АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/2575/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/563/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 серпня 2016р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі, дистанційно в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відносно:
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання
призначене, 09.10.2006р. вироком колегії суддів
судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської області,
яким його засуджено за п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.129, ч.4 ст.187
ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення
волі строком на 14р. з конфіскацією належного йому майна,
за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 , на ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 червня 2016р.
10 червня 2016р., Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, відмовив засудженому ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 жовтня 2006р., яким його засуджено за п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.129, ч.4 ст.187, ст.70 КК України за сукупністю злочинів до покарання у виді позбавлення волі строком на 14р. з конфіскацією належного йому майна.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
засуджений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8
представник КВК (№80) ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі, засуджений ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, вважає її незаконною, та просить ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, врахувавши думку і пояснення учасників процесу, оцінивши характеризуючи матеріали щодо особи засудженого, а також тяжкість та обставини вчинених ним злочинів за які ОСОБА_6 відбуває покарання, дійшов висновку, що підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення не має, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
Засуджений ОСОБА_6 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу суду, у зв`язку з її незаконністю, він вважає, що суд не врахував наявність у нього заохочень фактів та відповідального ставлення до покладених на нього обов`язків, участь у виховних програмах, відсутність непогашених стягнень. ОСОБА_6 не погоджується з висновком суду про те, що невжиття ним заходів по відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди потерпілому, а також не повне визнання вини у вчиненому злочині свідчать про те, що він не бажає стати на шлях виправлення, він вважає, що суд першої інстанції у своєму рішенні не навів конкретних прикладів його неналежного ставлення до праці під час відбування ним покарання, а навпаки, вказав про його відповідальне ставлення до робіт по благоустрою установи та виконання обов`язків днювального.
Засуджений вважає, що, оскільки, він відбув не менше трьох чвертей строку, призначеного йому судом покарання за умисний особливо тяжкий злочин, має заохочення і не має непогашених стягнень, то до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_6 , в судовому засіданні апеляційної інстанції, підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалити свою ухвалу, якою застосувати до нього ст..81 КК України, звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покаряння.
Захисник засудженого ОСОБА_8 , в судовому засіданні при апеляційному розгляді, повністю підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_6 , просив її задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвали свою ухвалу, якою задовольнити клопотання ОСОБА_6 і застосувати до нього умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України.
Прокурор, який брав участь в судовому засіданні при апеляційному розгляді, не заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 , просив скасувати рішення суду першої інстанції і застосувати до ОСОБА_6 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. залишити без змін, оскільки воно є законним і обґрунтованим.
Представник КВК (№80) ОСОБА_9 , в судовому засіданні апеляційної інстанції, підтримав апеляційну скаргу засудженого, просив застосувати до ОСОБА_6 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши засудженого, його захисника, думку прокурора та представника Криворізької виправної колонії (№80), перевіривши матеріали кримінального провадження і проаналізувавши матеріали особової справи відносно засудженого ОСОБА_6 , прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Доводи засудженого ОСОБА_6 , щодо незаконности судового рішення, колегія суддів, вважає необґрунтованими.
Колегії суддів, вважає, що суд першої інстанції, виходячи з вимог ч.2 ст.81 КК України, де зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до засудженого, якщо він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, обґрунтовано, дійшов висновку, про неможливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання ретельно дослідив данні про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування ним покарання, врахував і данні, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину і його особу в цілому, і дійшов правильного висновку, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.
Висновок суду про виправлення засудженого засновується на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у установі виконання покарань, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
Колегія судів перевірила досліджені судом першої інстанції докази на які є посилення в ухвалі, вивчила матеріали особової справи ОСОБА_6 , прослухала технічний засіб з протоколом судового розгляду і встановила, що засуджений відбуває покарання в місцях позбавлення волі з 17 березня 2006р., в Криворізькій виправній колонії (№80) відбуває покарання з 27 квітня 2007р.
За час відбування покарання ОСОБА_6 мав три заохочення: 04.10.2010р. у виді подяки за зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці у третьому кварталі 2010р. (особ. спр., ч.2, ар.100-101), 03.10.2013р. у виді надання додаткового тривалого побачення за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку за підсумками третього кварталу 2013р. (особ. спр., ч.2, ар.139, 140); 29.02.2016р. у виді подяки за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці, згідно ч.5 ст.118 КВК України (особ. спр., ч.2, ар.165-166).
За весь період відбування покарання ОСОБА_6 мав шість стягнень, які хоча і погашені у встановленому законом порядку, відповідно до ч.14 ст.134 КВК України, однак можуть служити обставинами які характеризують особистість засудженого протягом строку відбування покарання.
Перше стягнення у виді поміщення до дисциплінарного ізолятора на строк 7 діб було накладено на ОСОБА_6 , 15.04.2011р. за порушення режиму утримання(особ.спр.ч.2 ар.103-104), аналогічне стягнення - 3 доби ДІЗО, 05.07.2012р., за зберігання заборонених речей(особ. спр.ч.2, ар.111-112), третє стягнення у виді 3-х діб ДІЗО за зберігання заборонених речей, мало місце 06.02.2012р.(особ. спр., ч.2, ар.117-118)., четверте стягнення у виді догани за порушення режиму утримання було застосовано до ОСОБА_6 22.03.2013р.(особ. спр., ч.2 ар.126, 127, 128, 129, 163), п`яте стягнення у виді 7 діб ДІЗО накладено 03.04.2014р. за невихід на ранкову зарядку (особ. спр.,ч.2, ар.142) і шосте стягнення було накладено на ОСОБА_6 у тому, ж 2014р., а саме, 24.09.2014р. у виді 1 доби ДІЗО, за невиконання своїх обов`язків (особ. спр., ч.2, ар.пр. 155-156).

За час відбування покарання в Криворізькій виправній колонії Дніпропетровської області №80 ОСОБА_6 характеризується посередньо, в характеристиках відзначається, що він виконує обов`язки старшого днювального, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу, дотримується правомірних і ввічливих взаємовідносин з персоналом, з метою встановлення з ними неслужбових стосунків, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, відповідально ставиться до робіт по благоустрою установи, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці, бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу, однак не бажає брати участь у роботі самодіяльних організацій, підтримує міцні соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, здійснює телефонні переговори, не перебуває на профілактичному обліку установи.
Згідно вироку суду має цивільний позов на солідарне відшкодування матеріальної шкоду у розмірі 25000 грн. та моральної шкоди в розмірі 200000 грн., незважаючи на ненадходження до установи виконавчих листів, ОСОБА_6 самостійних заходів до відшкодування збитків не вчиняв, вину у пред`явлених обвинуваченнях визнавав частково (особ. спр., ч.1 ар.10, 13-зворот, ч.2 ар.168).
16.07.2015р., комісія установи виконання покарань, розглянувши питання про застосування до ОСОБА_6 ст.82 КК України і заміни йому покарання більш м`яким, відмовила засудженому в направленні матеріалів до суду, оскільки засуджений не став на шлях виправлення, що підтверджено витягом з протоколу №30 (особ. спр., ч.2 ар.164).
Сторона захисту, в судовому засіданні в апеляційному суді, надала для вивчення і приєднання до кримінального провадження позитивну характеристику на засудженого, данні про його сімейний стан, про те що він перебуває у шлюбі і має дітей 2003р.н., 2016р.н., довідку про можливість його працевлаштування, а також копію протоколу № 19 від 02.06.2016р., з якого видно, що установа виконання покарань, розглянувши питання про застосування до ОСОБА_6 ст.81 КК України, не заперечувала проти його умовно-дострокового звільнення.
Слід зазначити, що колегія суддів, перевіряючи доводи сторони захисту, прослуховуючи судове засідання суду першої інстанції від 10.06.2016р., встановила, що питання щодо ОСОБА_6 про застосування ст.81 КК України комісією установи виконання покарань було позитивно розглянуто 2.06.2016р., однак засуджений і його захисник, представник КВК №80 ОСОБА_10 , про ці обставини не заявили у суді першої інстанції і копії протоколу не надали, копія надана до апеляційного суду, і на теперішній час, зазначений протокол відсутній і в матеріалах особової справи.
Колегія суддів вивчивши і врахувавши усі дослідженні обставини, у сукупності, виходячи з вимог ст.81 КК України, де зазначено, що при застосуванні умовно-дострокового звільнення від покарання вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого, оцінивши, у сукупності, всі обставини, щодо клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, погоджується із висновком суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 червня 2016р., якою йому відмовлено у задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного 9 жовтня 2006р, вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області, яким його засуджено за п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.129, ч.4 ст.187, ст.70 КК України за сукупністю злочинів до покарання у виді позбавлення волі строком на 14р. з конфіскацією належного йому майна - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4