Справа № 727/6580/16-к
Провадження № 1-кп/727/323/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 вересня 2016 року
Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
за участю сторони обвинувачення:
- прокурора ОСОБА_3
- потерпілого ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 , 29.07.2016, приблизно о 17 год. 19 хв., умисно, протиправно, не маючи на це жодних законних підстав, всупереч волі законного володільця ОСОБА_4 , незаконно зайшов на територію подвір`я господарства, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 ; після чого, переслідуючи злочинний умисел, направлений на порушення конституційного права власника на недоторканість та непорушність його майна, умисно, протиправно, через незачинені ворота проник до гаражного приміщення, розташованого на території вказаного господарства, де перебуваючи в середині гаражного приміщення, побачив як по подвір`ю проходила ОСОБА_7 , і для укриття своєї злочинної діяльності намагався непомітно втекти із місця події, вибіг з гаражу та перелізаючи через паркан, яким огороджене дане господарство, був зупинений при спробі втечі ОСОБА_8 , який в цей час перебував у цьому господарстві, оскільки працює там різноробочим, чим своїми діями, грубо порушив основоположні конституційні принципи недоторканості права приватної власності громадян, передбачені ст. 30 Конституції України.
В судовому підготовчому засіданні потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в його інтересах захисником, відповідно заявлено клопотання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, укладеної 12.09. 2016р. В засіданні при розгляді вищенаведеної угоди в порядку вимог ст. 474 КПК України, установлено, що угода між потерпілим і обвинуваченим 12.09. 2016 року укладена на підставі вимог ст. ст. 468, 469, 471 КПК України на умовах, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України; розкаявся у скоєному злочині; збитки завдані кримінальним правопорушенням відсутні. Сторони угоди погодились з кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 162 КК України та на призначення покарання ОСОБА_5 за ст. 162 ч.1 КК України у виді двох років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, терміном на один рік та покладенням на ОСОБА_5 обов`язків передбачених ст. 76 ч.1 пп 2 4 КК України.
На момент підписання 12.09. 2016 р. угоди про примирення потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 у присутності захисника розуміли наслідки укладення такої угоди, згідно ст.473 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.3 п.2 КПК України та касаційному порядку (ст.424 ч.3 п.2 КПК України), про що їм було роз`яснено і в судовому підготовчому засіданні та підтверджено сторонами угоди.
Обвинувачений ОСОБА_5 відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.5 п.1 КПК України, а потерпілий ОСОБА_4 погодився із тим, що буде позбавлений права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вказане вище кримінальне правопорушення (крім випадку невиконання ОСОБА_5 в подальшому умов угоди) і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
В судовому підготовчому засіданні також було установлено, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що у разі невиконання ним угоди про примирення (ст.476 КПК України) потерпілий ОСОБА_4 має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду із клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання ним угоди від 12.09. 2016 року є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 1 КК України.
В засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 підтвердили факт примирення між собою, просять затвердити укладену 12.09. 2016 р. між ними угоду про примирення і призначити погоджене ними покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ст. 162 ч.1 КК України у вигляді двох років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, терміном на один рік та покладенням на ОСОБА_5 обов`язків передбачених ст. 76 ч.1 пп 2 4 КК України.
Сторона обвинувачення прокурор ОСОБА_3 в судовому підготовчому засіданні не заперечувала проти кваліфікації дій ОСОБА_5 та узгодженої сторонами угоди, наведеної вище міри покарання.
Судом крім наведеного також з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Також з`ясовано у потерпілого ОСОБА_4 , що він розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, за пред`явленим йому обвинуваченням ч.1 ст. 162 КК України визнав повністю, розкаюється у вчиненому; відсутні збитки завдані злочином, потерпілий претензій морального характеру до обвинуваченого не має.
Судом встановлено, що укладення угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що фактично останніми було підтверджено в засіданні. Встановлено, що угода про примирення між потерпілим і обвинуваченим від 12.09. 2016 року відповідає вимогам закону і змісту в рамках ст. 471 КПК України. Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальне правопорушення судом вірно кваліфікується за ст. 162 ч.1 КК України і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке кримінальне правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує характер суспільної небезпечності вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність завданих збитків, відсутність претензій з боку потерпілого, сприяння розкриття кримінального правопорушення обвинуваченим; також враховуються умови угоди про примирення, укладеної 12.09. 2016 року між потерпілим та обвинуваченим та узгоджену сторонами угоди міру покарання, а також враховується і те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності майна особи.
Обставинами, в силу вимог ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає його щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне визнання вини у пред`явленому обвинуваченні
Обставин, згідно ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом визнається рецидив злочинів.
На підставі узгодженої 12.09. 2016 року сторонами угоди міри покарання суд вважає, що її слід затвердити і призначити ОСОБА_5 , з урахуванням тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особи, зокрема і того, що за місцем фактичного проживання обвинувачений характеризується позитивно; його молодий вік, наміри створити сім`ю, що підтверджується даними про розпис в органах РАЦС, перебування ОСОБА_5 на обліку в наркологічному диспансері та приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без реального відбування покарання, тобто ізоляції від суспільства і щодо нього слід призначити покарання, із застосуванням вимог ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання із випробуванням та покладенням на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 пп. 2-4 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, засуджені особи можуть бути звільнені від відбування основного покарання з випробуванням.
Узгоджене призначенням відповідно в межах санкції ч.1 ст. 162 КК України покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , з врахуванням вищенаведеного, на думку суду є такими, що відповідають принципу необхідності й достатності, істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів, що відповідає і вимогам ч.2 ст. 65 КК України , ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що призначення покарання має на меті не тільки покарати, а і сприяти виправленню засуджених, а також запобігти вчиненню нових злочинів.
Речові докази, судові витрати в рамках вищенаведеного кримінального провадження відсутні. Заходи кримінального забезпечення до обвинуваченого не застосовувалися.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314-315, 345, 350, 373-374, 468, 471, 473- 476 КПК України, суд, ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 162 ч.1 КК України та призначити йому за ч. 1 ст. 162 КК України покарання у вигляді двох років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного основного покарання із випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нових кримінальних правопорушень і виконає покладені на нього судом обов`язки (п.2 4 ст. 76 КК України), зокрема: - періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції; - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; - повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, місця роботи.
На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, зокрема: засудженим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їм наслідків укладення угоди; потерпілою з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; не роз`яснення наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою та сьомою статті 474 цього Кодексу; стороною обвинувачення - прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Суддя ОСОБА_1