Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2016 року Слідчий суддя ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши заяву ОСОБА_3 про зняття арешту з майна, що їй належить та заборони на його відчуження,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про зняття арешту з майна, що їй належить та заборони на його відчуження, який було накладено постановами слідчого прокуратури Подільського району м. Києва від 15.02.2011 року, 19.08.2011 року та 22.08.2011 року.
Посилаючись на те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах від 18 листопада 2015 року вирок Подільського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року відносно неї та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року скасовано, а справу передано на нове розслідування, просила скасувати арешт з майна, що їй належить.
Слідчий суддя, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали клопотання, прийшов до висновку про відмову в його задоволенні виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 170 КПК України 2012 року арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно зі ст. 174 КПК України 2012 року підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Судом встановлено, що постановою слідчого прокуратури Подільського району м. Києва від 15.02.2011 року накладено арешт на все майно ОСОБА_3 , постановою від 19.08.2011 року накладено арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 та постановою від 22.08.2011 року накладено арешт на земельну ділянку за адресою Київська обл., Бориспільський р-н, в межах Процівської сільської ради, Садове товариство «Перемога», яка належить ОСОБА_3 . Постанова слідчого була винесена на підставі норм КПК України 1960 року
Заявниця, яка є власником вищезазначеного майна, звернулася до слідчого Подільського УП ГУ Національної поліції в м. Києві з заявою про скасування арешту, постанови про задоволення заяви або про відмову у задоволенні заяви слідчим не було прийнято. На вказану заяву 15 червня 2016 року слідчим Подільського УП ГУ Національної поліції в м. Києві було повідомлено ОСОБА_3 , що вона не є стороною у кримінальному провадженні № 0000005, а тому надання будь-якої інформації по даному провадженню не являється можливим.
ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про скасування арешту на майно слідчим суддею.
Згідно п. 9 «Перехідних положень КПК України» (2012 року), запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності КПК, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цього КПК, тобто в порядку, визначеному КПК України (1960 року).
Судом встановлено, що накладання арешту на майно ОСОБА_3 приймалось у порядку КПК України 1960 року і питання щодо скасування арешту повинно було вирішуватись за правилами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до положень ст. 126 КПК України (1960 року), накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.
Таким чином, нормами КПК України від 28.12.1960 року передбачено прямий обов`язок слідчого щодо вирішення питання про зняття арешту з майна, у той час як слідчий суддя не наділений повноваженнями вирішувати зазначене питання.
Дії слідчого, винесені ним постанови можуть бути оскаржені прокуророві і до суду, як наголошується в ст. 234 КПК України 1960 року.
Скарги на дії слідчого в такому випадку розглядаються судом першої інстанції при попередньому розгляді справи або при розгляді її по суті, якщо інше не передбачено цим законом.
Отже, Перехідними положеннями КПК України 2012 року та кримінально-процесуальним законом 1960 року чітко визначений порядок щодо скасування арешту, накладеного на майно, а саме в порядку КПК України 1960 року, а тому не може бути предметом розгляду в порядку КПК України 2012 року.
Стаття 220 КПК України (2012 року) передбачає, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності підстав. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання.
При цьому згідно зі ст. 303 ч.1 п.7 КПК України (2012 року) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання, може бути оскаржено до слідчого судді, особою, якій відмовлено у задоволені клопотання.
У даному випадку, слідчим заяву про скасування арешту не було розглянуто належним чином, оскільки на заяву про скасування арешту не було винесено вмотивованої постанова, у відповідності до вимог ст. 220 КПК України
У зв`язку з вищевикладеним слідчий суддя вважає, що заява ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги може бути про зобов`язання вчинити певну дію.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 126 КПК 1960 року, ст. ст. 170, 174 КПК України 2012 року, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Зобов`язати слідчого слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві розглянути заяву ОСОБА_3 про скасування арешту та винести вмотивовану постанову у порядку ст. 220 КПК України.
У задоволенні заяви ОСОБА_3 в частині зняття арешту з майна, що їй належить та заборони на його відчуження відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1