АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/717/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представників власника майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги представників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах власника майна ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 18 лютого 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого 2-го ВКР СУ ФР ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у місті Києві ОСОБА_11 , яке погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 міста Києва ОСОБА_7 , та накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000126 на грошові кошти в сумі 340000 (триста сорок тисяч) доларів США, що були вилучені в ході обшуку 11 лютого 2016 року з індивідуального банківського сейфу (ячейки) № НОМЕР_1 в ПАТ «Марфін Банк» (МФО 328168) за адресою: місто Дніпропетровськ, проспект Кірова, 129, якою безпосередньо користується ОСОБА_10 .

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представники власника майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 , вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого. Зокрема, апелянт зазначає, що клопотання про арешт майна було подано до суду з порушенням строку, встановлено ч. 5 ст. 171 КПК України, та вказує на порушення вимог ст. 172 КПК України, оскільки розгляд клопотання відбувся без повідомлення та участі власника майна.

Також представник звертає увагу, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17 лютого 2016 року було відмовлено у задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, а 19 лютого 2016 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва зобов`язано повернути тимчасово вилучене майно, а саме грошові кошти в розмірі 340000 доларів СІЛА.

Представник ОСОБА_9 в апеляційній скарзі порушує питання про поновлення йому строку на оскарження ухвали слідчого судді, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_9 зазначає, що про рішення слідчого судді він дізнався 23 лютого 2016 року від службових осіб Київської місцевої прокуратури № 9 міста Києва, а копію ухвали слідчого судді він, як представник ОСОБА_10 , отримав 25 лютого 2016 року.

Стосовно ухвали слідчого судді, то ОСОБА_9 вважає її незаконною.

Зокрема, апелянт вказує, що у клопотанні старшого слідчого відсутні жодні відомості, що вилучені під час обшуку 11 лютого 2016 року грошові кошти відповідають критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України. Крім того, представник звертає увагу, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 08 лютого 2016 року дозвіл на проведення обшуку в банківській установі було надано з метою відшукування та вилучення документів, які свідчать про відкриття рахунку, зняття грошових коштів та закріплення банківської ячейки за ОСОБА_10 .

Також апелянт стверджує, що ОСОБА_10 не є підозрюваним, обвинуваченим у кримінальному провадженні за № 0000126, не є іншою особою, яка має нести законну відповідальність за наслідки можливої протиправної діяльності будь-якої особи, вказаної в переліку витягу з ЄРДР за даним кримінальним провадженням.

Далі в апеляційній скарзі ОСОБА_9 наголошує, що у клопотанні зазначено, що вилучені валютні цінності є доходом від вчиненого кримінального правопорушення та отримані за рахунок доходів від кримінального правопорушення, однак, як запевняє апелянт, не приводиться жодних інших доводів та доказів, якими б підтверджувались висновки старшого слідчого щодо необхідності накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_10 . Звертає увагу представник і на те, що клопотання про арешт майна було подано до суду з порушенням строку, встановлено ч. 5 ст. 171 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власника майна, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, пояснення прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг і просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи кожної апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді представник ОСОБА_9 не пропустив, а його апеляційна скарга, як і апеляційна скарга представника ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_10 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання старшого слідчого про арешт тимчасово вилученого майна було розглянуто слідчим суддею 18 лютого 2016 року без виклику ОСОБА_10 та його представників. Лише 25 лютого 2016 року представник ОСОБА_9 отримав копію ухвали слідчого судді, а 26 лютого 2016 року останній подав до Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу. Таким чином. ОСОБА_9 не пропустив строк апеляційного оскарження.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим управлінням фінансових розслідувань ДПІ у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000126, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 липня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205 КК України.

Органи досудового розслідування вважають встановленим, що службові особи ТОВ «Компанія «Стальсервіс» () протягом вересня 2014 року травня 2015 року ухилились від сплати податку на додану вартість за результатами фінансово-господарських взаєморозрахунків з ТОВ «Оптіма Капітал» (), ТОВ «Доріо Груп» (), ТОВ «Аркада Бізнес Груп» (), ТОВ «Торенс Груп» (), ТОВ «Аверс Компані ЛТД» (), ТОВ «Оптіма Плюс ЛТД» (), ТОВ «Астекс Гарант» (), ТОВ «Пром-Інж-Стандарт» (), ТОВ «Крістап Трейд Груп» (), ТОВ «Бриффінг ЛТД» (), ТОВ «Неон Компані» (), ТОВ «Деліо Гранд» (), ТОВ «Айросс» (), ТОВ «Віда Лайн» (), ТОВ «Бізнес Інвест ЛТД» () на суму 3096024 гривні, що підтверджується висновком фахівця № 24/26-50-28-08 від 20 липня 2015 року.

Крім того, невстановлені особи в період 2013 2015 років умисно повторно з метою прикриття незаконної діяльності зареєстрували ряд суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб), серед яких ТОВ «Оптіма Капітал» (), ТОВ «Доріо Груп» (), ТОВ «Аркада Бізнес Груп» (), ТОВ «Торенс Груп» (), ТОВ «Аверс Компані ЛТД» (), ТОВ «Оптіма Плюс ЛТД» (), ТОВ «Астекс Гарант» (), ТОВ «Пром-Інж-Стандарт» (), ТОВ «Крістал Трейд Груп» (), ТОВ «Бриффінг ЛТД» (), ТОВ «Неон Компані» (), ТОВ «Деліо Гранд» (), ТОВ «Айросс» (), ТОВ «Віда Лайн» (), ТОВ «Бізнес Інвест ЛТД» ().

Досудовим розслідуванням встановлено, що особою, відповідальною за ведення діяльності на ТОВ «Компанія «Стальсервіс» (), є директор ОСОБА_12 .

Крім того, органи досудового розслідування вважають встановленим, що особою, яка сприяє незаконній діяльності на ТОВ «Компанія «Стальсервіс» та безпосередньо ОСОБА_12 , є ОСОБА_10 .
Зокрема, використовуючи банківські рахунки ТОВ «Оптіма Капітал» (), ТОВ «Доріо Груп» (), ТОВ «Аркада Бізнес Груп» (), ТОВ «Торенс Груп» (), ТОВ «Аверс Компані ЛТД» (), ТОВ «Оптіма Плюс ЛТД», ТОВ «Пром-Інж-Стандарт» (), ТОВ «Крістал Трейд Груп» (), ТОВ «Бриффінг ЛТД» (), ТОВ «Неон Компані» (), ТОВ «Деліо Гранд» (), ТОВ «Айросс» (), ТОВ «Віда Лайн» (), ТОВ «Бізнес Інвест ЛТД» (), ОСОБА_10 надавав можливість безпідставно формувати податковий кредит з податку на додану вартість та валові витрати з податку на прибуток реально діючим суб`єктам господарської діяльності. Крім того, незаконна діяльність ОСОБА_10 полягала у створенні умов для переведення безготівкових коштів у готівку та в організації передачі замовникам первинних і бухгалтерських документів по операціях, що носять безтоварний характер.

Також встановлено, що ОСОБА_10 у своїй незаконній діяльності використовує індивідуальний банківський сейф (ячейку) в ПАТ «Марфін Банк» (МФО 328168) в місті Дніпропетровськ.

На виконання ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 08 лютого 2016 року було проведено 11 лютого 2016 року обшук в приміщенні ПАТ «Марфін Банк» за адресою: місто Дніпропетровськ, проспект Кірова, 129, за результатами якого складено протокол.

В ході обшуку було вилучено документи, які становлять банківську таємницю та свідчать про користування ОСОБА_10 індивідуальним банківським сейфом (ячейкою) № НОМЕР_1 в ПАТ «Марфін Банк» за адресою: місто Дніпропетровськ, проспект Кірова, 129, на які прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі слідчого судді.

Крім того, в ході проведення зазначеної слідчої дії було проведено обшук індивідуального банківського сейфу (ячейки) № НОМЕР_1 , яку використовує ОСОБА_10 . У вказаному індивідуальному банківському сейфі (ячейці) було відшукано та вилучено грошові кошти на загальну суму 340000 (триста сорок тисяч) доларів США.

18 лютого 2016 року старший слідчий 2-го ВКР СУ ФР ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у місті Києві ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 міста Києва ОСОБА_7 , звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000126 на грошові кошти в сумі 340000 (триста сорок тисяч) доларів США, що були тимчасово вилучені в ході обшуку 11 лютого 2016 року з індивідуального банківського сейфу (ячейки) № НОМЕР_1 в ПАТ «Марфін Банк» (МФО 328168) за адресою: місто Дніпропетровськ, проспект Кірова, 129, якою безпосередньо користується ОСОБА_10 .

Задовольняючи клопотання старшого слідчого, внесене в межах кримінального провадження № 0000126, про накладення арешту на грошові кошти в сумі 340000 (триста сорок тисяч) доларів США, що були тимчасово вилучені в ході обшуку 11 лютого 2016 року з індивідуального банківського сейфу (ячейки) № НОМЕР_1 в ПАТ «Марфін Банк» (МФО 328168) за адресою: місто Дніпропетровськ, проспект Кірова, 129, якою безпосередньо користується ОСОБА_10 , слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення старшого слідчого ОСОБА_11 та,дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують правові підстави, передбачені ч. 2 ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вказані грошові кошти, оскільки вони відповідають критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України.

З таким рішенням слідчого судді можливо погодитися тільки частково з огляду на наступні обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Між тим, слідчий суддя, прийшовши до обґрунтованого висновку про необхідність накласти арешт на вищевказані грошові кошти в сумі 340000 (триста сорок тисяч) доларів США, як на докази вчинення кримінального правопорушення, застосував в якості правової підстави для накладення на них арешту ч. 2 ст. 170 КПК України в редакції, яка з 11 грудня 2015 року втратила чинність відповідно до Закону України № 769-VІІІ від 10 листопада 2015 року. В даному випадку слідчий суддя мав керуватися ч. 3 ст. 170 КПК України в редакції Закону України № 769-VІІІ від 10 листопада 2015 року, якою підставою для арешту майна визначено в тому числі наявність розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, а метою арешту такого майна є, відповідно до ч. 2 тієї ж статті, забезпечення кримінального провадження.

В свою чергу, поряд з іншими підставами, як на доказ вчинення кримінального правопорушення ставилося питання накласти арешт на зазначені грошові кошти в сумі 340000 доларів США і в клопотанні старшого слідчого, у зв`язку з чим, хоча дане клопотання теж містить посилання на ч. 2 ст. 170 КПК України в редакції, яка з 11 грудня 2015 року втратила чинність, однак в ньому приведені доводи, підстави та мета для накладення арешту на грошові кошти у вказаній сумі, які не суперечили діючому кримінальному процесуальному законодавству на час внесення старшим слідчим клопотання про їх арешт.

Більш того, колегія суддів звертає увагу, що на теперішній час вказані грошові кошти постановою старшого слідчого ОСОБА_11 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а це свідчить, що тільки накладення на них арешту дасть можливість забезпечити кримінальне провадження.

Оскільки слідчим суддею при винесенні оскаржуваної ухвали були допущені істотні порушення кримінального процесуального закону, зокрема, при накладенні арешту на грошові кошти застосовано норму закону, яка втратила чинність, то ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали про часткове задоволення апеляційних скарг представників власника майна та про задоволення клопотання старшого слідчого 2-го ВКР СУ ФР ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у місті Києві ОСОБА_11 і накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000126 на грошові кошти в сумі 340000 (триста сорок тисяч) доларів США, що були вилучені в ході обшуку 11 лютого 2016 року з індивідуального банківського сейфу (ячейки) № НОМЕР_1 в ПАТ «Марфін Банк» (МФО 328168) за адресою: місто Дніпропетровськ, проспект Кірова, 129, якою безпосередньо користується ОСОБА_10 .

До такого висновку колегія суддів приходить з огляду на те, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення грошових коштів та забезпечення кримінального провадження, а суд апеляційної інстанції на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно. Тому доводи представників власника майна про відсутність підстав для накладення арешту на вищевказані грошові кошти слід визнати непереконливими.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт грошових коштів, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги представників власника майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 18 лютого 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого 2-го ВКР СУ ФР ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у місті Києві ОСОБА_11 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 міста Києва ОСОБА_7 , та накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000126 на грошові кошти в сумі 340000 (триста сорок тисяч) доларів США, що були вилучені в ході обшуку 11 лютого 2016 року з індивідуального банківського сейфу (ячейки) № НОМЕР_1 в ПАТ «Марфін Банк» (МФО 328168) за адресою: місто Дніпропетровськ, проспект Кірова, 129, якою безпосередньо користується ОСОБА_10 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого 2-го ВКР СУ ФР ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у місті Києві ОСОБА_11 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 міста Києва ОСОБА_7 , про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000126 на грошові кошти в сумі 340000 (триста сорок тисяч) доларів США, що були вилучені в ході обшуку 11 лютого 2016 року з індивідуального банківського сейфу (ячейки) № НОМЕР_1 в ПАТ «Марфін Банк» (МФО 328168) за адресою: місто Дніпропетровськ, проспект Кірова, 129, якою безпосередньо користується ОСОБА_10 , задовольнити.
Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000126 на грошові кошти в сумі 340000 (триста сорок тисяч) доларів США, що були вилучені в ході обшуку 11 лютого 2016 року з індивідуального банківського сейфу (ячейки) № НОМЕР_1 в ПАТ «Марфін Банк» (МФО 328168) за адресою: місто Дніпропетровськ, проспект Кірова, 129, якою безпосередньо користується ОСОБА_10 .

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3