові підстави для звільнення відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України неповнолітнього ОСОБА_5 від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, які сприятимуть його виправленню та вихованню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Вирішуючи питання про обсяг застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру, суд крім наведеного вище враховує і те, що ОСОБА_5 має належні умови життя та виховання у сім`ї, яка має достатній рівень матеріального забезпечення і здатна забезпечити позитивний виховний вплив на неповнолітнього та постійний контроль за його поведінкою (сім`я ОСОБА_5 є з добрими взаємовідносинами, у матеріалах справи відсутні будь-які негативні дані щодо батьків ОСОБА_5 , які перешкодили б його вихованню в колі сім`ї).

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, 368, 373-376, ч. 3 ст. 497 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, за якою із застосуванням вимог ст. 101 КК України призначити йому покарання у виді арешту строком на п`ятнадцять діб.

На підставі ч. ч. 1, 2 та 3 ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання у виді арешту строком на п`ятнадцять діб і застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у виді застереження та його передачі під нагляд матері ОСОБА_6 строком на один рік.

Речові докази після набрання вироком законної сили передати належному володільцю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_8