АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 602/1059/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/199/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:секретаря ОСОБА_5 ;

прокурора ОСОБА_6 ;

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 -адвоката ОСОБА_7 на вирок Лановецького районного суду Тернопільскої області від 01 березня 2016 року,-
Цим вироком, ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, судимого 07 серпня 2006 року Лановецьким районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 2 роки; 08 лютого 2008 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 2 роки 6 місяців; 27 лютого 2008 року Лановецьким районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки 6 місяців; 06 січня 2012 року Лановецьким районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки; 26 лютого 2015 року Лановецьким районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці, відповідно до ст.71 КК України приєднано покарання у виді 5 місяців 19 днів виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням 20% заробітку щомісячно в дохід держави, які виконувати самостійно -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на чотири місяці.

На підставі ст. 71 ч.1 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте ОСОБА_8 покарання за вироком Лановецького районного суду від 26 лютого 2015 року у виді одного місяця арешту і остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді арешту строком на п`ять місяців.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 в користь держави вартість проведення судової товарознавчої експертизи № 6-368/15 від 31.07.2015 р. в сумі 307,20 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Встановила:

Згідно вироку суду, 05 червня 2015 року приблизно о 15.00 год. 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи з ОСОБА_9 неподалік будівлі Вишгородецької сільської ради, що знаходиться в с.Вишгородок Лановецького району Тернопільської області, скориставшись короткочасною втратою свідомості ОСОБА_9 , вирішив викрасти мобільний телефон марки «Самсунг Х совер 2» моделі «ЖТ-С3350», який лежав на землі біля потерпілого.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 шляхом вільного доступу, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, викрав мобільний телефон марки «Самсунг Х совер 2» моделі «ЖТ-С3350» вартістю 135 грн., в якому знаходилась карта пам`яті мікро СД з об`ємом пам`яті 2 Гб вартістю 79 грн. та СІМ-карта оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 20 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, маючи можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_8 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 234 гривні.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого-адвокат ОСОБА_7 вважає винесений вирок незаконним, необгрунтованим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

Суд при винесенні вироку зобов`язаний виходити із необхідності відповідності призначеного покарання тяжкості злочину та собистості засудженого, можливості виправлення особи без відбуття покарання у місцях обмеження або позбавлення волі. Вважає даний вирок занадто суворим, а тому таким, що підлягає зміні на підставі наступних обставин.

Особі, що вчинила злочин, повинно бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і для запобіганням новим злочинам. Закон вважає покарання несправедливим, якщо суд призначив надмірно суворе покарання за незначне правопорушення, а також у всіх випадках, коли порушений принцип індивідуалізації покарання. Явна несправедливість може мати місце у разі призначення як основного, так і додаткового покарання, при визначенні як міри, так і виду покарання.

Суд не в достатній мірі врахував посткримінальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 -визнання вини в повному обсязі, його щиросердне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочину, повне відшкодування шкоди потерпілому та думку потерпілого стосовно призначення покарання.

За час проведення досудового слідства ОСОБА_8 вже багаторазово пожалкував про скоєне ним кримінальне правопорушення, навчений та покараний наріканнями оточуючих людей. ОСОБА_8 дійсно у скоєному проявив щиросердне розкаяння.

Щодо характеризуючих особистість обставин ОСОБА_8 раніше судимий, проте він має стійкі соціальні зв`язки:проживає разом з дружиною, має двох малолітніх дітей (2015 та 2016 р.р.н.). На обліку у психіатра не перебуває.

Визнання судом обвинуваченого ОСОБА_8 , як особу, яка схильна до вчинення злочинів є бездоказовим твердженням, а по суті припущенням, яке носить за відомо гіпотетичний і дискримінаційний характер і, тому підлягає виключенню з оскаржуваного вироку.

Тому, в своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок Лановецького районного суду від 01.03.2016 року по справі №602/1059/15-к за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України змінити в частині призначення покарання та призначити ОСОБА_8 покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України у вигляді арешту строком на три місяці, а остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків призначити у вигляді арешту строком на чотири місяці.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника інтересів обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, прокурора, який просить залишити апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини і правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення, яке б сприяло запобіганню вчиненню нею нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, який неодноразово судимий та має не зняті та непогашені судимості за вчинення злочинів, в якості пом`якшуючих покарання обставин - щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, позицію потерпілих, які не наполягали на суворій мірі покарання.

Доводи захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що судом при призначенні покарання не враховано пом`якшуючі покарання обставини є безпідставними.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 визнавав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані в процесі досудового слідства і підтверджують його винність у вчиненні інкримінованого злочину, а тому за погодженням усіх учасників кримінального провадження суд прийняв рішення про розгляд справи у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Саме з врахуванням всіх вищенаведених обставин, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_8 наближене до мінімального покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту строком на чотири місяці, в той час, як санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є необхідним, справедливим та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Інших обставин на які б посилався захисник обвинуваченого-адвокат ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі немає, тому колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, даним, що характеризують його особу та всім обставинам кримінального провадження.

Таким чином, при перевірці кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , суд не вбачає будь-яких передбачених ст. 409 КПК України підстав для скасування чи зміни вироку і задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 -адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Лановецького районного суду Тернопільської області від 01 березня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її ухвалення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2