печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність працівників прокуратури м. Києва,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду з скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність працівників прокуратури м. Києва. В обґрунтування доводів скарги зазначила, що вона звернулася до прокуратури м. Києва з клопотанням від 30.11.2015 про визнання її потерпілою по кримінальному провадженні № 0004781 від 26.04.2015. Листом від 25.03.2016 в задоволенні клопотання було відмовлено. На підставі наведеного, заявник просила зобов`язати співробітників прокуратури м. Києва визнати її потерпілою за її заявою від 30.11.2015.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала, просила задовольнити з наведених в ній підстав.

Прокурор, слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що прокурор, слідчий не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, не подав заяву про розгляд справи у його відсутність, що є проявом принципу диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без його участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 звернулася до прокуратури м. Києва з клопотанням від 30.11.2015 про визнання її потерпілим в кримінальному провадженні № 0004781 від 26.04.2015. Листом від 25.03.2016 в задоволенні клопотання було відмовлено.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

За змістом цієї норми, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Прокурор, слідчий в судове засідання не з`явився, доводів заявника не спростував, власну правову позицію не виклав.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що скаргу слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 55, 93, 94, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність працівників прокуратури м. Києва задовольнити.

Зобов`язати компетентних посадових осіб прокуратури м. Києва вчинити дії відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України відносно ОСОБА_3 за її клопотанням від 30.11.2015.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1