АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1153/16 Справа № 205/1718/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
Головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2016 року
Цією ухвалою адвокату ОСОБА_8 було відмовлено в задоволенніклопотання про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого 17.05.2012 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст.187, ч.2 ст.298, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 ,просить ухвалу суду скасувати як не обґрунтовану і незаконну, та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 з місць позбавлення волі, при цьому зазначив, що засуджений своєю зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, тому до нього може бути застосована ст.81 КК України.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляції адвоката та просила ухвалу суду залишити без змін, засудженого ОСОБА_7 який підтримав апеляційну скаргу свого захисника та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи, вивчивши та проаналізувавши доводи, що містяться в апеляції, зіставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Колегія суддів зазначає, що вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбуття покараннязасудженого, є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд враховує не тільки поведінку засудженого під час відбування покарання, а й тяжкість і характер вчиненого злочину.

Колегія суддів вважає, що відмовляючи в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 , суд першої інстанції прийняв законне рішення, при цьому з матеріалів справи вбачається, що засуджений відбуває покарання за злочини, одне з яких є тяжким.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні зазначеного клопотання адвоката обґрунтовано встановив той факт, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, за період відбування покарання мав 2 стягнення, останнє 06.02.2015 року за вилучення заборонених речей, та 2 заохочення, також згідно характеристики, наданої адміністрацією Дніпропетровської виправної колонії №89, засуджений за час відбування покарання у колонії №89 характеризується задовільно, не працевлаштований у зв`язку із хворобою, проходить курс лікування від туберкульозу в лікувальному закладі при установі, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою встановлення з ним неслужбових стосунків, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу (Правова просвіта) реагує формально, прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, а саме читає наукову літературу, вдосконалює професійно-технічні навички, бере участь у роботі самодіяльних організацій.

Крім цього з матеріалів провадження вбачається, що рішенням комісії установи 04.06.2015 року засудженому ОСОБА_7 було відмовлено у застосування ст.82 КК України, в зв`язку з тим, що останній не став на шлях виправлення та 24.02.2016 року відмовлено у застосуванні ст.81 КК України, оскільки засуджений не довів своє виправлення.

Також засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання перебував на обліку, як особа, яка є злісним порушником режиму відбування покарання, але в зв`язку доброю поведінкою до режиму відбування покарання засудженого було знято з профілактичного обліку.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляції адвоката ОСОБА_8 не можуть бути підставою для скасування ухвали суду та задоволення апеляції, оскільки, згідно даних наданих адміністрацією Дніпропетровської виправної колонії №89 де відбуває покарання засуджений ОСОБА_7 , останній своєю поведінкою та зразковим ставленням до праці не довів свого виправлення.

Керуючись ст.ст.404,405,407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2016 року, якоюадвокату ОСОБА_8 було відмовлено в задоволенніклопотання про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4