Справа № 367/1562/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1012/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 10.08.2016

УХВАЛА
Іменем України
10 серпня 2016 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 04 березня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання в порядку ч.5 ст. 72 КК України, а саме просив зарахувати до терміну відбутого ним покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 03.09.2014 року строк його попереднього ув`язнення.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 04.03.2016 року ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні вище зазначеного клопотання, мотивуваючи тим, що попереднє ув`язнення до засудженого ОСОБА_7 у зазначеному вище провадженні не застосовувалося, оскільки його було взято під варту після набрання вироком законної сили.

В апеляційній скарзі засуджений зазначає, що вимоги ч.5 ст. 72 КК України застосовуються до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим законном, набрав законної сили обвинувальний вирок суду, покарання за яким невідбуто, а тому просить зарахувати у строк відбування покарання перебування його в СІЗО в період з 03.09.2014 року до прибуття в БВК-85 Київської області.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, яка проти апеляційної скарги засудженого заперечувала та просила відмовити у її задоволенні, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, прередбачених цим кодексом.

Як вбачається з наданих матеріалів клопотання, ОСОБА_7 вироком Білопільського районного суду Сумської області від 03.09.2014 року засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Строк відбування покарання засудженому рахується з моменту затримання (а.с. 10-11).
Згідно розпорядження Білопільського районного суду Сумської області про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Білопільського районного суду Сумської області від 03.09.2014 року щодо засудженого ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, набрав законної сили 06.10.2014 року (а.с. 12).
Відповідно до довідки начальника Білопільського РВ УМВС України в Сумській області від 11.11.2014 року, з метою виконання вироку Білопільським РВ УМВС України в Сумській області 11.11.2014 року було затримано ОСОБА_7 , засудженого Білопільським районним судом Сумської області за ч.3 ст. 185 КК України, для конвоювання до Сумського СІЗО для відбування покарання (а.с. 9).
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 04.03.2016 року в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зарахування строку його попереднього ув`язнення за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 03.09.2014 року у строк покарання в порядку ч.5 ст. 72 КК України відмовлено (а.с. 13).

З даним рішенням суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки воно є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно п.2 Прикінцевих положень вказаного Закону, цей закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Відповідно до ст. 532 КПК України, вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, а у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Оскільки вирок Білопільського районного суду Сумської області від 03.09.2014 року щодо ОСОБА_7 набрав законної сили 06.10.2014 року, а під варту ОСОБА_7 було взято 11.11.2014 року, тобто після набрання вироком законної сили, то попереднє ув`язнення до засудженого ОСОБА_7 у зазначеному вище провадженні не застосовувалося, а тому на думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 03.09.2014 року у строк його покарання в порядку ч.5 ст. 72 КК України.

Враховуючи зазначене ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 04 березня 2016 року є законною, обгрунтованою і вмотивованою, підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає, а тому залишає її без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Ухвалу Ірпінського міського суду Київськоїобласті від 04.03.2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку його попереднього ув`язнення за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 03.09.2014 року у строк покарання в порядку ч.5 ст. 72 КК України залишити без змін.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4