АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 серпня 2016 р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засідання матеріали клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 000000022 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.08.2016 року, -
за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8
адвоката ОСОБА_5
працівників ДФС ОСОБА_9 , ОСОБА_10
в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою накладено арешт на майно, яке належить підозрюваним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 а саме:

- гроші в сумі 335 827 гривень;
- гроші в сумі 131 420 Євро;
- гроші в сумі 30413 доларів США;
Арешт на вказане майно накладений з метою запобігання можливості його приховування, перешкоджання, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_5 в інтересах підозрюваних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати ухвалу районного суду про накладення арешту на кошти в сумі 335 827 грн., 30413,00 дол. США та 131 420,00 євро, які були вилучені 22 липня 2016 року під час проведення обшуку, та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Чернівецькій області ОСОБА_11 відмовити.
Справа№11-сс/794/119/16 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_12
Категорія: ст. 212 ч.3 КПК України Доповідач: ОСОБА_1 .
Заслухавши доповідача, адвоката, котрий підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, котрий заперечив проти задоволення апеляції адвоката ОСОБА_5 та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін, перевіривши матеріали в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Ч. 3 ст. 170 КПК України встановлює, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Арешт накладається лише за умови, якщо є підстави вважати, що це майно:
1) підшукане, виготовлене, пристосоване чи використане як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди;
2) надане особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, є доходом від нього, або на яке було спрямоване кримінальне правопорушення.
Так, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , будучи службовими особами ТОВ «Рілайт», не відобразили у повному обсязі в податковій звітності доходи від реалізації власне імпортованих товарів за період з 01.01.2015 року по 28.03.2016 року, що призвело до не сплати податків до бюджету України на загальну суму понад 3 млн. 500 тис. грн.
Під час досудового розслідування встановлено, що службові особи ТОВ «Рілайт» з метою ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, ведуть подвійну бухгалтерію, умовно визначивши за Формою 1 та за Формою 2.
Отже, слідчий суддя районного суду обґрунтовано наклав арешт на майно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і потреба застосування такого заходу на момент розгляду даної апеляційної скарги не відпала.
Також слідчий суддя вірно керувався вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України, де зазначено, що арешт на майно у вигляді речей накладається, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
Враховуючи викладені норми Закону, посилання апелянта на те, що слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не надана належна правова оцінка тому, що в матеріалах, поданих до суду з клопотанням про арешт майна, відсутні докази, щодо існування будь якої шкоди , завданої злочином, і як наслідок відсутній цивільний позов є безпідставними.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку про необхідність накладення арешту на кошти в сумі 335 827 грн., 30413,00 дол. США та 131 420,00 євро, які були вилучені 22 липня 2016 року під час проведення обшуку, з метою запобігти незаконному відчуженню в майбутньому.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.167, 170, 174, 404, 405, 407,419, 422, КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах підозрюваних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 серпня 2016 року про накладення арешт на майно, яке належить підозрюваним ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: кошти в сумі 335 827 грн., 30413,00 дол. США та 131 420,00 євро без змін.
Ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3