Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 11а-783, 2010 р. Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 121 ОСОБА_1
КК України Доповідач - Шевцова В. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року червня місяця 29 дня

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого - Годуна В.А.

Суддів: Шевцової В.Г., Гемми Ю.М.

З участю прокурора - Литвиненка О.О. засудженого - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляцією з доповненнями засудженого ОСОБА_2 на вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 01 квітня 2010 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком засуджений:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше судимий: 13.01.1987 року Новотроїцьким районним судом Херсонської області за ст. ст. 140 ч. З, 206 ч. З, 17 ч. 2, 229-6 ч. 2 КК України, з застосуванням ст. 42 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 26.06.1992 року Новотроїцьким районним судом Херсонської області за ч. З ст. 141 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 02.03.1999 року Новотроїцьким районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 206 КК України до 3 років позбавлення волі; 28.01.2003 року Новотроїцьким районним судом Херсонської області за ст.ст. 15, 185 ч. 4 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі, 14.10.2003 року за переглядом вироку Апеляційним судом Херсонської області до 5 років позбавлення волі,

- за ч. 1 ст. 121 КК України позбавлення волі строком на 6 років з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Строк відбування покарання рахується з 23 жовтня 2009 року.

Міра запобіжного заходу - тримання під вартою залишена без зміни.

Вирішено питання про речові докази.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Херсонської психіатричної лікарні витрати на проведення експертизи в сумі 549 гривень 06 копійок.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він на вулиці Ювілейній смт. Новотроїцьке Херсонської області близько 20 години 12.10.2009 року,

перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, наніс удар розкладним ножем в область живота ОСОБА_3, заподіявши потерпілому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В апеляції з доповненнями засуджений ОСОБА_2 вказує на неповноту та однобічність дізнання, досудового та судового слідства, яке призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи і неправильному застосуванню кримінального закону, на суттєві порушення кримінально-процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Вважає, що його дії необхідно кваліфікувати за ст. 123 КК України, а покарання призначити із застосуванням ст.ст. 66, 69 КК України. Просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_2, який підтримав апеляцію з доповненнями, в тому числі і в останньому слові, міркування прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи, доводи апеляції засудженого ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що апеляція з доповненнями задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про винність засудженого ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного злочину, за який його засуджено, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, підтверджені доказами, яким суд дав належну оцінку, як того вимагає ст. 323 КПК України.

Наведені у вироку докази в обґрунтування винності ОСОБА_2 у вчиненні умисних тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3. небезпечних для життя в момент заподіяння є достовірними, достатніми і допустимими, а доводи апеляції в цій частині надуманими і безпідставними.

Так, із показань потерпілого ОСОБА_3 вбачається, що 12.10.2009 року він зустрів ОСОБА_2 з братом і ОСОБА_4. За пропозицією останнього всі вжили по 100 грам горілки. Після чого він з ОСОБА_2 вирішили піти до ОСОБА_5 в гості. Коли прийшли до неї, сиділи в кухні, спритні напої не вживали. Через деякий час вийшли з ОСОБА_2 з будинку щоб покурити, між ними виникла сварка, після чого вони тріпали один одного за одяг, при цьому він один раз вдарив ОСОБА_2 кулаком по обличчю, тоді вийшла ОСОБА_5 і вигнала його за те, що вчинили бійку. ОСОБА_3 вийшов з двору за ворота, пройшов декілька метрів, до нього швидко підійшов ОСОБА_2 і просив зупинитися. Після того, як він зупинився, ОСОБА_2 наніс удар в область живота, а потім руки. ОСОБА_3 побіг до знайомих, які викликали швидку і міліцію. ОСОБА_2 надавав матеріальну допомогу на придбання ліків, тому цивільний позов ОСОБА_3 не заявлений.

Засуджений ОСОБА_2 хоча вину не взнав, однак не заперечував факт нанесення ОСОБА_3 тяжких тілесних ушкоджень, вказуючи, що так він захищався для відвернення посягань на нього ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_5 підтвердила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були 12.10.2009 року у неї в гостях та вчинили бійку на подвір'ї.

Свідок ОСОБА_4 підтвердив, що він разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вжили по 100 г. горілки, а потім останні пішли до ОСОБА_5 в гості.

Свідок ОСОБА_6 підтвердила, що в жовтні 2009 року ОСОБА_3 прийшов до них з чоловіком додому, він був поранений ножем, футболка була розрізана в місцях поранень і в крові. Вони викликали медичну допомогу і міліцію. ОСОБА_3 коротко їм розповів, що поранення йому наніс ОСОБА_2 ножем.

Аналогічні покази давав і свідок ОСОБА_7.

Частково підтверджують даний факт і покази свідка ОСОБА_8, який є братом ОСОБА_2.

Також винуватість ОСОБА_2 підтверджується матеріалами справи:

*рапортом оперативного чергового Новотроїцького РВ УМВС, відповідно до якого від ОСОБА_9 поступила заява про нанесення ножового поранення ОСОБА_3 12.10.2009 року (а.с. 4);

*висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_3, згідно якого у нього виявлено ушкодження, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпечності для життя (а.с. 19);

*протоколом адміністративного затримання ОСОБА_2, під час якого було виявлено та вилучено розкладний ніж (а.с. 23-24);

*речовими доказами.

Дані матеріали справи узгоджується з показами свідків,

Крім того, хоча ОСОБА_2 вину не визнає, ним була написана явка з повинною від 13.10.2009 року, де він зізнався в завданні ножового поранення ОСОБА_3 (а.с. 6).

Що стосується показів ОСОБА_2 та його співмешканки ОСОБА_10, яка про все дізналася зі слів ОСОБА_2, ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_3 перший хотів нанести удар своїм ножем, а він лише захищався, спростовуються матеріалами справи і не узгоджуються з дослідженими доказами.

Таким чином, предметно дослідивши по даній справі матеріали справи в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненні умисних тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3, небезпечних для життя в момент заподіяння, і правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 121 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання ОСОБА_2 суд першої інстанції, згідно з вимогами ст. 65 КК України врахував як ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, так і дані, що характеризують особу засудженого, який раніше неодноразово судимий, у вчиненні злочину не розкаявся, але в той же час за місцем проживання характеризується позитивно, виховує 2-х неповнолітніх дітей співмешканки.

Також судом враховані пом'якшуючі покарання обставини -неправомірна поведінка потерпілого ОСОБА_3, який спровокував ОСОБА_2 на бійку, добровільне відшкодування завданої матеріальної шкоди, надання коштів на придбання ліків потерпілому, стан здоров'я - ОСОБА_2 хворіє на тяжку хворобу гепатит С, в тому числі й ті, на які є посилання в апеляції засудженого. А також обтяжуючі покарання обставини - рецидив злочину та вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції призначив засудженому покарання в у вигляді позбавлення волі в нижчих межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, яке є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що підстав для пом'якшення засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК України немає.

Будь-яких даних про істотне порушення норм кримінально-процесуального законодавства, котрі б безумовно призвели до скасування вироку, у справі не встановлено.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що судові витрати в сумі 549 гривень 06 копійок складаються з суми, витраченої на проведення експертизи.

Згідно ст. 93 КПК України при визнанні засудженого винним, суд постановляє рішення про відшкодування засудженим у повному обсязі кошт, пов'язаних з проведенням по даній справі експертизи. У зв'язку з чим суд обґрунтовано стягнув з засудженого 549 гривень 06 копійок в рахунок оплати за проведення експертизи по даній справі.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що вказані експертизи проведені державною спеціалізованою установою. Згідно ст. 15 Закону України від 25.02.1994 року «Про судову експертизу» проведення судових експертиз по кримінальним справам державними спеціалізованими установами здійснюється за рахунок кошт, які цільовим призначенням виділяються цимекспертним установам з державного бюджету України.

Таким чином, вирок суду в цій частині в порядку ст. 365 КПК України підлягає зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію з доповненнями засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 01 квітня 2010 року щодо ОСОБА_2 змінити в порядку ст. 365 КПК України, стягнувши з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати з оплати за проведення експертизи в сумі 549 гривень 06 копійок.

В решті вирок залишити без зміни

Головуючий:

Судді: