№ 5-4132ск16
П О С Т А Н О В А

30 травня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу заступника прокурора м. Києва на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
зі змісту касаційної скарги прокурора вбачається, що він не погоджується з ухвалою апеляційного суду.
В силу ч. 2 ст. 387 КПК України 1960 року, зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам ст. 350 КПК України 1960 року, відповідно до якої в скарзі, крім іншого, зазначаються вказівки на те, у чому полягає незаконність судових рішень, доводи на обґрунтування такої позиції, а також конкретне прохання з урахуванням того, яке рішення може ухвалити суд касаційної інстанції.

Скаржник має вказати на конкретні істотні порушення закону, що є підставами для скасування чи зміни судових рішень, які, на його думку, допущені судом першої та апеляційної інстанцій при постановленні цих рішень, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року, підставами для скасування вказаних судових рішень касаційним судом є лише істотне порушення кримінально-процесуального закону (ст. 370 КПК України 1960 року), неправильне застосування кримінального закону (ст. 371 КПК України 1960 року) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого (ст. 372 КПК України 1960 року).
Однак, прокурор вказаних вимог процесуального закону не дотримався.
Так, касаційна скарга прокурора не містить належного обґрунтування незаконності оскаржуваної ухвали апеляційного суду та необхідності її скасування на підставах, передбачених ст. 398 КПК України 1960 року, з огляду на положення статей 370, 371, 372 цього Кодексу. При цьому, прокурор, по суті, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та однобічність і неповноту судового слідства, що відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 350 КПК України 1960 року, при обґрунтуванні прокурором необхідності зміни чи скасування вироку, ухвали, постанови, скарга повинна містити посилання на відповідні аркуші справи. Однак, прокурор, всупереч зазначеним вимогам, обґрунтовуючи свою позицію щодо необхідності скасування ухвали апеляційного суду, не посилається на відповідні аркуші справи.
Згідно зі ст. 388 КПК України 1960 року, справа не витребовується, якщо скарга, відповідно до вимог статей 350, 398 КПК України 1960 року, не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Керуючись ст. 388 КПК України 1960 року та п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України,
п о с т а н о в и в:
відмовити заступнику прокурора м. Києва у витребуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для перевірки в касаційному порядку.

Відмова у витребуванні справи не перешкоджає витребуванню справи при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених у цій постанові недоліків і якщо вона надійде в межах строку, визначеного ст. 386 КПК України 1960 року, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови про відмову у витребуванні справи (скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущений цей місячний строк при повторному зверненні до суду).
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно

Суддя ОСОБА_1