Провадження № 11-кп/792/496/16
Справа № 671/263/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.06.2016 Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі :
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження № 0000318 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 на вирок Волочиського районного суду від 6 травня 2016 року, -
В с т а н о в и л а :
Вироком Волочиського районного суду від 6 травня 2016 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Скалат, Підволочиського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, відповідно до ст. 89 КК України раніше судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 не виїжджати за межі на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися в інспекцію для реєстрації.

Ухвалено стягнути із ОСОБА_8 на користь держави 294 грн. 62 коп. судових витрат.

Питання речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, залишено домашній арешт.

За вироком суду, 06.07.2015 року близько 02 год. 30 хв. ОСОБА_8 через хвіртку проник на подвір`я будинковолодіння по АДРЕСА_2 потерпілого ОСОБА_10 і таємно викрав велосипед марки «Атала» вартістю 2394 грн.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок місцевого суду змінити. Стверджує, що в діях ОСОБА_8 по обставинах викрадення належного потерпілому майна відсутня така кваліфікуюча ознака вчиненого злочину, як проникнення у сховище, оскільки крадіжка велосипеда відбулась з подвір`я будинку потерпілого, вхід на територію якого був вільним, а сама наявність відповідної огорожі не є підставою для визнання домоволодіння сховищем. Акцентує увагу, на необхідності перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 3 на ч. 1 ст. 185 КК України та призначення ОСОБА_8 за цим законом покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі.

При обранні міри покарання, просить врахувати, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв його розкриттю злочину та добровільно відшкодував потерпілому завдані збитки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, з посиланням на зазначені в ній доводи, прокурора, який просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин у справі та перевірка їх доказами проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам справи та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що досудове розслідування, з`ясування обставин у справі та перевірка їх доказами в провадженні проведено упереджено, без з`ясування обставин, які мають значення для встановлення істини у справі, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами.
Зокрема, в процесі апеляційного розгляду ОСОБА_8 ствердив час, місце та спосіб викрадення майна, його кількість та вартість. Не заперечував обставин проникнення у домоволодіння потерпілого саме з метою викрадення належного йому велосипеда.

Показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який показав, що на початку липня 2015 року, з огородженого двору домоволодіння був викрадений належний йому велосипед, способом на який вказує обвинувачений.

Крім того, факт вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення об`єктивно стверджується даними протоколу огляду місця події з фото-таблицями з яких вбачається, що домоволодіння потерпілого огороджене, має обмежений доступ і для доступу у таке необхідно подолання певних перешкод.

Змістом протоколу проведення слідчого експерименту стверджується, що ОСОБА_8 в присутності захисника, з застосуванням відеозйомки, що виключало вчинення будь-якого тиску на нього, в деталях, вказав місце та спосіб викрадення майна потерпілого, а саме з огородженого домоволодіння ОСОБА_10 , де останній зберігав свій велосипед (а.п. 125-127).
Кількість та вартість викраденого майна стверджується послідовними показами потерпілого, висновком експерта № 616т від 15 липня 2015 року та жодним учасником кримінального провадження, в тому числі стороною захисту не оспорюється (а.п. 35-39).

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні обвинуваченим, ні його захисником не надано.
Більше того, дані твердження сторони захисту були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.
За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення злочину ОСОБА_8 , які покладені судом в основу обвинувального вироку були отриманні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.
Ті обставини, що ОСОБА_8 у нічну пору, залишаючись непоміченим, поза волею власника, без законних підстав, таємно, в тому числі з подоланням перешкоди паркану та хвіртки, якими огороджене домоволодіння, на якому родина потерпілого зберігала своє майно, діючи з прямим умислом спрямованим на незаконне заволодіння майном потерпілого, заволодів належним потерпілому ОСОБА_10 велосипедом, який зберігався на території його домоволодіння, відразу після цих дій залишив місце злочину, безпосередньо свідчить про прямі, активні та умисні дії обвинуваченого спрямовані на викрадення чужого майна крадіжку поєднану з проникненням у сховище.
При вирішенні питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого в частині проникнення до домоволодіння потерпілого ОСОБА_10 , колегія суддів враховує роз`яснення п. 11 постанови Пленуму ВСУ від 28.03.2008 року № 2 « Про деякі питання застосування судами України законодавства при дачі дозволів на тимчасове обмеження окремих конституційних прав і свобод людини і громадянина під час здійснення оперативно-розшукової діяльності, дізнання і досудового слідства», через призму дії п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р.), відповідно до яких «інше сховище» слід розуміти, зокрема, територію домоволодіння, що є в даному випадку, те, що огороджену територію домоволодіння родина потерпілого використовували для зберігання в тому числі матеріальних цінностей, оскільки там знаходилося їх майно, воно мало засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб огорожу та браму, яка замикалася, які обвинувачений подолав для досягнення своєї мети викрадення майна потерпілого.
Аналогічні висновки містяться і в правових позиціях Верховного Суду України від 24 березня 2016 року.

Посилання сторони захисту на судову практику різних судових інстанцій не може бути підставою для задоволення апеляційних вимог, оскільки такі твердження спростовуються вищенаведеними, дослідженими судом доказами. Крім того, фактичні обставини кримінальних проваджень, на які посилається захисник є не тотожними з даним провадженням, а тому не можуть бути безумовною підставою для задоволення апеляційних вимог та зміни судового рішення.

При цьому, сторона захисту ставлячи питання про надання апеляційною інстанцією іншої оцінки доказам, ніж дав суд першої інстанції питання про їх дослідження апеляційним судом не ставить.

Заявлене вже в процесі апеляційного розгляду, після запитання з цього приводу колегії суддів, клопотання про повторне дослідження доказів, не підлягає задоволенню, оскільки ні обвинувачений, ні його захисник не вказали та не зазначили, в чому саме полягає неповнота дослідження доказів місцевим судом та які порушення вимог процесуального законодавства при їх дослідженні допустив суд.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та стороною захисту не спростовано, всі наявні докази в кримінальному провадженні безпосередньо досліджувалися місцевим судом при розгляді провадження, в тому числі за участі сторони захисту, обвинувачений та його захисник в апеляційній скарзі не навели переконливих доводів та законних підстав, встановлених законом, для повторного дослідження доказів, взагалі такого питання не ставили.

Не спростовує обставин вчинення злочину та не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого посилання захисника ОСОБА_7 на наявність в домоволодінні потерпілого сараю для зберігання товарно-матеріальних цінностей. Оскільки, потерпілий, зберігаючи велосипед у своєму, огородженому домоволодінні мав всі підстави розраховувати на обмеження доступу до нього та його збереження від сторонніх осіб. При цьому, саме за потерпілим залишається право вибору, де зберігати своє майно в належному йому домоволодінні.

Ставлячи питання про скасування вироку, ні обвинувачений, ні його захисник, конкретних фактів порушення прав та законних інтересів ОСОБА_8 органами досудового розслідування та судом не навели, а виключно обмежилася перерахунком та декларуванням норм права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.
Таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б істотними, впливали на доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого чи визначення виду та строку покарання, перешкоджали ухвалити законне та обґрунтоване рішення, тягли за собою скасування вироку, на що посилається захисник у провадженні не допущено.

Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм належну оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, а тому правильно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Зокрема, судом при призначенні ОСОБА_8 покарання взято до уваги суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким.
Місцевий суд, враховуючи суспільну небезпечність кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, з попередньої судимості жодних висновків не зробив, вчинив, нове, умисне, корисливе правопорушення, беручи до уваги систематичність вчинення кримінально-карних діянь, офіційно не працює та сталих доходів немає, правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі фактично в мінімальному розмірі, звільнивши його від відбування такого з випробуванням з встановленням іспитового строку.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що покарання, призначене ОСОБА_8 та його звільнення від його відбування, при даних конкретних обставинах провадження та особі обвинуваченого є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, тобто ґрунтується на вимогах закону.
А тому, колегія суддів не може погодитись з твердженнями обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника про призначення явно несправедливого покарання внаслідок його суворості.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а :
Вирок Волочиського районного суду від 6 травня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .