Справа № 461/2814/16-к
В И Р О К

Іменем України

06.05.2016 року м. Львів

Галицький районний суд міста Львова

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001540 від 09.04.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Винники Львівської області, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 08.02.2012 року вироком Личаківського районного суду м. Львова за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, 70, 71 КК України до 03 років 01 місяця позбавлення волі;

2) 29.11.2012 року вироком Личаківського районного суду м. Львова за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 03 років 01 місяця позбавлення волі, звільнений з установи виконання покарання 22.05.2015 року у зв`язку з повним відбуттям покарання;

3) 23.10.2015 року вироком Личаківського районного суду м. Львова за ч. 2 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 850 грн., штраф не сплачений

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

08.04.2016 року, приблизно о 21 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту, що по вул. Підвальній, 13 у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, відкрито викрав у ОСОБА_6 мобільний телефон «Samsung GT-C6712» вартістю 1300 грн., з сім картою оператора «lifecell» вартістю 20 грн., картою пам`яті «Toshiba Micro SD 2 Gb» вартістю 100 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 1420 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 при допиті в судовому засіданні визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України. Розкаявся у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення. Показав, що дійсно 08.04.2016 року, перебуваючи на зупинці по вул. Підвальній, 13 у м. Львові, викрав у ОСОБА_6 мобільний телефон «Samsung GT-C6712» з сім-картою та картою пам`яті. Завдану матеріальну шкоду потерпілому відшкодував у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки обвинувачений в судовому засіданні не оспорював факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України при вищезазначених обставинах, учасники судового провадження проти цього не заперечували. Фактичні обставини справи є доведеними, суд вважає їх доведеними та визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та його мотиви, розмір заподіяної шкоди а також інші обставини провадження, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані його дії, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність пом`якшуючих покарання обставин.

Суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

ОСОБА_4 раніше судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Пом`якшуючими покарання обставинами є щире каяття, відшкодування шкоди потерпілому.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченогоі для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті Особливої частини КК України.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, вчинив до повного відбуття покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 23.10.2015 року, суд вважає необхідним призначитиОСОБА_4 остаточне покарання відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного приєднання до покарання, призначеного даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 23.10.2015 року. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконується самостійно.

Зважаючи на пом`якшуючі покарання обставини, суд вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений не був, процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку, передбаченому положеннями ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_4 остаточне покарання відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного приєднання до покарання, призначеного даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 23.10.2015 року, у виді чотирьох років позбавлення волі і штрафу в розмірі 850 грн.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчій інспекції про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України призначене ОСОБА_4 покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 23.10.2015 року у виді штрафу в розмірі 850 грн. виконувати самостійно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Samsung GT-C6712», який перебуває на відповідальному зберіга тнні у потерпілого ОСОБА_6 , - залишити йому за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Головуючий суддя: