Справа №678/10/16-к
Провадження №1-кп-678-32/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2016 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

їх представника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Летичів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000410 від 02 вересня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, студента 4 курсу Запорізького національного технічного університету, раніше не судимого,

- за ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02 вересня 2015 року близько 4 год. на 323 км. + 560 м. автодороги державного значення М-12 сполученням «Стрій - Тернопіль - Кіровоград - Знам`янка», неподалік с. Вербка Летичівського району Хмельницької області ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки «Daewoo» моделі «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушуючи та ігноруючи вимоги пп. 2.3 (б), 10.1, 12.2, 12.6 (ґ) та вимог лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, внаслідок відволікання від керування керованого ним транспортного засобу, виїхав на зустрічну смугу руху та, не впевнившись в безпечності даного маневру, допустив зіткнення із автомобілем марки «Dacia» моделі «Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухаючись по своїй смузі руху та виконуючи вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, був позбавлений технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути зіткнення із зустрічним автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 : ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби); ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що небезпечні для життя в момент заподіяння.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_9 порушив вимоги пп. 2.3 (б), 10.1, 12.2, 12.6 (ґ) та вимог лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. Правил дорожнього руху якими передбачено:

п. 2.3 (б) - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.2 - у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

п. 12.6 (ґ) - поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Горизонтальна розмітка має таке значення:

1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Вищезазначені порушення правил безпеки руху знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - заподіяння потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та тяжких.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю і вказав, що жодним чином не оспорює фактичні обставини, які вказані в обвинуваченні, щиро кається, усвідомлює суспільну небезпечність вчиненого, щиро жалкує, що так сталось, ДТП сталось неумисно, просить вибачення у потерпілих, просить призначити найменш суворе покарання, за можливості штраф, який спроможний буде сплатити, та не позбавляти його права водіння транспортними засобами.

При цьому показав, що приблизно о 20 год. 01 вересня 2015 року виїхав разом з друзями ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на автомобілі ОСОБА_11 марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з смт. Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області до м. Львів на відпочинок. Спочатку за кермом був ОСОБА_11 , але приблизно за 100 км перед м. Вінниця, орієнтовно о 01 год. 02 вересня 2015 року, водій стомився і за кермо автомобіля сів він. В нічний час близько 04 год. проїхав с. Вербка Летичівського району Хмельницької області та рухався далі за вантажним автомобілем, що був попереду приблизно 1 км., в автомобілі усі спали. У зв`язку з нічним часом, втомою, заснув за кермом і отямився тоді, коли відбулось зіткнення його автомобіля із автомобілем «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , що рухався в напрямку м. Вінниця. Допускає, що у зв`язку з тим, що заснув, виїхав на зустрічну смугу руху, оскільки гальмівного шляху автомобіля, яким керував, не було. Одразу після ДТП намагався надати невідкладну допомогу постраждалим, викликано було міліцію та швидку медичну допомогу. Для потерпілого ОСОБА_8 повністю відшкодував усю завдану шкоду, для потерпілого ОСОБА_4 та його родини 04 вересня 2015 року перерахував 10000 грн. на лікування.

Дослідивши докази по справі суд вважає, що вина обвинуваченого є доведеною.

Так, обставини пред`явленого обвинувачення ОСОБА_9 не оспорює.

Потерпілий ОСОБА_8 підтвердив покази обвинуваченого ОСОБА_9 про час та місце виїзду, а також про те, що за 100 км до м. Вінниця, орієнтовно о 01 год. 02 вересня 2015 року, за кермо сів ОСОБА_9 , проте обставини ДТП йому невідомі, оскільки спав. Після ДТП отямився лише на 3 день у лікарні. Будь-яких претензій до ОСОБА_9 немає, оскільки той повністю відшкодував йому спричинену шкоду, просить його суворо не карати, не позбавляти водійських прав.

Потерпілий ОСОБА_4 показав, що приблизно о 03 год. 30 хв. 02 вересня 2015 року разом з матір`ю ОСОБА_6 та сестрою ОСОБА_5 виїхав з смт. Летичів автомобілем «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на відпочинок до моря, авто було у справному стані. В процесі руху перед с. Вербка Летичівського району Хмельницької області побачив, як за 150-200 м на його смугу руху виїхав автомобіль, здійснюючи обгін вантажного автомобіля, тому скинув швидкість і скерував автомобіль більше вправо. Проте, зустрічний автомобіль їхав прямо на нього, тому застосував екстрене гальмування, його засліпило світлом фар і він не міг здійснити маневр для уникнення зіткнення, оскільки зліва якраз проїжджав вантажний автомобіль, а часу скерувати автомобіль більше вправо вже не було, в зв`язку з чим відбулось зіткнення. Одразу після ДТП підбіг водій «Daewoo Lanos» ОСОБА_9 і вибачився, сказав, що заснув за кермом, намагався допомогти. Була викликана міліція та швидка медична допомога. Вважає, що обвинуваченому має бути призначене не суворе покарання без позбавлення його права керування транспортними засобами.

Потерпіла ОСОБА_5 показала, що приблизно о 04 год. 02 вересня 2015 року виїхали з дому в смт. Летичів на відпочинок до моря, перебувала на передньому пасажирському сидінні. Поряд з с. Вербка Летичівського району Хмельницької області побачила, як автомобіль різко виїхав на їх смугу руху, засліпило світло фар і після цього відбулось зіткнення, поряд по зустрічній смузі саме проїжджав вантажний автомобіль. Зі слів брата відомо, що водій ОСОБА_9 сказав, що заснув за кермом і вибачився. Після цього її та матір, яка найбільше постраждала від ДТП, а також пасажира іншого автомобіля, забрала швидка в лікарню. В подальшому ОСОБА_9 у неї попросив вибачення, тому його вибачає, вважає, що його не потрібно суворо карати та не позбавляти права керування транспортними засобами.

Потерпіла ОСОБА_6 показала, що приблизно о 03 год. 30 хв. 02 вересня 2015 року виїхала з смт. Летичів разом з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на відпочинок до моря. За кермом був син, донька спереду на пасажирському сидінні, а вона прилягла на задньому сидінні. Через деякий час, перед с. Вербка Летичівського району Хмельницької області, почула крик сина, тому піднялась та побачила як в них їде автомобіль, її засліпило світлом фар, після цього відбувся різкий удар. Коли отямилась, то почула, що водій авто вибачався, казав, що заснув за кермом. В подальшому її з донькою, пасажира іншого авто забрала швидка. Оскільки ОСОБА_9 молодого віку, попросив вибачення, тому вважає, що його не потрібно суворо карати та не позбавляти права керування транспортними засобами.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини його винуватість також підтверджується:

протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02 вересня 2015 року складеного у період 4 год. 50 хв. 6 год. 10 хв., планом-схемою до протоколу, фототаблицею до протоколу, згідно якого місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться на 323 км. + 560 м. автодороги «Стрій Кіровоград Знам`янка», неподалік с. Вербка Летичівського району Хмельницької області у напрямку м. Вінниця, дорожнє покриття асфальтобетонне, сухе без вибоїн. На проїжджій частині нанесені лінії поздовжньої розмітки для розділення зустрічних потоків транспортних засобів (суцільна). Встановлено положення транспортних засобів, їх гальмівний шлях тощо (т. 2 а.с. 7-16);

висновком експерта №280 від 21 жовтня 2015 року згідно якого у ОСОБА_6 , 1949 року народження, виявлено тілесні ушкодження у вигляді: підшкірних крововиливів не вказаних ділянок обличчя та повік обидвох очей; переломів верхньої щелепи, лівої виличної кістки, стінок решітчастого лабіринту, кісток носа, стінок гайморових пазух, нижніх стінок орбіт, кісток основи черепа, що могли утворитись від травмуючої дії тупих твердих предметів якими в свою чергу могли бути виступаючі конструктивні частини салону автомобіля, не виключено в строк та при обставинах вказаних у постанові про призначення судово-медичної експертизи і згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», які затверджені Наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що небезпечні для життя в момент заподіяння (т. 2 а.с. 114-116);

висновком судово-медичної експертизи №281 від 21 жовтня 2015 року згідно якого у ОСОБА_5 , 1970 року народження, виявлено тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин верхнього відділу грудної клітки справа; підшкірного крововиливу верхнього відділу грудної клітки справа, перелому середньої третини тіла правої ключиці, що могло утворитись від травмуючої дії тупих твердих предметів якими в свою чергу могли бути виступаючі конструктивні частини салону автомобіля, не виключено в строк та при обставинах вказаних у постанові про призначення судово-медичної експертизи і згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», які затверджені Наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби) (т. 2 а.с. 105-106);

висновком судово-медичної експертизи №313 від 09 листопада 2015 року згідно якого у ОСОБА_8 , 1996 року народження, виявлено тілесні ушкодження, що могли утворитись від травмуючої дії тупих твердих предметів, якими в свою чергу могли бути виступаючі конструктивні частини салону автомобіля не виключено в строк та при обставинах вказаних у постанові про проведення судово-медичної експертизи та згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», які затверджені Наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року, відносяться до категорії: тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що призвели до короткочасного розладу здоров`я (не більше 21 доби) - осадження шкіри не вказаних ділянок обличчя, лобної ділянки, струс головного мозку; тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби) - закритий перелом діафізу правої стегнової кістки (т. 2 а.с. 86-88);

висновком автотехнічної експертизи №398А від 26 листопада 2015 року згідно якого в заданій дорожній ситуації, тобто в умовах зміни напрямку руху з виїздом на зустрічну смугу руху автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок відволікання водія ОСОБА_9 від керування транспортним засобом (водій ОСОБА_9 заснув за кермом під час руху), вказаний водій повинен був діяти відповідно до вимог пп. 2.3 (б), 10.1, 12.2, 12.6 (ґ) та вимог лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху (п. 1). В заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог пп. 10.1, 12.3, 12.6 (ґ) Правил дорожнього руху (п. 2). При заданих слідством обставинах пригоди водій автомобіля «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , виконуючи вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, був позбавлений технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути зіткнення із зустрічним автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , так як навіть повна зупинка керованого ним транспортного засобу до моменту зіткнення не виключала самої можливості скоєння зіткнення (п. 3) (т. 2 а.с. 132-134);

висновком судової інженерно-технічної експертизи технічного стану транспортного засобу №20А від 01 лютого 2016 року, згідно якого на момент огляду робоча гальмова система та рульове керування автомобіля «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебували в працездатному стані, ознак які б свідчили про несправність вказаних систем до моменту ДТП не встановлено. Ходова частина перебувала в несправному стані (п. 1). Несправності ходової частини носять аварійний характер та виникли в процесі розвитку ДТП (п. 2) (т. 2 а.с. 149-153);

висновком судової інженерно-технічної експертизи технічного стану транспортного засобу №21А від 01 лютого 2016 року згідно якого на момент огляду ходова частина, робоча гальмова система та рульове керування автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебували в несправному стані (п. 1). Виявлені під час дослідження несправності вказаних систем носять аварійний характер та виникли в процесі розвитку ДТП (п. 2) (т. 2 а.с. 141-145).

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року (далі Постанова) роз`яснено, що порушення особою правил безпеки дорожнього руху чи експлуатації транспорту, яке спричинило наслідки, передбачені різними частинами ст. 286 КК, слід кваліфікувати як один злочин за тією частиною цієї статті, яка передбачає більш тяжкі наслідки.

Таким чином суд вважає, що вина ОСОБА_9 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості та тяжке тілесне ушкодження, є доведеною і його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, є тяжким.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 органами досудового розслідування і судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, про що свідчить повне визнання ним своєї вини та готовність нести передбачену законом відповідальність, усвідомлення суспільної небезпечності вчиненого, повне добровільне відшкодування завданого збитку для потерпілого ОСОБА_8 , добровільне часткове відшкодування завданого збитку для потерпілого ОСОБА_4 (10000,00 грн.), надання медичної або іншої допомоги потерпілим безпосередньо після вчинення злочину.

ОСОБА_9 на обліках у лікарів нарколога, психіатра, невропатолога не перебуває, до складу сім`ї входить мати ОСОБА_13 , 1972 року народження, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності не притягався, раніше не судимий, посвідчення водія видане 21 липня 2011 року (категорія В), неодноразово нагороджувався грамотами за високі спортивні досягнення (т. 2 а.с. 68, 69, 154-163).

Із довідки Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області від 07 березня 2016 року вбачається, що разом з ОСОБА_9 проживає бабуся ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у зв`язку з похилим віком та станом здоров`я потребує сторонньої допомоги для пересування, так як самостійно рухатися не може. Для лікування та консультації в закладах охорони здоров`я потребує підвезення, яке їй забезпечує онук ОСОБА_9 .

Частиною 2 статті 286 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Згідно ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У п. 20 Постанови роз`яснено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Виходячи з принципів законності, справедливості, індивідуалізації і достатності покарання, досягнення мети виправлення обвинуваченого суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції статті означеного Закону у виді позбавлення волі в мінімальній межі санкції статті означеного Закону як необхідне та достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням всіх вищенаведених обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, думку усіх потерпілих про призначення обвинуваченому найменш суворого покарання та можливість його виправлення без реального відбуття покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_9 без відбування покарання з прийняттям рішення про звільнення від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного йому іспитового строку не вчинить нового злочину, при цьому вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України з метою організації органами виконання покарань належного контролю за його поведінкою.

Враховуючи думку усіх потерпілих про відсутність необхідності застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом, суд приходить до висновку про можливість не застосовувати вказане додаткове покарання до ОСОБА_9 .

Суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України та обрання обвинуваченому покарання у виді штрафу, оскільки при призначенні покарання судом вже враховано всі пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані, які характеризують обвинуваченого, та на підставі цих обставин застосовується мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України без застосування додаткового покарання. Крім того, внаслідок ДТП для двох потерпілих спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби), а для однієї потерпілої тяжкі тілесні ушкодження, як такі, що небезпечні в момент заподіяння.

Потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов не пред`являвся.

Потерпілим ОСОБА_4 пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що внаслідок ДТП автомобілю завдано механічних пошкоджень і матеріальний збиток складає 53503,41 грн. Витрати за проведення огляду та дослідження автомобіля становлять 800,00 грн., послуги евакуатора 1400,00 грн. У зв`язку з перебуванням матері в Хмельницькій обласній лікарні в період з 02 вересня по 16 вересня 2015 року змушений був її доглядати, витрати на дорогу становлять 146,45 грн. Були також понесені витрати на листування з страховою компанією в сумі 53,86 грн. Після ДТП стан здоров`я погіршився і в період з 17 вересня 2015 року по 25 вересня 2015 року проходив стаціонарне лікування, були витрачені кошти на придбання ліків в сумі 1496,73 грн. Матеріальна шкода всього становить 57400,45 грн. Через ДТП переніс також моральні страждання, оскільки відбулось пошкодження та частково знищення належного йому майна, автомобіль відновлювати економічно не доцільно, транспортний засіб вже не може бути використано за призначенням. На даний час не може користуватись автомобілем і змушений користуватись громадським транспортом, таксі. В момент ДТП пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє життя, а також страху за життя матері та сестри. Кілька років відкладали кошти на відпочинок на морі, однак через ДТП мрія не була здійснена. До теперішнього часу відчуває сильні душевні хвилювання. Розмір моральної шкоди оцінює в сумі 60000,00 грн.

Потерпілою ОСОБА_5 пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження, в період з 02 вересня 2015 року по 15 вересня 2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Летичівській ЦРЛ, витрати на лікування становлять 3482,06 грн. Їй завдана моральна шкода, яку оцінює в розмірі 40000,00 грн. Зокрема, через ДТП відбулись негативні зміни у її житті, перенесла фізичний біль та психологічний стрес від пережитого, які супроводжувалися почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє життя. Існує необхідність в подальшому проходити періодичне амбулаторне та стаціонарне лікування. Дотепер має проблеми зі здоров`ям, турбують періодичні болі, існує обмежена фізична активність.

Потерпілою ОСОБА_6 пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в період з 02 вересня 2015 року по 16 вересня 2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Хмельницькій обласній лікарні, внаслідок ДТП отримала тяжкі тілесні ушкодження, як такі, що небезпечні для життя в момент заподіяння. На лікування понесені витрати в розмірі 4302,43 грн. Також завдана моральна шкода, яку оцінює в розмірі 80000,00 грн. Зокрема, через ДТП та отримані травми відбулись негативні зміни у її житті, існують негативні спогади, тривога, порушено сон, виникли нервозність та дратівливість. За час лікування як стаціонарно, так і амбулаторно не могла самостійно харчуватись та потребувала постійної допомоги рідних і у зв`язку з цим почувала себе як джерело клопоту та обмежень для близьких. В момент ДТП перенесла фізичний біль та психологічний стрес від пережитого, які супроводжувалися почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє життя. Існує необхідність в подальшому проходити періодичне амбулаторне та стаціонарне лікування. Дотепер має проблеми зі здоров`ям, турбують періодичні болі, існує обмежена фізична активність.

В судовому засіданні потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вказали, що позовні вимоги заявили лише до ОСОБА_9 , на даний час будь-яких претензій до страхової компанії не мають, вважають, що саме обвинувачений має їм відшкодувати завдану майнову та моральну шкоду.

ОСОБА_9 вважає, що цивільні позови потерпілих необхідно залишити без розгляду і роз`яснити їм право в першу чергу звернутись в страхову компанію для відшкодування страхових виплат. Після відшкодування страховою компанією коштів для потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 готовий їм відшкодувати залишок, що буде не відшкодованим. Не оспорює, що внаслідок ДТП потерпілим заподіяна майнова та моральна шкода. Докази, що надані потерпілими на підтвердження майнової шкоди, не оспорює, однак вважає, що заявлений розмір моральної шкоди є завищеним.

14 березня 2016 року ухвалою суду, за клопотанням захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , було залучено як співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дніпроінмед».

В судових засіданнях сторони суду пояснили, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дніпроінмед» у лютому 2016 року змінила назву на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ДІМ «Страхування».

Означене підтвердилось в направлених суду письмових запереченнях згідно яких Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ДІМ «Страхування» просить закрити провадження по справі в частині пред`явленого цивільного позову в зв`язку з неможливістю її розгляду в порядку кримінального судочинства. Посилається на те, що цивільні позивачі у встановленому законом порядку із заявою про виплату страхового відшкодування та документами, що посвідчують право майнової вимоги до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ДІМ «Страхування» не зверталися, що позбавило страхову компанію можливості прийняти вмотивоване рішення за результатами такого звернення та встановити чи дійсно заявлена подія є страховим випадком.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Вирішуючи цивільний позов потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд враховує постанову Верховного Суду України по справі №6-2808цс15 від 20 січня 2016 року, де зазначено наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

... За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Отже, зі змісту означеної Постанови Верховного Суду України випливає наявність абсолютного права потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди.

Враховуючи те, що потерпілі бажають відшкодування шкоди саме за рахунок особи, яка завдала їм шкоди (обвинуваченого), а не зі страхової компанії, тому їх вимоги до ОСОБА_9 є обґрунтованими.

Згідно п. 23 Постанови потерпілий, якому внаслідок учинення транспортного злочину заподіяно моральну, фізичну чи майнову шкоду, вправі пред`явити цивільний позов про її відшкодування, який має бути розглянутий разом із кримінальною справою.

Отже, потерпілий має право пред`явити позов під час розгляду кримінального провадження, тому доводи обвинуваченого і його захисника, страхової компанії про необхідність розгляду позовних вимог потерпілих лише в порядку цивільного судочинства є необґрунтованими.

Відповідно до звіту №067/15, що складений 15 листопада 2015 року експертом автотоварознавцем ОСОБА_15 , матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП станом на дату оцінки складає 53503,41 грн. (т. 2 а.с. 30-48).

В судовому засіданні ОСОБА_9 не оспорював матеріальні витрати, які понесли потерпілі під час лікування, а також визначений експертом автотоварознавцем матеріальний збиток, тому цивільні позови потерпілих в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Зокрема, на користь потерпілого ОСОБА_4 підлягають стягненню: витрати на придбання ліків - 1496,73 грн., витрати на листування з страховою компанією 53,86 грн., транспортні витрати 146,45 грн., витрати на послуги евакуатора 1400,00 грн., витрати за проведення огляду та дослідження автомобіля 800,00 грн., витрати на оцінку пошкодженого автомобіля 53503,41 грн., а всього - 57400,45 грн.

На користь потерпілої ОСОБА_5 підлягають стягненню витрати на придбання ліків в сумі 3482,06 грн.

На користь потерпілої ОСОБА_6 підлягають стягненню витрати на придбання ліків в сумі 4302,43 грн.

У зв`язку з тим, що потерпілі позовні вимоги до страхової компанії не пред`являли, тому в задоволенні позову до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ДІМ Страхування» необхідно відмовити.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, роз`яснень, що містяться у п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ч. 1, п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до змісту ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Із довідки Летичівської центральної районної лікарні від 23 грудня 2015 року вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходилася на стаціонарному лікуванні з 02 вересня 2015 року по 15 вересня 2015 року (т. 2 а.с. 111).

Із довідки Хмельницької обласної лікарні від 24 грудня 2015 року вбачається, що ОСОБА_6 перебувала на лікуванні в період з 02 вересня 2015 року по 16 вересня 2015 року у відділенні щелепно-лицьової хірургії (т. 2 а.с. 122).

Виходячи з того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спричинено відповідно середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження, з врахуванням характеру, обсягу та тривалості їх фізичних та душевних страждань, зокрема у відчутті ними болю, необхідності довготривалого медикаментозного, відновлювального та реабілітаційного лікування, у порушенні їх нормальних життєвих зв`язків, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що цивільні позови по відшкодуванню моральної шкоди підлягають задоволенню частково, зокрема позов ОСОБА_5 на суму 30000,00 грн., а позов ОСОБА_6 на суму 50000,00 грн.

Є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди на суму 15000,00 грн., при цьому суд виходить з того, що внаслідок ДТП потерпілий фактично втратив право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, хоча від ДТП безпосередньо не отримав тілесні ушкодження, однак у зв`язку з погіршенням стану здоров`я після ДТП в подальшому (в період з 17 вересня 2015 року по 25 вересня 2015 року) проходив курс лікування.

На погляд суду сума задоволених позовних вимог буде достатньою для моральної компенсації потерпілим завданих їм моральних страждань від кримінального правопорушення, така є виваженою та справедливою як стосовно потерпілих, так і стосовно обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07 липня 1995 року роз`яснено, що розмір судових витрат визначається і вони стягуються з засудженого в межах обвинувачення, яке визнано судом доведеним. У разі постановлення виправдувального вироку судові витрати приймаються на рахунок держави.

Враховуючи те, що винуватість ОСОБА_9 є доведеною, тому усі витрати за проведення судових експертиз в сумі 1288,98 грн., що підтверджуються довідками (т. 2 а.с. 131, 140, 148), підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Судом не приймаються до уваги доводи захисника ОСОБА_10 про те, що слідчому не було потреби призначати по кримінальному провадженні судові експертизи у зв`язку з чим витрати за їх проведення необхідно віднести на рахунок держави з тих підстав, що слідчим у постанові про призначення експертизи вказувалось на те, що для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Поставлені на вирішення експертизи питання стосувалися дій в конкретних дорожніх умовах як потерпілого, так і обвинуваченого, з`ясування технічної можливості потерпілого уникнути дорожньо-транспортної пригоди. За вказаних обставин суд вважає, що призначаючи експертизи слідчий забезпечив виконання завдань кримінального провадження згідно ст. 2 КПК України, діяв у відповідності до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

Ухвалами слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 03 вересня 2015 року накладено арешт на автомобілі «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 (т. 2 а.с. 52, 56).

Враховуючи те, що постановленням вироку завершується розгляд справи по суті, тому арешт на транспортні засоби підлягає скасуванню (буде діяти до набрання вироком законної сили), автомобілі підлягають поверненню власникам (законним володільцям).

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 2-3 ч. 1 ст. 76 КК України:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільні позови ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 57400,45 грн., моральну шкоду на суму 15000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 3482,06 грн., моральну шкоду на суму 30000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 4302,43 грн., моральну шкоду на суму 50000,00 грн.

В задоволенні цивільних позовів до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ДІМ Страхування» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати на проведення експертиз на загальну суму 1288,98 грн., а саме:

судової експертизи №398 А від 26 листопада 2015 року в сумі 306,90 грн.;

судової експертизи №20 А від 01 лютого 2016 року в сумі 491,04 грн.;

судової експертизи №21 А від 01 лютого 2016 року в сумі 491,04 грн.

Скасувати арешт на майно, що накладений ухвалою слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 03 вересня 2015 року, а саме автомобіль марки «Dacia» моделі «Logan» реєстраційний номер НОМЕР_2 , типу легковий седан - В, 2005 року випуску, зеленого кольору, власником якого, відповідно до свідоцтва транспортного засобу НОМЕР_3 , являється ОСОБА_16 , АДРЕСА_2 , та який перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_3 .

Скасувати арешт на майно, що накладений ухвалою слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 03 вересня 2015 року, а саме автомобіль марки «Daewoo» моделі «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, білого кольору, типу загальний легковий седан В, власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ОСОБА_17 , жителька АДРЕСА_4 .
Після набрання вироком законної сили транспортні засоби повернути власникам (законним володільцям).
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід ОСОБА_9 не обирати.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя підпис ОСОБА_1 .

Суддя Летичівського

районного суду ОСОБА_1