06 червня 2016 року
Ухвала
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в м. Києві матеріали провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 29 лютого 2016 року щодо нього,
встановила:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до касаційного суду з скаргою в якій просить вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 29 лютого 2016 року щодо нього в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 190 КК України скасувати та закрити кримінальне провадження. Вважає, що зазначені судові рішення є незаконними та підлягають скасуванню у зв`язку із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а також неправильного застосування кримінального закону, а саме закону який не підлягає застосуванню.

Однак, касаційна скарга ОСОБА_4 не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ч. 2 ст. 427 КПК України, відповідно до пункту четвертого якої касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень. Крім того згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, що мають узгоджуватись зі ст. 436 КПК України.

Зазначаючи про порушення судами певних норм, скаржник має належно обґрунтувати такі свої доводи й вказати які саме норми закону порушено та в чому саме полягають такі порушення. Прохання, висловлене до суду касаційної інстанції, має узгоджуватись із мотивами, з яких скаржник оскаржує судові рішення.

Однак, скаржником вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримано.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких, суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу.

Зокрема, скаржник у скарзі порушує питання про скасування судових рішень постановлених щодо нього у тому числі й з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства, однак не мотивує в чому саме виразились такі порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, всупереч зазначеним вимогам ОСОБА_4 у касаційній скарзі вказує на недостовірність доказів на підставі яких постановлено судові рішення щодо нього, що виходить за межі перегляду суду касаційної інстанції.
Крім того, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються та які мають бути завірені належним чином, як це передбачено п.п. 13.6, 13.7 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженою наказом № 173 Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року.

Всупереч зазначеній нормі закону скаржником до касаційної скарги не долучено належним чином завірених копій оскаржуваних рішень.

Наявність у касаційній скарзі вказаних недоліків, позбавляє колегію суддів можливості прийняти відповідне процесуальне рішення.

Як визначено ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається скаржнику, якщо не буде усунуто недоліки касаційної скарги в установлений строк.

Залишення касаційної скарги без руху або її повернення відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів,
постановила:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 29 лютого 2016 року щодо нього залишити без руху.

Надати скаржнику для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії ухвали.

Касаційну скаргу повернути скаржнику, якщо не буде усунуто недоліки касаційної скарги в установлений строк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7