Справа № 344/7223/16-к
Провадження № 1-кс/344/2635/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши клопотання прокурора у кримінальному провадженні внесеного в рамках досудового розслідування, зареєстрованого в ЄРДР за №0001243 від 25.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, про накладення арешту майна підозрюваного , -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням із прокурором звернувся в суд із клопотанням в рамках досудового розслідування, про накладення арешту на майно підозрюваного.

Із клопотання вбачається, що 05.01.2016року ОСОБА_5 проник в приміщення магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав ноутбук. В подальшому з офісного приміщення по вул. Лепкого таємного викрав ноутбуки.

11.05.2016року ОСОБА_5 оголошену підозру за ч.3 ст. 1185 КК України

Під час затримання ОСОБА_6 та проведення особистого обшуку, відповідно до ч. З ст. 208 КПК України, в останнього виявлено та вилучено його особисті речі, а саме:

? мобільний телефон марки «SAMSUNG» модель SM-G361H/DS, чорного кольору, ІМЕІ - НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» № НОМЕР_3 та сім-картою оператора мобільного «Vodafone» № НОМЕР_4 ;

? кросівки, темно-сірого кольору з світлими вставками та надписом «Adidas»;

? велосипед іноземного виробництва, чорного-червоною кольору із номерним позначенням на рамі « НОМЕР_5 ».

Постановою від 01.06.2016року вище перераховані речі визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задоволити.

Сторона захисту в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання, вказавши, що речі, вилучені слідчим під час обшуку, не можуть бути речовими доказами в кримінальному провадженні, оскільки велосипед належить родичу підозрюваного, а мобільний телефон та кросівки придбані ним після вчинення кримінальних правопорушень, чому є належне підтвердження.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, оглянувши матеріали кримінального провадження, вважаю клопотання частково підставним, виходячи із наступних міркувань.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п.1 ч.2 статті 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про накладення арешту на майно підозрюваного, слідчий суддя в повній мірі враховує те, що з матеріалів клопотання вбачається правова підстава для накладання арешту на майно, що належать підозрюваному, можливість використання цього майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що арешт слід накласти на мобільний телефон та на кросівки, однак відмовити в частині клопотання щодо накладення арешту на велосипед іноземного виробництва, оскільки суд не вбачає й подальшу можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні, що визначено п. 2 ч.2 ст. 173 КПК України, а також не встановлено його приналежність.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України слідчий суддя , -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого про накладення арешту на майно задоволити частково..

Накласти арешт на майно мобільний телефон марки «SAMSUNG» модель SM-G361H/DS, чорного кольору, ІМЕІ - НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» № НОМЕР_3 та сім-картою оператора мобільного «Vodafone» № НОМЕР_4 ;

кросівки, темно-сірого кольору з світлими вставками та надписом «Adidas».

В задоволенні решти частини клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, повідомивши всіх заінтересованих осіб.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1