Справа № 11/0390/167/11 Головуючий у І інстанції Бойчук П.Ю.
Категорія: ст.199 ч.2, Доповідач Філюк П.Т.
ст.15 ч.2- ст.199 ч.2 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 1 березня 2011 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Філюка П.Т.,

суддів Пазюка О.С. Матвієнко Н.В.,

з участю прокурора Старчука В.М.,

засудженого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_1 (ОСОБА_1) Ігоріса (ОСОБА_1) Володимировича та його представника на вирок Ковельського міськрайонного суду від 14 грудня 2010 року, яким

ОСОБА_1 (ОСОБА_1) Ігоріса (ОСОБА_1) Володимировича, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, росіянина, громадянина ОСОБА_3 з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, розлученого, в Україні не судимого визнано винним у вчиненні та засуджено

- за ст. 199 ч.2 КК України на 5 (пять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі;

- за ст. 15 ч.2 ст.199 ч.2 КК України на 5 (пять) років позбавлення волі

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_1 (ОСОБА_1) Ігорісу (ОСОБА_1) Володимировичу остаточне покарання у виді 5 (пять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 11 год. 00 хв. 11 січня 2009 року.

Судові витрати по справі покладено на підсудного. Стягнуто з ОСОБА_1 (ОСОБА_1) Ігоріса (ОСОБА_1) Володимировича в доход держави витрати за проведення криміналістичної експертизи в сумі 1095 (одна тисяча девяносто пять) гривень 25 (двадцять пять) копійок.

Вироком вирішено долю речових доказів по справі.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів судової палати,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (ОСОБА_1) Володимирович визнаний винним у тому, що в середині грудня 2008 року на території Литовської ОСОБА_3 у невстановлених осіб придбав іноземну валюту, достовірно знаючи, що вона підроблена зберігав, перевіз на територію ОСОБА_4, звідки ввіз іноземну валюту у великому розмірі на територію України з метою збуту та 1 січня 2009 року збув таку банкноту номіналом 100 євро в с.Старовойтово Любомльського району Волинської області громадянці ОСОБА_5

Він же, того ж дня, повторно, двічі, у місті Ковелі намагався збути, ще одну підроблену банкноту номіналом 100 євро громадянам ОСОБА_6 та ОСОБА_7, однак злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі і цього ж дня працівниками міліції було вилучено у ОСОБА_1 решту аналогічних 90 банкнот номіналом 100 євро на загальну суму 9000 євро.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на не допустимість показань свідка ОСОБА_8, недоведеність того, що йому було відомо що іноземна валюта підроблена, також характеризує висновки суду, як такі, що побудовані на домислах та припущеннях. Просить вирок Ковельського міськрайонного суду від 14 грудня 2010 року скасувати.

Захисник засудженого ОСОБА_9 у своїй апеляції вказує на не допустимість показань свідка ОСОБА_8, які були прийняті судом першої інстанції при постановленні вироку, вважає недоведеною вину його підзахисного у збуті підроблених грошей, крім епізоду з таксистом ОСОБА_7 тому просить перекваліфікувати його дії ст.15 ч.2 ст. 199 ч.1 КК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку, доводи апеляцій, думку ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подані апеляції та просили їх задовольнити, міркування прокурора, який заперечив проти апеляцій, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочину при зазначеніх у вироку обставинах ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах, яким судом дана вірна оцінка. Сам засуджений визнав факт спроби збуту однієї підробної банкоти таксисту ОСОБА_7

Твердження засудженого та його захисника, стосовно тієї обставини, що ОСОБА_1 не знав, на момент ввезення в Україну, що валюта підроблена, і не мав на меті її збувати та вважають в цьому його вину недоведеною, так як і вину по збуту громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_6, колегія суддів до уваги не приймає. Ці доводи спростовуються зібраними та дослідженими судом доказами та поясненнями свідків, які повністю узгоджуються між собою та іншими обставинами справи тому суд першої інстанції обґрунтовано поклав їх в основу вироку, зазначивши, при цьому мотиви, з яких він відкидає одні докази, приймаючи за основу інші, та вірно кваліфікував дії за ст. 199 ч.2, ст. 15 ч.2 ст. 199 ч. 2 КК України.

Посилання апелянтів на те, що показання свідка ОСОБА_10 є недопустимими і суд не повинен був сприймати їх як доказ, також необгрунтовані. Згідно Кримінально-процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному всебічному і обєктивному розгляді усіх обставин справи. Доказами у кримінальній справі є всякі фактичні дані на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи та інші обставини, що мають значення для справи. Ці дані встановлюються різними допустимими способами, зокрема, допитом свідків. Особа ОСОБА_10 не підпадає під перелік осіб, які не можуть бути допитані, як свідки згідно ст. 69 КПК України, тому його пояснення є цілком допустимим доказом по справі.

Перевіркою матеріалів кримінальної справи процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та оціненні доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків суду першої інстанції не встановлено, а тому твердження засудженого про те, що вирок побудований на припущеннях та суперечливих доказах, які неналежним чином оцінені та є недостовірними, не відповідають дійсності.

Судом першої інстанції були встановленні всі обставини справи, а його висновки ґрунтуються на достатніх та допустимих доказах, що належним чином досліджувались в судовому засіданні.

Призначене засудженому покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на вищевикладене підстав для зміни чи скасування вироку в частині його засудження за ст. 199 ч.2, ст.15 ч.2 ст. 199 ч.2 КК України по обставинах, викладених в апеляціях, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст..ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Волинської області,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Ковельського міськрайонного суду від 14 грудня 2010 року щодо ОСОБА_1 (ОСОБА_1) Ігоріса (ОСОБА_1) Володимировича залишити без змін, апеляцію засудженого та його захисника - без задоволення.

Головуючий П.Т. Філюк

Судді О.С. Пазюк

ОСОБА_11