справа № 462/7279/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 квітня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003096 по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей: 2002 і 2013 рр. народження, невійськовозобов`язаного, працюючого головою ЖБК №133 і ЖБК №134, зареєстрованого та проживаючого на АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

встановив:
ОСОБА_8 15.09.2014 року близько 19.30 год., знаходячись біля дверей ліфта на першому поверсі в під`їзді №1 будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, притиснув останнього ліктем до стіни, а другою рукою умисно наніс кулаком один удар в обличчя, в ділянку носа, і ще один удар зверху по голові потерпілому, заподіявши йому тілесні ушкодження, а саме: забій перенісся, забійну рану тім`яної ділянки, злам кісток носа без змішення, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1667 від 19.09.2014 року відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.125 КК України, не визнав та показав суду, що 15.09.2014 року ввечері були призначені збори ЖБК біля першого під`їзду будинку на АДРЕСА_2 . Вже після закінчення зборів підійшов потерпілий і став всім говорити про діяльність ЖБК, щодо труб, лічильників, тощо. Він звернув увагу ОСОБА_6 на те, що вже більше п`яти років на дев`ятому поверсі стоїть його ванна, на що потерпілий агресивно відповів, що таку не забере. Розмова з потерпілим почалася на вулиці, оскільки ОСОБА_6 зайшов у під`їзд, він зайшов за ним. Потерпілий підійшов до ліфта на площадці першого поверху, вони розмовляли близько 2-3 хв., в під`їзді нікого не було. Коли він обіперся на одвірок, потерпілий вдарив його головою по губах, в нього потекла кров. Він вибіг з під`їзду і в боковому дзеркалі автомобіля оглядав пошкодження, після чого поїхав зробив рентген, йому видали довідку про пошкодження і він звернувся з приводу цього в Залізничний РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області. Зазначив, що бачив кров у ОСОБА_6 на голові, коли той вийшов з під`їзду вслід за ним, але звідки ця кров йому не відомо, він не наносив жодних ударів і не вчиняв інших неправомірних дій відносно потерпілого. Цивільний позов потерпілого не визнав.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні злочину, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 об`єктивно підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 дав суду показання, що 15.09.2014 року приблизно о 19.30 год. він вертався додому з двома сумками і, підійшовши до свого під`їзду, побачив 8-9 сусідів, від яких почув що були збори ЖБК і що хочуть змінити голову кооперативу. Він висловився про те, що пора міняти керівника ЖБК, і зайшов у під`їзд. Одразу ж за ним заскочив ОСОБА_8 , який на сходовій клітці, приперши до стіни, почав душити його ліктем, завдав при цьому другою рукою, кулаком удар в область носа та ще один удар кулаком зверху по голові. Він почав відмахуватись, захищатися від ОСОБА_8 та кричати про допомогу. Після того, як ОСОБА_8 його відпустив, він дещо присів на коліна, а обвинувачений вийшов з під`їзду. Він також вийшов з під`їзду, в нього текла кров з носа і голови, сказав сусідам: «Люди, дивіться, що він робить», на що бухгалтер ЖБК ОСОБА_9 звернулася до ОСОБА_8 російською «Игорьок, зачем ты это зделал». В подальшому він звернувся за медичною допомогою. Щодо його цивільного позову, то просив такий задовольнити в повному обсязі, стягнути з обвинуваченого завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 1500 грн., які він витратив на лікування, зокрема, медичне обстеження, придбання ліків, а також 1500 грн. моральної шкоди, оскільки він зазнав фізичного болю, моральних страждань, отримавши тілесні ушкодження, було порушено нормальний спосіб його життя, він змушений був витрачати час і додаткові зусилля для захисту своїх прав і лікування.

Свідок ОСОБА_10 , допитана в судовому засіданні, показала суду, що того вечора були збори мешканців кооперативу, які закінчилися після 19.00 год. і вона пішла додому. Через 20 хв. після закінчення зборів в квартиру зайшов її чоловік ОСОБА_6 , в якого з носа і голови текла кров, і повідомив, що його в під`їзді біля ліфта побив ОСОБА_8 , притиснувши до стіни. Після цього приїхала міліція, чоловік поїхав в травмпункт, в подальшому лікувався, відчував сильні головні болі. Зазначила, що ОСОБА_8 завжди себе веде агресивно, а потерпілий не конфліктна людина.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показав, що в один із днів вересня 2014 року ввечері ОСОБА_8 зібрав збори членів ЖБК та сказав здавати гроші на ремонт шестерні. На зборах було біля 15 мешканців, підійшов ОСОБА_6 , який у двох руках мав сумки, він запитав скільки грошей потрібно здавати і чому в ЖБК немає грошей. Між потерпілим та ОСОБА_8 розмова тривала біля 10-15 хв., після чого ОСОБА_6 зайшов в під`їзд, за ним - обвинувачений. Через невеликий проміжок часу вибіг ОСОБА_8 і кричав, що в нього руки чисті, не в крові, був збуджений. Через п`ять хвилин вийшов ОСОБА_6 , в нього на голові була кров, сказав, що ОСОБА_8 його побив. Бухгалтер ЖБК ОСОБА_9 звернулася до ОСОБА_8 , що він буде мати в зв`язку з цим неприємності. Після цього, ОСОБА_8 , сказавши, що їде знімати побої, сів у машину і поїхав, а до ОСОБА_6 вибігли донька з чоловіком, викликали швидку допомогу.

Свідок ОСОБА_12 дав суду показання, що на зборах біля першого під`їзду будинку голова ЖБК ОСОБА_8 повідомив, що потрібно здавати гроші на лічильник, за який заплатив 600 грн., мешканці попросили дати документи на підтвердження цієї суми. Він відійшов до іншого під`їзду, звідки чув сварки, бачив як ОСОБА_8 з кимось зайшов в під`їзд. Почувши крики, він повернувся до першого під`їзду подивитися, що там сталося, побачив, як ОСОБА_8 вийшов на вулицю, подивився в бокове дзеркало автомобіля і кудись пішов. ОСОБА_6 він не бачив. При цьому охарактеризував ОСОБА_8 як нестриману, агресивну людину, повідомив, що він сам вже двічі звертався в правоохоронні органи з приводу погроз і побиття ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що у вересні 2014 року ввечері були збори мешканців будинку, на яких ОСОБА_6 не було, він проходив повз і запитав щось за гроші, пішов в під`їзд, ОСОБА_8 кинувся за ним. Через 5-10 хв. ОСОБА_8 вибіг з під`їзду і повідомив, що буде знімати побої. Після цього вийшов ОСОБА_6 , у нього з голови текла кров. При цьому, ОСОБА_9 звернулася до ОСОБА_8 , щоб той вибачився перед потерпілим, бо буде мати проблеми.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показала, що 15.09.2014 року близько 18.00 год. було проведено збори із мешканцями будинку АДРЕСА_2 . На зборах були присутні 15-20 мешканців будинку, ОСОБА_6 на цих зборах не було. Майже перед завершенням зборів, близько 19.30 год. повз них проходив ОСОБА_6 , який ніс у двох руках пакети, він мав претензії до ОСОБА_8 щодо його роботи, як голови ЖБК. Потім він зайшов в свій під`їзд, а ОСОБА_8 зайшов туди за п`ять хвилин. Бачила як вийшов ОСОБА_8 , казав, що розбита губа, дивився в дзеркало автомобіля і повідомив, що буде знімати побої. Також бачила, як з під`їзду вийшов ОСОБА_6 , у нього з голови текла кров, при цьому він нічого не говорив. Відмітила, що ОСОБА_8 є запальний і нестриманий, але хороший господар, який навів порядок у будинку.
Допитана в суді свідок ОСОБА_14 суду показала, що 15.09.2014 року були збори ЖБК, на яких голова кооперативу ОСОБА_8 був знервований, підвищував голос. Вже в кінці зборів підійшов ОСОБА_6 , який мав претензії до ОСОБА_15 з приводу його роботи. Коли потерпілий зайшов у під`їзд, вслід за ним, наздоганяючи, швидко зайшов ОСОБА_15 . Вони були у під`їзді біля 2-3 хв., після чого першим з під`їзду вийшов ОСОБА_15 , демонстративно повідомив, що в нього руки чисті, був агресивний, казав, що їде знімати побої. У ОСОБА_6 з голови текла кров, казав, що ушкодження йому завдав ОСОБА_8 . На це відреагувала ОСОБА_9 , яка сказала ОСОБА_8 , що він буде мати неприємності і що дружина потерпілого - ОСОБА_10 йому цього не пробачить.
Свідок ОСОБА_16 дав суду показання, що одного вечора були збори ЖБК, де обговорювалося питання щодо лічильника, була суперечка. ОСОБА_8 був невдоволений, агресивний. Після зборів підійшов ОСОБА_6 , розмовляв 1-2 хв. з ОСОБА_8 , після чого потерпілий зайшов в під`їзд, за ним заскочив ОСОБА_8 . За кілька хвилин вийшов з під`їзду, показував губу, казав, що в нього кров тече. За ним вийшов ОСОБА_6 , в якого з голови текла кров, повідомив, що його побив ОСОБА_8 Відмітив, що обвинувачений є дуже конфліктний, але хороший господар.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 підтвердила, що були збори члені ЖБК, проте вона пішла додому і конфлікту не бачила. При цьому повідомила, що ОСОБА_8 є конфліктною людиною, безпричинно чіпляється, ображає, погрожує мешканцям будинку, провокує на бійки.
Відповідно до даних висновку судово-медичної експертизи №1667 від 19.09.2014 року (т.1, а.с.24), при обстеженні у ОСОБА_6 лікарями травмпункту № 1 і 1-ї МКЛ м.Львова у вересні 2014 року було встановлено діагноз: «Забій перенісся. Забійна рана тім`яної ділянки. Злам кісток носа без зміщення». На момент проведення експертизи у потерпілого виявлено рану на волосяній частині голови. Діагноз перелому носової кістки підтверджено результатами рентгенологічного та клінічного обстеження. Рана голови та травма носа утворились від дії тупого предмета, могли виникнути від удару кулаком 15.09.2014 року, як вказує потерпілий, і відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Згідно даних висновку судово-медичної експертизи № 1575 від 20.09.2014 року у ОСОБА_8 на момент проведення судово-медичної експертизи виявлені: крововилив та садно на слизовій оболонці нижньої губи, крайовий дефект частини коронки верхнього 1-го зуба зліва. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмета, могли виникнути від удару головою в ділянку рота 15.09.2014 року, як вказує ОСОБА_8 і відносяться до легкого ступеня тяжкості (т.1, а.с.40).

Із дослідженого в судовому засіданні протоколу слідчого експерименту від 13.10.2014 року і фото-таблиці до нього (т.1, а.с.74-79) вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 добровільно розповів про обставини події, яка сталась 15.09.2014 року за адресою: АДРЕСА_2 , та показав, як все відбувалось. Показання потерпілого під час проведення даної слідчої дії відповідають тим показанням, які він дав в ході судового розгляду, зокрема, що ОСОБА_8 припер його до стіни, почав душити ліктем, завдав при цьому кулаком іншої руки один удар кулаком в область носа та ще один удар кулаком зверху по голові.

Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що такі докази об`єктивно узгоджуються між собою, доповнюють один одного і не суперечать між собою, а тому в суду не виникає ніяких сумнівів щодо їх достовірності.
З врахуванням досліджених доказів, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_8 умисно цілеспрямовано завдав двох ударів кулаком по обличчю та по голові потерпілому ОСОБА_6 .

Показаннями потерпілого і свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 підтверджуються ті обставини, які свідчать про нанесення ударів потерпілому саме ОСОБА_8 , зокрема, що ОСОБА_8 поводився агресивно, біля під`їзду в обвинуваченого з потерпілим була суперечка, в під`їзді вони були тільки удвох, перебували там нетривалий час, інші явні джерела отримання потерпілим тілесних ушкоджень, окрім ударів ОСОБА_8 , не встановлені, ОСОБА_6 вийшов з під`їзду фактично одразу ж за обвинуваченим і повідомив сусідів, що ушкодження заподів йому саме ОСОБА_8 .

Суд критично оцінює показання обвинуваченого в тій частині, що він жодних ударів потерпілому не наносив, оскільки це спростовується вказаними дослідженими в судовому засіданні доказами у їх сукупності, зокрема, показаннями потерпілого, які є послідовними і узгоджуються з показаннями свідків, а вказаний ОСОБА_6 механізм нанесення удару і ділянки тіла, куди було завдано удар, відповідає даним судово-медичної експертизи. Отже, суд вважає дані доводи обвинуваченого надуманими і такими, що направлені на уникнення відповідальності за вчинення злочину.

Сторона обвинувачення також покликається на те, що протокол слідчого експерименту від 13.10.2014 року є неналежним доказом, оскільки до такого не долучено і не досліджено судом цифрового носія з фіксуванням ходу слідчого експерименту, проте дані протоколу відповідають вимогам ст.ст. 85, 86 КПК України щодо їх допустимості і належності, оскільки отримані в порядку передбаченому ст.240 КПК України, прямо підтверджують наявність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема час, місце і спосіб заподіяння обвинуваченим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Між тим, суд погоджується з доводами захисника про те, що відомості, повідомлені потерпілим і свідками, щодо характеру обвинуваченого є недопустимими доказами з огляду на вимоги ст.88 КПК України, тому показання потерпілого і свідків в цій частині не можуть прийматись судом до уваги.

Отже, враховуючи наведене, суд вважає, що легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я спричинене потерпілому саме ударами ОСОБА_8 та перебуває в прямому причинному зв`язку з діями останнього.

Про наявність умислу в діях обвинуваченого на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень свідчить спосіб, характер та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, а саме свідоме нанесення концентрованих ударів безпосередньо в обличчя та голову потерпілого.

Вказані факти свідчать про цілеспрямовані, обдумані та умисні дії обвинуваченого, спрямовані на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

Таким чином, сукупність наведених доказів дає підстави дійти висновку, що вина ОСОБА_8 у заподіянні легкого тілесного ушкодження, що причинило короткочасний розлад здоров`я, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_8 судом не встановлено.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, вчиненим умисно; конкретні обставини вчинення злочину; особу винного, який раніше не судимий (т.1, а.с.81), одружений, має двох неповнолітній дітей, працює, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває (т.1, а.с.85, 86), згідно наданої характеристики за місцем праці характеризується позитивно (т.1, а.с.88).

Суд також бере до уваги думку потерпілого ОСОБА_6 , який повідомив, що обвинувачений ОСОБА_8 не вибачився за вчинене, жодної компенсації за заподіяну шкоди йому не сплатив, поводить себе грубо і зверхньо.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді громадських робіт в мінімальних межах санкції ч.2 ст.125 КК України.

Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_6 цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1500 грн. та 1500 грн. моральної шкоди, то такий підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Так, вимога про відшкодування обвинуваченим матеріальної шкоди в розмірі 1500 грн., з огляду на положення ст.1166 ЦК України, підлягає до задоволення частково, оскільки ОСОБА_6 надано квитанцію на суму 430 грн. про оплату проведення комп`ютерної томографії, що є належним доказом, проте на підтвердження інших вказаних витрат на лікування доказів суду не представлено, а відтак з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 слід стягнути 430 грн. матеріальної шкоди.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, який спричинив легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, що призвело до моральних страждань потерпілого ОСОБА_6 , у судовому засіданні доведена.

В даному випадку, вимогу щодо стягнення моральної шкоди, потерпілий обґрунтовує тим, що така шкода завдана йому внаслідок отримання тілесних ушкоджень та полягає у переживаннях, душевному болю та моральних стражданнях у зв`язку із цим, відмічає, що було порушено нормальний спосіб його життя, він змушений був витрачати час і додаткові зусилля для захисту своїх прав і лікування.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер і глибину фізичних та моральних страждань, яких зазнав потерпілий, зазнавши тілесних ушкоджень, їх тривалість, та приходить до висновку про задоволення цивільного позову про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_8 в розмірі 1500 грн., задовольнивши цю позовну вимогу ОСОБА_6 повністю.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Підстав, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_6 430 грн. матеріальної шкоди і 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 1930 грн.

В решті цивільного позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1