Справа № 509/1908/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2016 року смт.Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який в силу ст.89 КК України є таким, що судимості не має,

у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:
08.03.2015 року ОСОБА_4 розказав своєму брату ОСОБА_5 , що одна із стін складського приміщення TOB «Модесста», що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 та знаходиться не на охоронюваній території, в результаті чого у нього виник злочинний намір, направлений на незаконне проникнення на територію складу з метою викрадення майна підприємства, та запропонував прийняти участь у скоєнні даного злочинні. ОСОБА_5 , переслідуючи злочинний намір направлений на викрадення чужого майна, погодився на співучасть у вчиненні запропонованого йому кримінального правопорушення.

Вступивши в злочинний зговір та роз приділивши ролі, згідно яких ОСОБА_5 повинен був підготовити прилади для демонтажу стіни, а ОСОБА_4 знайти та забезпечити автотранспорт, для вивозу викраденого майна, брати приступили до реалізації злочинного плану.

13.03.2015 року, о 00 годин 00 хвилин, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом направленим на незаконне заволодіння чужим майном, маючи при собі знаряддя для демонтажу стіни, прийшли до місця скоєння злочину. Там оглянувши стіну та вибравши найменш захищену ділянку, демонтували її, після чого скоїли незаконне проникнення на територію складського приміщення TOB «Модесста», де оглянувши майно у вигляді кухонних мийок різної класифікації та сифонів до них також різної класифікації фірми «Юкінокс», скоїли їх крадіжку. В період часу з 00 годин 00 хвилин по 02 годин 00 хвилин ОСОБА_5 та ОСОБА_4 таємно викрали зі складського приміщення TOB «Модесста» 1004 одиниць кухонних мийок фірми «Юкінокс» різної класифікації та 714 сифонів до них фірми «Юкінокс» різної класифікації. Викрадене майно зловмисники вивезли до місця свого мешкання, при допомозі невстановленої слідством особи по імені ОСОБА_6 , якого попередньо запевнили в законності своїх дій.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , шляхом проникнення до складського приміщення TOB «Модесста», скоїли крадіжку майна TOB «Модесса», загальною вартістю 80443 гривні 28 копійок, чим завдали товариству значну матеріальну шкоду.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у приміщення, що завдала значної шкоди потерпілому.
Своїми умисними діями, ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у приміщення, що завдала значної шкоди потерпілому.
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину визнали повністю і у скоєному ними злочині щиросердо розкаялися, підтвердивши суду, що вони дійсно скоїли злочин при вищенаведених фактичних обставинах, які ними не заперечуються.

Судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правильно розуміють зміст цих обставин, а тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції. При цьому обвинуваченим роз`яснено, що надалі вони не матиме права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, відповідно до ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним досліджувати докази фактичних обставин справи, які ніким не заперечуються та крім пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Суд вважає провину обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України повністю доведеною.

Дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ст.185 ч.3 КК України.

Призначення покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягає в межах санкції ст.185 ч.3 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, а у відповідності зі ст.12 КК України скоєний злочин відноситься до тяжких злочинів.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує особи обвинувачених:

- раніше обвинувачений ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався, не одружений, не працює, характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває;

- обвинувачений ОСОБА_5 один раз був судимий, але в силу ст.89 КК України є таким, що судимості не має, не працює, характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також при призначенні покарання суд враховує:

відсутність обставин, що обтяжують покарання (ст.67 КК України),

наявність обставини, що пом`якшує покарання:

- щире каяття (п.1 ч.1 ст.66 КК України);

- добровільне відшкодування заподіяної шкоди (п.2 ч.1 ст.66 КК України).

З урахуванням наявності двох обставин, що пом`якшують покарання, осіб обвинувачених, позиції прокурора, який вважає можливим виправлення обвинувачених без ізоляції від суспільства, призначаючи покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає за можливим застосування ст.75 КК України та звільнення обвинувачених від відбуття покарання з встановленням іспитового строку та покладенням на них обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази слід вважати повернутими потерпілому.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст.ст.349, 370, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.
У відповідності до ст.ст.75, 76 КК України визнати можливим звільнити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від призначеного покарання, якщо вони протягом двох років іспитового строку не вчинять іншого злочину та виконають покладені на них зобов`язання не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Іспитовий строк рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази вважати повернутими потерпілому.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом 30 днів після його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1