АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
13 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гарманівка Компаніївського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, працюючого на посаді прораба в ТОВ «Житлобудсервіс», проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого ,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
за участі:
прокурора ? ОСОБА_7
обвинуваченого ? ОСОБА_8
захисника ? ОСОБА_9

На вирок захисником обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_5 та самим обвинуваченим подані апеляційні скарги .
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить вирок суду першої інстанції змінити у частині правової кваліфікації кримінального правопорушення та призначення покарання кваліфікувати дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України; визнати обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, добровільне часткове відшкодування моральної шкоди потерпілій, щире каяття та наявність на утримання двох малолітніх дітей; призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленою санкцією ч. 2 ст. 121 КК України; повторно дослідити під час розгляду апеляційної скарги обставини, встановлені під час кримінального провадження, в тому числі і пояснення свідка ОСОБА_10 .
В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 та доповненнях до неї він просить оскаржуваний вирок суду скасувати , перекваліфікувати його дії з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 119 КК України і призначити по цій статті кримінального закону покарання .
Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 02.06.2015, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України і призначено покарання у вигляді десяти років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислюється з 10.07.2014, йому зараховано в строк відбування покарання строк його затримання та досудового тримання під вартою.
Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 99000,00 грн. (дев`яносто дев`ять тисяч грн. 00 коп.) відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Речові докази:
- килимок чорного кольору, мікронакладення з правої та лівої руки ОСОБА_12 , змиви речовини бурого кольору з миски на балконі, деревяну дошку з слідами бурого кольору на ній, змиви речовини бурого кольору з лівої ноги ОСОБА_12 , змиви речовини бурого кольору з підвіконня, зрізи нігтів з обох рук ОСОБА_13 , зрізи нігтів з обох рук ОСОБА_10 , шорти чорного кольору, зразок крові трупа ОСОБА_12 , букальні епітелії ОСОБА_14 та ОСОБА_10 та гумові шльопанці чорного кольору знищено.
- мобільний телефон «Нокиа С-2» та мобільний телефон «Сасмунг» повернуто власникуОСОБА_10 ;
- мобільний телефон «Нокіа» повернуто власнику ОСОБА_13 .
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів 5743,92 грн. (п`ять тисяч сімсот сорок три грн. 92 коп.)
Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 02.06.2015 законної сили залишено без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_5 зазначає, що вирок суду першої інстанції постановлений з порушенням вимог матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судом було неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, призначене судом покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через що вважає вирок незаконним, несправедливим через суворість.

Так, на думку адвоката, невірність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 полягає в тому, що стороною обвинувачення не було надано суду переконливих доказів того, що обвинувачений ОСОБА_6 діяв з умислом на вбивство потерпілого або свідомо припускав її настання. Судом не було знайдено підтвердження, що обвинувачений скоїв умисне вбивство, натомість здобуто лише докази про те, що він скоїв тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Як зазначає ОСОБА_5 , з показів самого обвинуваченого вбачається, що у ніч з 07.06.2014 на 08.06.2014, коли вони знаходились разом з потерпілим ОСОБА_12 та свідком ОСОБА_10 у своєму помешканні сварка та бійка виникла саме між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 з приводу старих образ, при цьому ОСОБА_12 та ОСОБА_10 знаходилися у стані сильного алкогольного сп`яніння. Обвинувачений алкоголь не вживав та був тверезий і всіляко намагався їх розбороняти та заспокоїти, але ОСОБА_12 був цим незадоволений й почав наносити удари обвинуваченому, в тому числі й невстановленим тупим предметом. Таким чином, потерпілий ОСОБА_12 своєю поведінкою спровокував конфлікт, а в результаті і подальше вчинення обвинуваченим злочинних дій. Потерпілий перший напав на обвинуваченого й почав наносити йому удари руками, обвинувачений вимушений був захищатися й наносити удари руками у відповідь. При цьому, удари обвинуваченим наносилися з метою самооборони, обвинувачений не думав куди бити, не цілився в певні ділянки тіла потерпілого, сили в удари не вкладав та не намагався завдати потерпілому певних тілесних ушкоджень. Певна частина тілесних ушкоджень в область грудної клітини обвинуваченим була завдана з необережності, оскільки під час штовханини потерпілий потягнув обвинуваченого на себе й останній упав на нього. Крім того, після того як потерпілий втратив свідомість обвинувачений намагався надати йому першу медичну допомогу і тільки після виклику швидкої допомоги пішов з квартири. Взагалі ОСОБА_6 до його першого допиту не був обізнаний про те, що потерпілий помер. Намірів та умислу вбивати потерпілого у обвинуваченого не було, в них були гарні стосунки, будь-яких конфліктів та образ не було. А тому спричинення смерті потерпілому могло статися через необережність ОСОБА_6 жодним чином не намагався причинити потерпілому тілесні ушкодження та смерть, а лише захищався від його протиправних дій і дуже шкодує, що так сталося.Всі ці обставини свідчать про те, що умисел обвинуваченого не був спрямований на позбавлення життя потерпілого.
Про відсутність умислу на вбивство у підозрюваного ОСОБА_6 свідчить і спосіб нанесення тілесних ушкоджень потерпілому нанесення ударів руками. Про це свідчить і відсутність знарядь вчинення злочину. В момент скоєння злочину у приміщенні квартири знаходилися предмети (кухонні ножі, інші важкі предмети), якими обвинувачений у разі наявності умислу на вбивство напевно би скористався для нанесення більш тяжких ушкоджень потерпілому та спричинення йому смерті.
Як вбачається зі змісту апеляції, обвинувачений ОСОБА_6 у власних показах вказує на відсутність в нього будь-якого мотиву вбивати потерпілого. Про відсутність у обвинуваченого умислу на вбивство свідчить й його поведінка та стосунки з потерпілим до вчинення злочину, вони товаришували, підтримували дружні стосунки, тривалий час разом винаймали житло та мешкали в одній квартирі. Будь-яких сварок у них не було, як і мотиву вбивати один одного. Ці обставини підтверджуються показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_15 .
На думку захисника, суд першої інстанції в певній частині невірно вказав у оскаржуваному вироку зміст показань свідка ОСОБА_10 та надав невірної правової оцінки цим показам ? дослідження показань свідка, на думку сторони захисту, було проведено судом неповно. Так, свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні підтвердив, що у обвинуваченого з потерпілим завжди були гарні стосунки, проте у ніч з 07.06.2014 на 08.06.2014 вони знаходились разом з потерпілим ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_6 у своєму помешканні де у них виникла сварка, яка переросла згодом в бійку, в ході якої обвинувачений будь-яких погроз на адресу потерпілого не висловлював. Той факт, що обвинувачений добивав потерпілого тоді коли він впав і втратив свідомість, свідок не підтвердив. Крім того, свідок зазначив, що на його думку будь-якого наміру вбивати потерпілого у обвинуваченого не було і це могло статися випадково, обвинувачений у жартівливій формі сказав, що скине їх з балкону. При цьому, самої бійки та штовханини між обвинуваченим та потерпілим свідок ОСОБА_10 не бачив, механізму, кількості й тривалості нанесення тілесних ушкоджень він також не бачив.
Як зазначає захисник, фактично судом першої інстанції у якості доказу вини обвинуваченого, факту наявності в нього умислу на вбивство потерпілого та у якості обґрунтування обвинувального вироку, покладено лише єдиний доказ висновок експерта № 1771 від 08.06.2014. Проте, висновки судово-медичних експертиз містять лише медичну оцінку наслідків злочинного діяння. За таких обставин, висновок експерта не може бути належним доказом обставин вчинення злочину, наявності певного умислу обвинуваченого на вчинення злочину, а так само й винуватості обвинуваченого у вчиненні вбивства потерпілого. Висновки суду, що обвинувачений досить тривалий час умисно руками та ногами наносив множинні удари потерпілому ОСОБА_12 , які ґрунтуються виключно на висновку судово-медичної експертизи є нічим іншим, ніж припущенням суду та не підтверджуються іншими доказами по справі. Тому на думку захисника, всі вищевикладені обставини переконливо свідчать про те, що настання смерті потерпілого не охоплювалось умислом ОСОБА_6 , а ставлення обвинуваченого до факту настання смерті характеризується необережністю.
Що стосується доводів захисника стосовно призначення покарання, ОСОБА_5 в апеляційній скарзі зазначає наступне. Сторона захисту вважає, що суд першої інстанції в порушення вимог статей 65, 66 КК України при призначенні покарання не врахував характер та ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого, його особу та обставини, що помякшують покарання, хоча й про це формально було зазначено у вироку суду. Так, судом першої інстанції було необґрунтовано відмовлено у визнанні обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченого. Під час розгляду справи судом першої інстанції обвинувачений частково визнав свою вину, щиро розкаявся та публічно попросив вибачення у потерпілих. При цьому, обвинуваченийвизнав цивільний позов потерпілої у розмірі 50000 грн., зобов`язався виплатити ці кошти, і під час розгляду справи почав відшкодовувати цюшкоду.
Так само при призначенні покарання обвинуваченому судом необґрунтовано не визнано та не враховано як обставину, що пом`якшує покарання наявність на утриманні обвинуваченого двох малолітніх дітей: доньки ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Між тим, судом першої інстанції фактично не було взято до уваги й не враховано при призначенні покарання те, що обвинувачений вперше вчинив злочин; раніше не притягувався ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності; має постійне місце роботи; перебуває у юридичному шлюбі, має сім`ю та двох неповнолітніх дітей; за місцем роботи, проживання та служби характеризується позитивно, шкідливих звичок не має; страждає на тяжку хворобу інфільтративний туберкульоз легенів. Всі перелічені обставини істотно знижують ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого. Суд першої інстанції мав всі законні підстави для застосування ст. 69 КПК України та призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі. Але в порушення вимог кримінального закону судом першої інстанції було необґрунтовано відмовлено в цьому.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги , обвинувачений зазначає, що вирок Солом`янського районного суду м. Києва відносно нього є незаконним та необґрунтованим через неправильну кваліфікацію його дій. Зокрема він вказує, що було грубо порушено ст.ст. 94, 95, 96 КПК України та не була взята до уваги ст. 66 КК України.
В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений просить суд скасувати вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 02.06.2015. Скасувати в мотивувальній частині вироку посилання на умисне заподіяння смерті ОСОБА_12 ; викликати свідка ОСОБА_10 для дачі правдивих показів по даній справі; викликати свідка ОСОБА_13 , який не був допитаний в суді першої інстанції; перекваліфікувати обвинувачення з ст. 115 на ст. 119 КК України та призначити покарання по ній.
Обґрунтовуючи свої доповнення до апеляційної скарги, ОСОБА_6 зазначає, що судом першої інстанції зроблений невірний висновок щодо обвинувачення його за ч. 1 ст. 115 КК України, що не підтверджується фактичними обставинами вчиненого правопорушення. Обвинуваченим звертається увага і на те, що у вироку суду першої інстанції зазначено, що він визнав свою вину не повністю, а щире каяття це лише бажання ухилитися від відповідальності чи пом`якшити покарання. В той же час, як вбачається зі змісту поданих доповнень, ОСОБА_6 не визнав свою вину у скоєнні саме вбивства та з цієї причини щиро не розкаявся і був засуджений до 10 років позбавлення волі, що на його думку є занадто суворим покаранням, незаконним та несправедливим.
Зазначається ОСОБА_6 і про те, що до суду першої інстанції не був викликаний свідок ОСОБА_13 , а суд обґрунтовує своє його вину зі слів свідка ОСОБА_10 , який вказав, що обвинувачений погрожував йому та ОСОБА_12 скинути їх з балкону. Втім, не викликаний свідок ОСОБА_13 в цей час знаходився неподалік будинку і чув про все, що відбувалось. За таких обставин, обвинувачений вважає, що свідка ОСОБА_13 потрібно обов`язково допитати в суді.
Також в доповненнях до апеляційної скарги говориться, що обвинувачений в суді пояснив про те, що він ненавмисно падав на ОСОБА_12 два рази в районі грудної клітки, проте цих показів у вироці немає. Перекручені і інші його покази; обвинувачення стосовно його спроби ввести суд в оману необ`єктивне.
Звернено увагу і на неправдивість викладений у рішенні Солом`янського районного суд міста Києва фактів щодо тверджень ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 про виникнення раптового конфлікту на побутовому ґрунті під час розпиття напоїв між обвинуваченим та ОСОБА_12 , внаслідок якого між ними сталась бійка в ході якої ОСОБА_6 завдав ОСОБА_12 та ОСОБА_10 удари. Проте, як зазначає обвинувачений, таких показів він не давав.
В доповненнях вказується також про неправильність оцінки судом показів свідка ОСОБА_10 . Зокрема, стосовно повідомлення ОСОБА_10 про погрози обвинуваченого в його та ОСОБА_12 сторону. Тому Бур`ян наполягає на повторному допиті ОСОБА_10 .
На апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 надійшли заперечення представника потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_18 адвоката ОСОБА_19 , в яких він просить залишити вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 02.06. 2015 без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_20 відхилити.
Так, на думку ОСОБА_19 , апеляційна скарга захисника обвинуваченого є надуманою та має за мету уникнути законного покарання ОСОБА_6 . Зокрема, апелянт вказує, що стороною обвинувачення не було надано суду переконливих доказів того, що обвинувачений ОСОБА_6 діяв з умислом на вбивство потерпілого ОСОБА_12 , при цьому апелянт посилається на покази самого обвинуваченого, хоча вони є такими, що не відповідають реальним обставинам справи та спростовуються показами ОСОБА_21 , який сказав, що ОСОБА_12 лежав на спині на підлозі, а ОСОБА_6 сидів на ньому та наносив йому удари в область голови, після чого ОСОБА_6 пішов до своєї кімнати де переодягнувся та вийшов з квартири.
Крім того, представник потерпілих зазначає, що в апеляційній скарзі вказано про нанесення обвинуваченим ударів потерпілому з метою самооборони. Проте з висновку експерта № 1771 вбачається, що смерть ОСОБА_12 настала від закритої травми грудей з переломами ребер, розривом серця та гемоперикардом; така травма грудей з розривом серця уторилась від травмуючої дії тупим предметом (ударів) в ділянку передньої поверхні грудей, кількість цих ударів не менше двох. Такі удари могли наноситись руками або ногами (удари в ділянку середньої частини грудини) при горизонтальному положенні потерпілого, за механізмом удару стиснення, при чому, здатність потерпілого до будь-яких дій активних дій після її спричинення повністю виключається (після спричинення закритої травми грудей з розривом серця і до настання смерті пройшов проміжок часу що обчислюється декілька ми хвилинами). Отже, виходячи з висновку експерта ударів було не менше двох, смерть наступила миттєво немає розриву між нанесеними ударами та смертю.
Представником потерпілих звернено увагу і на введення в оману суд апелянтом, оскільки захисник обвинуваченого в скарзі вказує, що після того, як потерпілий втратив свідомість обвинувачений намагався надати йому першу медичну допомогу. Проте як відомо, обвинувачений пішов з квартири і ніякої допомоги не надавав. Бригаду швидкої медичної допомоги він не викликав, а коли приїхала бригада швидкої допомоги його в квартирі не було.
В той же час, наявність умислу у ОСОБА_6 на вбивство ОСОБА_22 вказує той факт, що ОСОБА_6 усвідомлював суспільну небезпеку своїх дій, тобто наносячи тілесні ушкодження ОСОБА_12 знав і усвідомлював що наносить тілесні ушкодження особі, яка знаходиться в стані тяжкого алкогольного сп`яніння і яка не може чинити супротив. Обвинувачений передбачав тяжкі наслідки і бажав їх настання, оскільки будучи тверезим міг уникнути конфлікту просто вийшовши з квартири, як це зробив після вбивства не дочекавшись швидкої допомоги.
Також, як зазначає представник, не являється обставиною, що пом`якшує покарання добровільне часткове відшкодування моральної шкоди потерпілому. ОСОБА_6 перерахував батькам потерпілого 1000 (тисячі) грн. в рахунок відшкодування шкоди. Відшкодування витрат на поховання не було.

Не являється обставиною, що пом`якшує покарання підсудного і щире каяття. Під час судового процесу підсудний лише в дебатах та останньому слові вибачився перед батьками потерпілого.
Наголошено в запереченнях і те, що зміна своїх показів у судовому засіданні обвинуваченим, де він вказує що на нього чинився тиск зі сторони правоохоронних органів, є нічим іншим як спроба ухилитись від покарання за вчинене. В судовому у засіданні ОСОБА_23 не спростувано покази ОСОБА_21 , який підтвердив покази, що були дані ним на досудовому слідстві і які Солом`янський районний суд міста Києва взяв як докази вини ОСОБА_6 .
Таким чином, на думку ОСОБА_19 вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 02.06.2015 про засудження ОСОБА_6 є законним, повним, об`єктивним та обґрунтованим.

Від обвинуваченого ОСОБА_6 надійшли також заперечення від 19.09.2015 на противагу запереченням, поданим представником потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_18 ОСОБА_19 , в яких обвинувачений просить суд апеляційної інстанції відхилити заперечення, подані представником потерпілих і викликати свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_13 . В своїх запереченнях, Бур`ян звертає увагу суду на те, що ОСОБА_12 під час сутички між ними перебував в стані алкогольного сп`яніння, але міг активно діяти і не знаходився в безпорадному стані, що може підтвердити свідок ОСОБА_10 та ОСОБА_13 .. Також він вказує, що твердження ОСОБА_19 стосовно того, що обвинувачений передбачав тяжкі наслідки та бажав їх настання, так як був тверезим та міг уникнути конфлікту не відповідають дійсності, так як він не міг уникнути конфлікту, оскільки сутичка розпочалась між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , а ОСОБА_6 намагався їх заспокоїти, проте в запалі вони накинулись на нього. В той же час, як стверджує обвинувачений, квартиру він покинув після смерті ОСОБА_12 аби уникнути подальшого конфлікту з ОСОБА_10 , який його провокував.
Наголошено і на тому, що обвинуваченим змінено покази в залі суду через тиск з боку правоохоронних органів, а не бажанням ухилитися від покарання, як це стверджує представник потерпілих. Разом з тим, свідка ОСОБА_10 не допитано в повному обсязі, а свідка ОСОБА_13 взагалі не допитано. ОСОБА_10 міняв свої покази на досудовому слідстві та в залі судового засідання, про що говориться в матеріалах справи, але спростовується стороною захисту.

Апеляцій від інших учасників кримінального провадження, інших змін та доповнень до апеляції, а також інших заперечень на апеляцію не надходило.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав як свою апеляцію так і апеляцію захисника ОСОБА_5 , думку захисника ОСОБА_9 , який частково підтримав апеляцію звхисника ОСОБА_5 в частині повторного дослідження обставин кримінального провадження та повністю апеляційну скаргу обвинуваченого , заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 щодо обставин вчинення кримінального правопорушення , який надав аналогічні пояснення тим показанням що ним були надані в суді першої інстанції , пояснення захисника з приводу апеляційних вимог , думку прокурора , який не підтримав апеляції сторони захисту та його пояснення , заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляцій, обговоривши доводи апеляційних скарг та подані заперечення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення , а вирок суду першої інстанції без змін виходячи з наступного .
Згідно з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 , 08.06.2014 приблизно о 02:30 годині, знаходячись на балконі квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин зі своїм знайомим ОСОБА_12 , вчинив конфлікт з останнім. Під час вказаного конфлікту ОСОБА_6 умисно наніс декілька ударів руками та ногами в голову, тулуб та кінцівки ОСОБА_12 , тобто в життєво важливі органи людини, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді: плямистих синців на обличчі (на верхній повіці лівого ока, біля мочки правого вуха, на підборідді зліва, на слизовій верхньої губи), смугастих синців, що розташовані на обличчі зліва на ділянці від лівого лобного бугра до краю верхньої губи, (вертикальний смугастий синець, що являє собою багрово-фіолетовий внутрішньошкірний крововилив, місцями з симетричним фактурним візерунком подібним до плетіння ланцюжка); на шиї та на передній поверхні грудей справа у верхній частині, синців на лівому та на правому зап`ястку; синців на спині, кожен з яких являє собою симетричний візерунок на ділянках: ліва лопаткова область, ліва підлопаткова область, поперек зліва, поперековий відділ хребта, ділянка крижі, ділянка вертлюга лівої стегнової кістки, ділянка правої лопатки, задня поверхня лівого ліктьового суглоба. Згідно висновку експерта №1771 від 19.07.2014 синці утворились від множинних травмуючих дій тупим предметом, при чому візерункові синці на спині могли утворитися внаслідок ударів підошовною частиною взутою ногою, коли візерунок підошви відобразився у наявних синцях (не менш як вісім) та мають ознаки легких тілесних ушкоджень, тілесні ушкодження у вигляді: двох забійних ран на нижній губі зліва, які згідно висновку експерта №1771 від 19.07.2014 утворились від удару тупими предметом (можливо рукою) та мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудей крововилив в підшкірно-жировій клітковині грудей в ділянці середньої частини грудини, переломи 2,4,5 ребер зліва, розрив серця по правій бічній поверхні, скупчення крові в порожнині перикарду, які згідно висновку експерта №1771 від 19.07.2014 утворились від травмуючої дії тупим предметом (ударів) в ділянку передньої поверхні грудей, кількість цих ударів не менше двох, такі удари могли наноситися руками або ногами (удари в ділянку середньої частини грудини) при горизонтальному положенні потерпілого, за механізмом удару-стискання, при чому здатність потерпілого до будь-яких активних дій після її спричинення повністю виключається та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя. Згідно висновку експерта №1771 від 19.07.2014 між наявною закритою травмою грудей та настанням смерті мається прямий (причинно-наслідковий) зв`язок. Смерть ОСОБА_12 настала від закритої травми грудей з переломами ребер, розривом серця та гемоперикардом.
Насамперед колегія суддів має зауважити , що потерпілі в кримінальному проваджені ОСОБА_11 та ОСОБА_18 належним чином повідомлялися про день час і місце апеляційного перегляду і від них надійшла письмова заява в якій вони просять розглянути справу за їх відсутності та відсутності їх представника . Вирок суду першої інстанції від 02.06.2015, залишити без змін , а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 , без задоволення .
Щодо вирішення клопотання захисника ОСОБА_5 про повторне дослідження обставин кримінального правопорушення в тому числі показань свідка ОСОБА_10 , а також клопотання обвинуваченого про допит свідка ОСОБА_13 та повторний допит ОСОБА_10 , то колегія суддів виходила з того , що вказані клопотання не відповідали вимогам ч.3 ст. 404 КПК України щодо підстав повторного дослідження обставин та доказів . Захисником не мотивовано в апеляції необхідність повторного дослідження обставин з точки зору вимог процесуального закону під час апеляційного розгляду і не наведено причин про необхідність повторного їх дослідження , зокрема в якій частині вони були дослідженні не повністю або з порушеннями . Щодо повторного допиту свідка ОСОБА_10 , то стороною захисту не заперечувалося , що він був допитаний в суді першої інстанції і стороні захисту надавалася можливість реалізувати процесуальні права під час його допиту в тому числі шляхом поставлення питань допитуємому . Щодо допиту свідка ОСОБА_13 , то відповідно до матеріалів судового провадження в суді першої інстанції про допит цього свідка клопотала сторона обвинувачення , яка в подальшому зняла своє клопотання про його допит і в той же час сторона захисту не наполягала на його допиті . Крім того , як встановлено судом першої інстанції вказаний свідок був відсутній в квартирі під час скоєння злочину . Таким чином , в задоволенні клопотань сторони захисту було відмовлено .
Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України , суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги .
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєні ним умисного вбивства ОСОБА_12 за обставин викладених у вироку є обґрунтованими , підтверджені наявними у кримінальному проваджені доказами , які безпосередньо досліджені судом першої інстанції , визнані належними , допустимими , достовірними та достатніми для визнання винним ОСОБА_6 в скоєні умисного вбивства потерпілого , зокрема :
-показаннями свідка ОСОБА_10 , який вказав, що в 2014 році ввечері він, ОСОБА_24 та ОСОБА_23 випили 1 пляшку горілки та взяли другу. Свідок випив ще та пішов спати. Через деякий час його розбудили ОСОБА_12 та ОСОБА_6 та запросили покурити на балконі. Під час перебування на балконі ОСОБА_6 безпричинно накинувся на свідка, потім на ОСОБА_25 . Всі були п`яні. ОСОБА_10 намагався заспокоїти ОСОБА_6 . Під час конфлікту ОСОБА_6 наносив свідку удари по голові та тулубу. Лобом наніс три ударив в обличчя та зламав ніс. Після чого він ( свідок ОСОБА_10 ) пішов з балкону до ванної кімнати вмитися. Під час перебування в ванній кімнаті не чув, щоб хтось приходив чи виходив з квартири. Через 10-15 хв. свідок вийшов на балкон та побачив лежачого на підлозі ОСОБА_24 та стоячого над ним ОСОБА_6 . ОСОБА_6 вийшов з балкону, відштовхнувши свідка, а свідок підійшов до ОСОБА_12 , який не подавав ознак життя. ОСОБА_12 лежав на спині в природній позі, на обличчі з`явилися синці, яких раніше не було. Свідок вказав, що не бачив, щоб обвинувачений хотів допомогти ОСОБА_24 . ОСОБА_10 викликав швидку, яка приїхала через 30 хвилин та констатувала смерть ОСОБА_12 . Крім того, даний свідок вказав, що під час першого нападу обвинувачений говорив ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , що йому все набридло та погрожував скинути їх з балкону.
-протоколом огляду місця події (трупа) від 08.06.2014 та фототаблицею до нього, яким зафіксовано, що в квартирі АДРЕСА_3 знаходиться труп ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з видимими тілесними пошкодженнями, які відображені в плані-схемі розташування тілесних ушкоджень на трупі (Т.1, а.с. 214-225);
-актом констатації смерті ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (Т.1а.с. 225-а);
-лікарським свідоцтвом про смерть № 1771 від 08.06.2014 ОСОБА_12 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_5 та довідкою № 1771 про причину смерті, згідно якої смерть потерпілого настала внаслідок: травматичного розриву серця з гемоперикардом, закритої травми грудей, нападу з використанням тупого предмету. Дані травми отримані в квартирі (Т.1, а.с. 235);

-висновком експерта № 1771 від 08.06.2014-19.07.2014, згідно якого при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_12 , 1983 р.н., виявлені наступні ушкодження:

- закрита травма грудей ? крововилив в підшкірно-жировій клітковині грудей в ділянці середньої частини грудини, переломи 2,4,5 ребер зліва, розрив серця по правій ній поверхні, скупчення крові в порожнині перикарду;
- плямисті синці на обличчі (на верхній повіці лівого ока, біля мочки правого вуха, підборідді зліва, на слизовій верхньої губи ). Смугасті синці ? розташовані на обличчі ва на ділянці від лівого лобного бугра до краю верхньої губи, (вертикальний смугастий синець, що являє собою багрово-фіолетовий внутрішньошкірний крововилив, місцями з метричним фактурним візерунком подібним до плетіння ланцюжка); на шиї та на задній поверхні грудей справа у верхній частині. Синці на лівому та на правому зап`ястку;

- синці на спині кожен з яких являє собою симетричний візерунок на ділянках: ліва лопаткова область, ліва підлопаткова область, поперек зліва, поперековий відділ хребта, ділянка крижі, ділянка вертлюга лівої стегнової кістки, ділянка правої лопатки, задня верхня лівого ліктьового суглоба;
- дві забійні рани на нижній губі зліва.
Смерть ОСОБА_12 , 1983 р.н., настала від закритої травми грудей з переломами ребер, розривом серця та гемоперикардом. Така причина смерті підтверджується явністю ушкоджень, що вище вказані, скупченням крові в порожнині перикарда, морфологічними ознаками шоку.
Виявлена закрита травма грудей з переломами ребер, розривом серця та гемоперикардом має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя. Між наявною закритою травмою грудей та настанням смерті мається прямий (причинно-наслідковий) зв`язок.
Така травма грудей з розривом серця утворилась від травмуючої дії тупим предметом (ударів) в ділянку передньої поверхні грудей, кількість цих ударів не менше двох. Такі удари могли наноситися руками або ногами (удари в ділянку середньої частини грудини) при горизонтальному положенні потерпілого, за механізмом удару-стиснення. При чому, здатність потерпілого до будь-яких активних дій після її спричинення повністю включається.

Наявні множинні синці на тілі потерпілого утворились від множинних травмуючих дій тупим предметом. При чому візерункові синці на спині могли утворитися внаслідок царів підошовною частиною взутою ногою, коли візерунок підошви відобразився у наявних синцях (не менш як вісім). Смугасті синці з симетричним фактурним візерунком подібним до плетіння ланцюжка на обличчі зліва, на шиї та на передній поверхні грудей справа могли утворитись внаслідок дій при зриванні ланцюжка з шиї, та ударами цим ланцюжком в ділянку обличчя та передню поверхню грудей. Ці ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Забійні рани на нижній губі зліва утворились від удару тупими предметом (можливо рукою) та мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Всі наявні ушкодження мають ознаки прижиттєвих, встановити їх послідовність не є можливим. Виходячи з ступеня розвитку клітинної реакції у зоні ушкоджень (за даними судово-гістологічного дослідження) можна вважати, що наявні ушкодження наносилися на протязі 10-20 хвилин. Характер, локалізація та розташування ушкоджень на різних поверхнях тіла вказує, що під час їх спричинення положення потерпілого змінювалося.
Виходячи з даних судово-гістологічного дослідження, після спричинення закритої травми грудей з розривом серця і до настання смерті пройшов проміжок часу що обчислюється декількома хвилинами (Т. 1 а.с. 236-240);
-даними акту судово-медичного дослідження № 1283 від 08 червня 2014 р., згідно висновків якого, в результаті судово-токсикологічного дослідження крові та сечі від ОСОБА_26 , 1983 р.н., знайдено етиловий спирт в концентрації в крові ? 3,85 проміле, в сечі 4,14 проміле. В крові та сечі не знайдено метиловий спирт, а також пропіловий, бутиловий, аліловий спирти та їх ізомери (Т.1, а.с.243);

-даними акту судово-психіатрічної експертизи № 621 від 24.07.2014, яким встановлено, що ОСОБА_6 на психічні захворювання не страждає і не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, а в період діяння 08.06.2014 в якому він підозрюється, він не знаходився в стані фізіологічного афекту, а також в іншому емоційному стані, який суттєво вплинув на його свідомість та діяльність (Т.2, а.с. 46-47)

-показаннями обвинуваченого в судовому засіданні де він вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково, і щодо обставин скоєного кримінального правопорушення показав , що на балконі була сутичка між ОСОБА_27 та ОСОБА_12 , а він намагався цьому перешкодити, й ОСОБА_27 почав бити його ( ОСОБА_23 ) . Він ( ОСОБА_6 ) у відповідь також завдав йому удар. Після даного удару у ОСОБА_10 з`явилася кров та він пішов у ванну кімнату. Разом з тим, конфлікт з ОСОБА_12 продовжувався. ОСОБА_12 почав наносити обвинувачуваному удари. Під час сутички вони разом упали на шини, що були на балконі. ОСОБА_12 продовжував наносити удари, а ОСОБА_6 у відповідь також завдав 3-4 удари. Під час боротьби на балконі ОСОБА_12 опинився зверху, а він ( ОСОБА_6 ) його штовхнув. Після чого, ОСОБА_12 схопив якийсь предмет та почав ним бити Бур`яна Обвинувачений намагався вирвати цей предмет з рук ОСОБА_12 , і під час цього ОСОБА_12 впав та потягнув за собою ОСОБА_6 . Падаючи, ОСОБА_6 виставив ногу та коліном впав на ОСОБА_12 .. Після цього на балкон забіг ОСОБА_10 та кричав: «Ему плохо». Він ( ОСОБА_6 ) пішов, щоб заспокоїтись. Поїхав на вокзал, купити квиток, однак квитків не було.
Зазначені докази суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку , оскільки вони повністю узгоджувались між собою , не містили суттєвих суперечностей і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст. 115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині - ОСОБА_12 .
Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 про безпідставність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 115 КК України і відсутність доказів які б стверджували про вчинення умисного вбивства , а було здобуто , на думку сторони захисту , лише докази про те , що він скоїв умисне тяжке тілесне ушкодження , що спричинило смерть потерпілого , то колегія суддів виходить з наступного . Опитаний в суді апеляційної інстанції щодо обставин скоєння кримінального правопорушення , обвинувачений в цілому надав аналогічні пояснення показам наданим в суді першої інстанції дотримуючись версії , що він під час обопільної бійки яку почав потерпілий , захищався від нього . Потерпілий падаючи потягнув за собою ОСОБА_6 , який виставив коліно та коліном впав на потерпілого ОСОБА_12 . Ця версія обвинуваченого повністю спростовується висновком судово-медичної експертизи трупа потерпілого № 1771 , відповідно до якої у потерпілого встановлені чисельні тілесні ушкодження ( на обличчі, на шиї , передній поверхні грудей справа , на зап`ястку , на спині ) . Безпосередньо смерть потерпілого настала від закритої травми грудей з переломами ребер , розривом серця та гемоперикардом . Така травма грудей з розривом серця утворилася від травмуючої дії тупим предметом ( ударів ) в ділянку передньої поверхні грудей , кількість цих ударів не менше двох . Такі удари могли наноситися руками або ногами при горизонтальному положенні потерпілого за механізмом удару - стиснення . При чому здатність потерпілого до будь яких активних дій після їх спричинення повністю виключається . Таким чином, наявні тілесні ушкодження що безпосередньо знаходяться в причино-наслідковому звязку з настанням смерті потерпілого , кількість ударів у передню поверхню грудей зокрема не менше двох , а також сила таких ударів , що спричинило навіть розрив серця , що виключає здатність потерпілого до будь-яких активних дій і призвело до смерті через декілька хвилин , цілком спростовує версію обвинуваченого про випадкове спричинення пошкоджень потерпілому та позицію висловлену в апеляції захисника про відсутність умислу обвинуваченого на позбавлення життя потерпілого . Крім того , як зазначив в суді першої інстанції свідок ОСОБА_10 , що коли він повернувся до балкону , обвинувачений вийшов з балкону де лежав потерпілий , відштовхнувши його ( свідка ) . Він не бачив щоб ОСОБА_6 хотів допомогти потерпілому . Разом з тим , колегія суддів виходить з того , що так зване умисне вбивство без обтяжуючих та пом`якшуючих обставин за ч.1 ст. 115 КК України , за яким ОСОБА_6 визнаний винним , може бути скоєне і з непрямим умислом . Таким чином, суд першої інстанції для з`ясування змісту та спрямованості умислу обвинуваченого , правильно врахував всі обставини в сукупності які підтверджені вказаними доказами і обґрунтовано відкинув версію обвинуваченого про випадкове падіння коліном на груди потерпілого . Також є необґрунтованими доводи апеляції захисника про відсутність умислу на вбивство те , що потерпілий та обвинувачений разом проживали , винаймали квартиру , тому що ці обставини не виключають факт скоєння вбивства потерпілого . З цих же причин є необґрунтованими посилання захисника і на показання свідка ОСОБА_15 якої під час скоєння умисного вбивства в квартирі не було . Крім того , ніхто із учасників судового провадження не заперечував , що до вказаних подій між ними ( потерпілим , обвинуваченим та свідком ) були нормальні взаємини . Спростовуються і доводи захисника щодо того , що після скоєного ОСОБА_8 намагався надати допомогу потерпілому . Цей довід спростовується показаннями свідка ОСОБА_10 в суді першої інстанції , а також про це не зазначав і сам обвинувачений . Не заслуговують на увагу твердження захисника в апеляційній скарзі в частині того , що суд першої інстанції в певній частині невірно вказав зміст показань свідка ОСОБА_10 та надав їм невірної , на думку захисту , оцінки . Виходячи зі змісту показань вказаного свідка наведеному у вироку , свідок ОСОБА_10 під час нанесення тілесних ушкоджень потерпілому знаходився у ванній кімнаті , про що він зазначав як під час досудового слідства так і в судовому засіданні , що не заперечують сторони кримінального провадження . Коли свідок ОСОБА_10 вийшов на балкон , то побачив як потерпілий лежав без свідомості , а обвинувачений стояв біля нього , на що вказує і сторона захисту в апеляції і як правильно оцінив суд першої інстанції доповнює інші джерела доказів в підтвердження вини у скоєному ОСОБА_6 . Таким чином , на думку колегії суддів істотних суперечностей в показаннях вказаного свідка не має і суд першої інстанції надав їм правильну оцінку в сукупності з іншими доказами . Твердження захисника про те , що висновок СМЕ трупа потерпілого не є належним доказом обставин вчинення злочину , наявності певного умислу обвинуваченого на думку колегії суддів не можна визнати слушними , адже експертиза була призначена і проведена в процесуальний спосіб передбачений КПК України , а щодо доведеності вини , то суд першої інстанції виходив з сукупності вищезазначених джерел доказів в їх сукупності , враховуючи також вказаний висновок СМЕ , їх достатності для прийняття процесуального рішення про визнання винним ОСОБА_28 .
З вищенаведених підстав , колегія суддів вважає такими , що спростовуються наведеними доводами , доводи висловлені в апеляції обвинуваченого про неправильне застосування кримінального закону і як наслідок безпідставне , на думку обвинуваченого , визнання його винним за ч.1 ст. 115 КК України та про відсутність у нього умислу на вбивство потерпілого і необхідність перекваліфікації його дій на ч.1 ст. 119 КК України як вбивство через необережність . Також вище спростовані доводи апеляції обвинуваченого про необхідність виклику в судове засідання суду апеляційної інстанції в якості свідка ОСОБА_13 , який був відсутній в квартирі , що не заперечують сторони кримінального провадження , під час скоєння вбивства потерпілого , та свідка ОСОБА_10 , який ретельно був допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції з наданням можливості ставити питання свідку учасникам судового провадження .
Непогодження обвинуваченого з оцінкою доказів судом першої інстанції висловлені ним в апеляції є субєктивною його думкою і не може вважатися самостійними доводами апеляції .

Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 про безпідставно суворе призначення покарання обвинуваченому , недотримання положень ст. ст. 65,66 КК України при призначенні покарання , наявність на його думку законних підстав для призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України та доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_6 про суворе покарання , то колегія суддів виходить з наступного .
Призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції дотримався положень ст. 65 КК України і врахував ступень тяжкості вчиненого злочину , що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин об`єктом посягання якого є найвища соціальна цінність життя людини , врахував особу винного , що обвинувачений раніше не судимий , має позитивні характеристики , має двох неповнолітніх дітей , працює , його стан здоров`я , його відношення до скоєного в якому він не проявив щирого каяття у зв`язку з чим суд першої інстанції цілком обґрунтовано не визнав це обставиною що пом`якшує покарання, а навпаки намагався всіляко , не дивлячись на наявність доказів , перекласти вину за скоєне на потерпілого видаючи себе в даних подіях як людину яка тільки захищалася , наявність обставини , що пом`якшує покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України - часткове відшкодування потерпілій моральної шкоди на суму 1 000 грн. , відсутність обставин які б обтяжували покарання , з урахуванням принципу індивідуалізації покарання , обґрунтовано призначив покарання в межах санкції частини першої статті 115 КК України ближче до мінімального строку покарання . Таким чином , доводи апеляції захисника про безпідставну відмову у визнанні обставиною , що пом`якшує покарання щире каяття , спростовуються доводами висловленими з цього приводу в мотивувальній частині вироку які ґрунтуються на позиції обвинуваченого і якій суд першої інстанції наддав слушну оцінку , з якою колегія суддів погоджується . Також відсутні в даній справі і обставини які б були підставою для призначення більш м`якого покарання , ніж передбачено законом відповідно до ст. 69 КК України , адже такими є наявність кількох обставин , що помякшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину . Посилання захисника на наявність двох неповнолітніх дітей у обвинуваченого та часткове відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн., яка сама по собі є неспіврозмірною , не є тими обставинами які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину і колегія суддів не знаходить законних підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання і призначення його із застосуванням положень ст. 69 КК України . Відповідно доводи захисника та обвинуваченого в частині необґрунтовано суворого покарання і необхідності помякшення призначеного покарання , не знайшли свого підтвердження

Таким чином, вирок суду відповідає вимогам ст. 370 КПК України , істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при апеляційному перегляді, які б були підставою для скасування вироку , колегією суддів не встановлено .
Допущена в судовому рішення суду першої інстанції арифметична помилка в зазначенні року народження обвинуваченого не є самостійною підставою в сенсі ст. 408 КПК України для зміни вироку суду і підлягає виправленню судом першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 КПК України .

Строк попереднього увязнення обвинуваченому підлягає зарахуванню відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України .

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , залишити без задоволення .

Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення .

Вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 02.06.2015,відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України, залишити без змін .

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України , зарахувати ОСОБА_29 строк попереднього увязнення з 10 липня 2014 року по 13 червня 2016 року включно із розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції , а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з часу отримання ним копії ухвали .

Судді
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/258/2016
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_30
Доповідач ОСОБА_1