ун. № 759/7519/16-к
пр. № 1-кп/759/525/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2016 року Святошинський районний суд м.Києва
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
та обвинуваченої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0010933 відносно обвинуваченої
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки м.Воркута Республіки Комі Російської Федерації, росіянки, громадянки Російської Федерації, з середньою освітою,
не одруженої, не працюючої, проживаючої в
АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 10.11.2014 року Шевченківським районним судом м. Києва
за ст. 185 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі
ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,-
встановив:
Обвинувачена ОСОБА_6 05.12.2014, приблизно в 19 годин 10 хвилин, знаходячись в салоні маршрутного таксі № 817 міжміського сполучення «м. Київ с. Бабинці», розташованого біля зупинки громадського транспорту станція метро «Академмістечко» навпроти буд. № 87 по бул. Вернадського в м. Києві, повторно таємно викрала чуже майно, яке належить потерпілому ОСОБА_4 , а саме: фотоапарат «Canon EOS 650D» з об`єктивом «Canon EF 40 mm f/2.8 STM», завдавши майнову шкоду на загальну суму 8644 грн.

При цьому, обвинувачена ОСОБА_6 05.12.2014, приблизно о 18 годин 50 хвилин, прибула до зупинки громадського транспорту станція метро «Академмістечко», розташованої навпроти буд. № 87 по бул. Вернадського в м. Києві, де облаштовано зупинки автобусів міжміського сполучення, з метою скоєння крадіжок, прослідувала до салону маршрутного таксі № 817 міжміського сполучення «м. Київ с. Бабинці» та, сівши на вільне місце, почала спостерігати за громадянами, які заходили до салону, з метою виявити особу, майно якої можна було б таємно викрасти. В цей час обвинувачена ОСОБА_6 звернула увагу на потерпілого ОСОБА_4 , який увійшовши до маршрутного таксі, залишив на вільному пасажирському сидінні, розташованому неподалік від місця обвинуваченої ОСОБА_6 , власний рюкзак з речами та вийшов на вулицю.

З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на повторне, таємне викрадення чужого майна, обвинувачена ОСОБА_6 , скориставшись тим, що присутні в салоні маршрутного таксі пасажири за її діями не спостерігали, приблизно в 19 годин 10 відчинила рюкзак потерпілого ОСОБА_4 та, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, повторно, таємно викрала з нього фотоапарат «Canon EOS 650D», с/н 01, вартістю 7250 грн., з об`єктивом «Canon EF 40 mm f/2.8 STM», с/н , вартістю 1394 грн., а всього майна на загальну суму 8644 грн., після чого з місця вчинення злочину втекла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду.

Крім цього, обвинувачена ОСОБА_6 28.03.2016 року, приблизно в 14 годин 47 хвилин, знаходячись в салоні автобусу міжміського сполучення «Київ-Житомир», розташованого по пр. Перемоги, 136 в м. Києві, повторно таємно викрала чуже майно, яке належить потерпілій ОСОБА_5 та перебувало у неповнолітнього ОСОБА_7 , а саме: ноутбук «Lenovo IdeaPad 100-15IBD (80QQ004JUA) Black», завдавши потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 3495 грн.
Так, обвинувачена ОСОБА_6 28.03.2016, приблизно в 14 годин 36 хвилин, прибула до перехрестя вул. Семашка та пр. Перемоги, в м. Києві, де розташована зупинка автобусів міжміського сполучення та, зупинившись навпроти вхідних дверей автобусу «Neoplan», д.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, біля лобового скла якого була наявна маршрутна табличка з написом «Житомир пр. Перемоги» та почала спостерігати за громадянами, які заходили до салону, з метою виявити особу, майно якої можна було б таємно викрасти. Приблизно в 14 годин 38 хвилин 28.03.2016 року обвинувачена ОСОБА_6 разом з іншими пасажирами пройшла в салон автобусу та, оглянувши салон, приблизно в 14 годин 39 хвилин, прослідувала на вулицю, знову зупинившись навпроти вхідних дверей.

Приблизно в 14 годин 45 хвилин 28.03.2016 обвинувачена ОСОБА_6 звернула увагу на неповнолітнього ОСОБА_7 , який прослідував до салону автобусу «Neoplan», д.н. НОМЕР_1 , тримаючи на плечі сумку для ноутбуку.

З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на повторне, таємне викрадення чужого майна, обвинувачена ОСОБА_6 дочекалась, коли неповнолітній ОСОБА_7 , приблизно в 14 годин 46 хвилин, 28.03.2016 року, залишивши в салоні сумку з ноутбуком, вийшов на вулицю, прослідувала в салон автобусу і скориставшись тим, що присутні в салоні автобусу пасажири за її діями не спостерігали, підійшла до місця, де знаходилась сумка неповнолітнього ОСОБА_7 , та з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, повторно, таємно викрала з неї ноутбук «Lenovo IdeaPad 100-15IBD (80QQ004JUA) Black», вартість якого згідно висновку спеціаліста становить 3495 грн.та який належав матері неповнолітнього ОСОБА_7 - ОСОБА_5 . Загорнувши викрадене чуже майно у власну куртку, обвинувачена ОСОБА_6 , приблизно в 14 годин 47 хвилин, 28.03.2016 з місця вчинення злочину втекла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши ОСОБА_5 майнову шкоду.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою винність в скоєнні інкримінованого їй складу злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України визнала повністю, щиросердно розкаялась і підтвердила суду обставини скоєння нею злочину, вказавши на час, місце, спосіб та мету скоєння злочину. Заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов обвинувачена ОСОБА_6 визнала в повному обсязі.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_6 свою винність в скоєнні інкримінованого їй складу злочину визнала повністю та не оспорює фактичні обставини справи, то суд, при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показами обвинуваченої та потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Так, потерпілий ОСОБА_4 показав суду, що він 05.12.2014 року зайшов до маршрутного таксі № 817 міжміського сполучення «м. Київ с. Бабинці» та сів біля вікна, через деякий час залишив на сидінні свій портфель, а сам вийшов з салону. Через вікно побачив, що обвинувачена ОСОБА_6 сіла на сидіння поруч з його портфелем та почала щось шукати у своїй сумці, а потім вийшла з маршрутного таксі, розмовяляючи по мобільному телефону. Зайшовши до салону маршрутного таксі, він звернув увагу, що його портфель відкритий і в ньому відсутній належний йому фотоапарат «Canon EOS 650D», с/н 01, вартістю 7250 грн., з об`єктивом «Canon EF 40 mm f/2.8 STM», с/н , вартістю 1394 грн., а всього у нього викрадено майна на загальну суму 8644 грн., після чого він вибіг з маршрутного таксі та почав кликати на допомогу, а потім звернувся в поліцію з заявою про крадіжку. Приблизно через неділю на зупинці він знову побачив обвинувачену та відразу впізнав її, вона заходила до іншого маршрутно таксі. Через декілька хвилин почув, як якась жінка почала кричати, що її намагається обікрасти обвинувачена ОСОБА_6 . Вона почала тікати, однак він її наздогнав та були викликані працівники поліції. Оскільки обвинувачена не повернула йому викрадених речей, він заявив до неї цивілньий позов на суму 8644 грн.

Потерпіла ОСОБА_8 показала суду, що її неповнолітній син 28.03.2016 року поїхав до м.Києва, з собою він мав належний їй ноутбук «Lenovo IdeaPad 100-15IBD (80QQ004JUA) Black». Повертаючись додому, він зайшов до автобусу міжміського сполучення «Житомир пр. Перемоги», поклав на сидіння сумку з ноутбуком та вийшов на вулицю, щоб покликати своїх друзів, а повернувшись, побачив, що сумка розкрита та в ній відсутній ноутбук. Син почав розпитувати у пасажирів чи не бачили вони хто підходив до його сумки, на що йому повідомили про те, що бачили дівчину, яка ходила біля його сумки, він вибіг на вулицю та став шукати дівчину. В данний час викрадене їй повернуто, матеріальних претензій до обвинуваченої вона не має.

Таким чином, суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що винність обвинуваченої ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, доведена повністю і кваліфікація її дій за ст. 185 ч.2 КК України є правильною, так як вона повторно вчинила таємне викрадення чужого майна, що належить потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 згідно з вимогами ст.ст. 50 та 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, визнання обвинуваченною своєї вини, щиросердне розкаяння в скоєному, її відношення до скоєного, дані про її особу, яка на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судима, вчинила злочин в період відбуття покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.11.2014 року, і вважає за необхідне призначити їй покарання, яке є справедливим, а також необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, у вигляді позбавлення волі, оскільки вважає, що її виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства.
Приймаючи до уваги, що обвинувачена ОСОБА_6 вчинила злочин в період відбуття покарання за вироком Шевченківським районним судом м. Києва від 10.11.2014 року, то суд вважає за необхідне до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком на підставі ч. 1 ст. 71 КК України.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне задовольнити в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-376, 394, 395 КПК України, суд , -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винною в скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч. 2 КК України та призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.11.2014 року та остаточне покарання визначити у вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з 21.06.2016 року.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області, взявши її під варту в залі судового засідання.

Цивільний позов потерілого ОСОБА_4 задовольнити, стягнути з засудженої ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 8644 грн.(вісім тисяч шістсот сорок чотири гривні).

Речовий доказ по справі: ноутбук «Lenovo IdeaPad 100-15IBD (80QQ004JUA) Black» переданий потерпілій ОСОБА_5 - залишити у потерпілої ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1