Провадження № 274/1219/16-к
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/213/16
І м е н е м У к р а ї н и
01.03.2016 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого, за ч. 2 ст. 263 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,
прокурор Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 уклали угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 у невстановлений слідством час, у невстановленому слідством місці та невстановленим слідством способом придбав військовий кортик, який поклав до внутрішньої кишені своєї куртки та без передбаченого законом дозволу носив його при собі до 23 січня 2016 року.
Цього ж дня приблизно о 19 год. 30 хв. працівниками поліції поряд з будівлею № 1 по площі Центральній в м. Бердичеві під час поверхневого огляду ОСОБА_3 в правій внутрішні кишені куртки було виявлено та вилучено військовий кортик НОМЕР_1 , який є бойовою клинковою зброєю та відноситься до категорії колючої клинкової холодної зброї, і який ОСОБА_3 носив без передбаченого законом дозволу.
Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , передбачена ч. 2 ст. 263 КК України, - носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
09 лютого 2016 року між прокурором Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 263 КК України та узгоджують призначення йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Вирішуючи питання про відповідність цієї угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 263 КК України, є злочином середньої тяжкості, провадження не здійснюється щодо юридичної особи та у провадженні не бере участь потерпілий, тобто сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч. 4 ст. 469 КПК України.
Не встановлено і порушень вимог ч. 5 ст. 469 КПК України, оскільки угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_3 про підозру і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Сторонами дотримано вимоги положень ст. 472 КПК України і в угоді у відповідності до цих вимог зазначено сторони, сформульовано підозру та її правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 263 КК України), істотні для кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним винуватості у вчиненні злочину, зазначено узгоджене покарання та згоду підозрюваного на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначено дату її укладення і вона скріплена підписами сторін.
Укладення угоди між прокурором та підозрюваним є добровільним, на чому наголосили сторони в судовому засіданні.
Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, в тому числі правова кваліфікація злочину, скоєного ОСОБА_3 , не є більш тяжкою, ніж це передбачено у ч. 4 ст. 469 КПК України.
Не встановлено невідповідності інтересам суспільства умов угоди та ці умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.
Підстав вважати, що укладення угоди про визнання винуватості не було добровільним, у суду немає.
ОСОБА_3 заявив, що він цілком розуміє наслідки угоди.
Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.
Для визнання винуватості ОСОБА_3 наявні фактичні підстави.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Прокурор, захисник та обвинувачений ОСОБА_3 висловили одностайну думку про затвердження угоди про визнання винуватості. Обвинувачений вказав, що фактичні обставини, як вони зазначені у підозрі, відповідають дійсності.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Приймаючи до уваги призначене покарання, поведінку ОСОБА_3 при проведенні досудового розслідування, підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК України, суд
затвердити угоду про визнання винуватості від 09 лютого 2016 року, угоду між прокурором Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , прийнявши рішення про винуватість ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначивши йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі ЖНДЕКЦ МВС України 306 грн. 90 коп. процесуальних витрат, пов"язаних із залученням експерта.
До набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд. При цьому вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначене покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди, а прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1