Справа № 692/308/16-к
Провадження № 1-кп/692/38/16
22.07.2016
Драбівський районний суд Черкаської області
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2016 року Драбівський районний суд
Черкаської області
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Драбів кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Драбово-Барятинське Драбівського району
Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за
адресою: будинок
АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта вища
юридична, працюючого слідчим Драбівського відділення поліції
Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної
поліції в Черкаській області, не одруженого, раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -
ОСОБА_5 , займаючи посаду слідчого Драбівського відділення поліції Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, з моменту призначення на вказану посаду відповідно до наказу тимчасово виконуючого обов`язків начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 1 о/с від 07.11.2015 року, був працівником правоохоронного органу і відповідно п.1 Примітки до ст. 364 КК України представником влади.
Після закінчення досудового слідства 25.02.2016 року по вказаній справі, достовірно знаючи про прийняття 29.02.2016 року процесуальним прокурором рішення про направлення до суду клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України та про те, що він як слідчий не має процесуальних повноважень для прийняття рішення про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_6 та закриття провадження а також для прийняття рішення про направлення до суду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного, не маючи ні процесуального, ні позапроцесуального впливу на прокурора, який у провадженні здійснював процесуальне керівництво, та на суд, шляхом обману, який полягав у запевненні ОСОБА_6 , що він з прокурором вирішить питання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, заволодів під виглядом отримання неправомірної вигоди грошовими коштами останнього. Так, 29.02.2016 року, близько 10 години, перебуваючи у своєму службовому кабінеті № 16, який розташований у приміщенні Драбівського відділення поліції Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, за адресою: вул. Леніна, 81, смт. Драбів, діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , висловив запевнення про те, що лише в разі, якщо ОСОБА_6 надасть йому гроші в сумі 4000 грн., ОСОБА_6 буде звільнено від кримінальної відповідальності, на що ОСОБА_6 , не обізнаний із деталями кримінального процесу, вимушений був погодитися.
Реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 шляхом шахрайства, коли кримінальне провадження було вже направлене до суду, проте не розглянуте судом, про що знав достовірно, ОСОБА_5 02.03.2016 року, перебуваючи в приміщенні Драбівського відділення поліції Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, яке знаходиться за адресою: смт. Драбів, вул. Леніна, 81, під час зустрічі із ОСОБА_6 , одержав від останнього першу частину раніше обумовленої з ним суми в розмірі 2000 грн.
У подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , ОСОБА_5 04.03.2016 року близько 11.30 - 12.00 год. під час зустрічі із ОСОБА_6 біля приміщення Драбівського відділення поліції Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, яке знаходиться за адресою смт. Драбів, вул. Леніна, 81, одержав від останнього решту коштів в сумі 2000 грн., таким чином заволодівши грошовими коштами на загальну суму 4000 грн.
17.02.2016 року в порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомив громадянину ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України. Після завершення розслідування 25.02.2016 року, достовірно знаючи, що процесуальним процесуальним прокурором 29.02.2016 року прийняте рішення про направлення до суду клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України та про те, що він як слідчий не має процесуальних повноважень для прийняття рішення про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_6 та закриття провадження а також для прийняття рішення про направлення до суду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного, не маючи ні процесуального, ні позапроцесуального впливу на прокурора, який у провадженні здійснював процесуальне керівництво, та на суд, використав своє службове становище як слідчого поліції для вчинення обману підозрюваного ОСОБА_6 , який сприймов його як службову особу правоохоронного органу, яка має відповідні повноваження і вплив, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 . Так, використовуючи службове становище, всупереч інтересам служби та з метою одержання неправомірної вигоди для себе за рахунок підозрюваного, усвідомлюючи, що його дії порушують вимоги Конституції України та Закону України «Про Національну поліцію» та призводять до втрати довіри до діяльності правоохоронних органів і завдають шкоди у вигляді підриву авторитету реформованих органів поліції, як озброєного органу виконавчої влади, користуючись необізнаністю та довірою ОСОБА_6 , ОСОБА_5 29.02.2016 року, близько 10 години, перебуваючи у своєму службовому кабінеті № 16, який розташований у приміщенні Драбівського відділення поліції Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, за адресою: вул. Леніна, 81, смт. Драбів запевнив ОСОБА_6 , що він буде звільнений від кримінальної відповідальності, якщо ОСОБА_6 надасть йому гроші в сумі 4000 грн., на що ОСОБА_6 вимушений був погодитися.
Реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 шляхом шахрайства, коли справа була вже направлена до суду, проте не розглянута судом, про що знав достовірно, ОСОБА_5 02.03.2016 року, перебуваючи в приміщенні Драбівського відділення поліції Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, яке знаходиться за адресою: смт. Драбів, вул. Леніна, 81, під час зустрічі із ОСОБА_6 , одержав від останнього першу частину раніше обумовленої з ним суми в розмірі 2000 грн.
У подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 . ОСОБА_5 04.03.2016 року близько 11.30 - 12.00 год. під час зустрічі із ОСОБА_6 біля приміщення Драбівського відділення поліції Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, яке знаходиться за адресою смт. Драбів, вул. Леніна, 81, одержав від останнього решту коштів в сумі 2000 грн., таким чином заволодівши грошовими коштами на загальну суму 4000 грн.
До суду для розгляду по суті було направлено обвинувальний акт, згідно якого органом розслідування ОСОБА_5 обвинувачувався в тому, що відповідно до наказу тимчасово виконуючого обов`язків начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 1 о/с від 07.11.2015, ОСОБА_5 призначено на посаду слідчого Драбівського відділення поліції Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.
У відповідності до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 року зі змінами та доповненнями, - до правоохоронних органів відносяться органи Національної поліції України.
Таким чином, ОСОБА_5 , займаючи посаду слідчого Драбівського відділення поліції Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з моменту призначення на вказану посаду був працівником правоохоронного органу і відповідно Примітки 2 ст. 368 КК України - службовою особою, яка займає відповідальне становище.
Перебуваючи на посаді слідчого, маючи спеціальне звання старшого лейтенанта поліції, будучи наділеним відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» повноваженнями щодо забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги, крім того зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді, здійснювати превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляти причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживати у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживати заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняти виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживати заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснювати своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності; розшукувати осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду, ухиляються від виконання кримінального покарання, пропали безвісти, та інших осіб у випадках, визначених законом; у випадках, визначених законом, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання; доставляти у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення; вживати заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях; вживати заходів для визначення осіб, які не здатні через стан здоров`я, вік або інші обставини повідомити інформацію про себе; встановлювати особу за невпізнаним трупом; здійснювати у визначеному законом порядку приймання, зберігання та знищення вилученої, добровільно зданої або знайденої вогнепальної, газової, холодної та іншої зброї, боєприпасів, набоїв, вибухових речовин та пристроїв, наркотичних засобів або психотропних речовин; виконувати в межах компетенції запити органів правопорядку (правоохоронних органів) інших держав або міжнародних організацій поліції відповідно до закону та міжнародних договорів України. Відповідно до своїх функціональних обов`язків забезпечувати повне, всебічне та об`єктивне розслідування кримінальних справ у межах встановлених законом строків; в складі слідчо-оперативної групи розслідувати складні та багатоепізодні кримінальні провадження; у встановленому законом порядку викликати для участі в проведенні слідчих дій учасників кримінального судочинства; надавати органам дізнання доручення щодо проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, сприяти в провадженні окремих слідчих дій; несе відповідальність за законність прийнятих рішень про спрямування слідства, провадження слідчих дій та своєчасне їх виконання; оцінювати ситуації, що складаються під час розслідування за окремими справами, проводити слідчі дії, тактичні операції та комбінації; вживати заходів щодо припинення порушень прав громадян та інтересів суспільства; вимагати від представників установ, організацій, підприємств, посадових та фізичних осіб необхідні документи, речі та інші предмети, що мають відношення до розгляду заяв чи повідомлення про кримінальні правопорушення; використовувати допомогу громадськості для розслідування кримінальних правопорушень, встановлення місця перебування обвинувачених, виявляти причини та умови вчинення кримінальних правопорушень; на підставі письмового запиту отримувати безперешкодно і безкоштовно від підприємств, установ, організацій, фізичних осіб відомості, необхідні у кримінальних провадженнях; безперешкодно входити до установ, на підприємства, до організацій, міністерств, інших органів виконавчої влади з посвідченням та має доступ до документів і матеріалів, необхідних для розслідування кримінальних проваджень; тобто будучи представником державного органу виконавчої влади, використовуючи надану йому владу всупереч інтересам служби, діючи умисно, з корисливих мотивів, вчинив злочин у сфері службової діяльності за наступних обставин.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 02,03.2016 року, перебуваючи в приміщенні Драбівського відділення поліції Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, яке знаходиться за адресою: смт. Драбів, вул. Леніна, 81, під час зустрічі із ОСОБА_6 , одержав від останнього першу частину раніше обумовленої з ним неправомірної вигоди в сумі 2000 грн., при цьому домовившись про передачу йому другої частини грошових коштів в інший визначений ОСОБА_5 день.
У подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 , 04.03.2016 року близько 11.30 - 12.00 год. під час зустрічі із ОСОБА_6 біля приміщення Драбівського відділення поліції Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, яке знаходиться за адресою смт. Драбів, вул. Леніна, 81, одержав від останнього решту частини попередньо обумовленої неправомірної вигоди в сумі 2000 грн., таким чином одержавши всю суму неправомірної вигоди в розмірі 4000 грн.
Дії ОСОБА_5 органом розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.368 КК України а саме: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь - якої дії з використанням наданої їй влади, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину не визнав, показав, що ніякого злочину він не вчиняв. Він проводив досудове слідство за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України. Під час розслідування він роз`яснював, що дійсно справа може бути закрита в разі відшкодування збитків потерпілому та позитивних характеристиках. ОСОБА_6 запитував, чи потрібно за це платити, на що він ( ОСОБА_5 ) відповів, що лише потерпілому. Про завершення розслідування він повідомив ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 . Після закінчення слідства провадження було передане начальнику слідчого відділу ОСОБА_8 для направлення в прокуратуру. Розмов про гроші із ОСОБА_6 не було і гроші в сумі 2000 грн. 02.03.2016 року він не отримував. Щодо коштів, які в нього виявили 04.03.2016 року, пояснив, що мала місце провокація, так як він їх не просив. Натомість ОСОБА_6 кілька разів телефонував до нього і наполегливо просив зустрічей, під час яких і пропонував віддячити прокурора. Проте він ОСОБА_5 роз`яснював, що це не потрібно. А 04.03.2016 року, коли ОСОБА_6 повідомив йому, що приніс гроші, він заради сміху сказав, щоб той гроші відніс до жіночого туалету на території райвідділу, сподіваючись, що ОСОБА_6 туди не піде. Після цього перебував близько години в робочому кабінеті. Коли його викликали в чергову частину, він зайшов в туалет і побачив на підлозі гроші. Він догадався, що це міг їх покласти ОСОБА_6 , тому вирішив їх забрати та повідомити про даний факт керівництво райвідділу. Підняв гроші і поніс до райвідділу, проте був затриманий працівниками СБУ.
Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України стороною обвинувачення обґрунтовувалась наступними зібраними слідством та перевіреними в судовому засіданні доказами.
Допитаний як свідок ОСОБА_8 дав покази про те, що він працює начальником слідчого відділення Драбівського відділення поліції Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області. ОСОБА_5 на час інкримінуємих подій працював слідчим Драбівського відділення поліції і був його підлеглим. Із ОСОБА_6 він ( ОСОБА_8 ) не зустрічався і ніяких розмов не вів, дати неправомірну вигоду нікому не пропонував. Про провадження, яке вів ОСОБА_5 , йому було відомо, але ніяких складнощів там не було. Вказав, що коли ОСОБА_5 викликав ОСОБА_6 для пред`явлення підозри, до нього ( ОСОБА_8 ) звернулась жінка, яка назвалась тещею потерпілого ОСОБА_7 і обвинуваченого ОСОБА_6 , із словами «кому це потрібно». Що вона мала на увазі він не зрозумів і сказав, що справу буде вирішувати суд. На що жінка відповіла «хлопці, не грайтеся». Підтвердив, що він підписував супровідний лист про направлення провадження в прокуратуру, який підготував слідчий ОСОБА_5 . Провадження було без обвинувального акта і направлялось для підготовки клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності. Самого клопотання у справі не було. Він з ОСОБА_5 розмов про закриття кримінального провадження не вів. Які саме були в справі документи, не пам`ятає. Лише пам`ятає, що довго проводилась судово-медична експертиза. Чи узгоджувались слідчим і прокурором питання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, йому не відомо. Йому ОСОБА_5 під час підписання супровідного листа говорив, що справа направлятиметься до суду для закриття.
Допитаний як свідок ОСОБА_9 дав покази про те, що 04.03.2016 року він був запрошений як понятий працівниками СБУ в м.Черкаси для документування отримання хабара. На автомобілі його разом з ОСОБА_10 привезли в м.Драбів, де за містом вони чекали ОСОБА_6 , якого до того не знали. Їм пояснили, що слідчий поліції ОСОБА_5 вимагає хабар у ОСОБА_6 . Коли той під`їхав, їм для огляду пред`явили грошові купюри, загальна сума яких складала 2000 грн., та ксерокопії купюр, які вони звірили. Працівники СБУ пояснили, що ці кошти будуть вручені ОСОБА_6 для дачі в якості хабара. Після оформлення протоколу, гроші працівник СБУ забрав і поніс із собою до автомобіля ОСОБА_6 , в якому, як він зрозумів, їх було передано ОСОБА_6 .. Потім поїхали до райвідділу поліції в м.Драбів, де вони чекали в автомобілі. Він бачив як ОСОБА_6 зайшов у двір відділення поліції в напрямку туалету, а потім вийшов і сів у автомобіль та поїхав. Вони також поїхали на автостанцію, де зустрілись із ОСОБА_6 , який сказав, що гроші поклав у туалеті. Потім вони повернулись до райвідділу та чекали, поки ОСОБА_5 піде до туалету. Коли той вийшов, до нього підійшли працівники СБУ та покликали їх як понятих. У начальника поліції запитали про приміщення, де можна провести обшук. Потім у кімнаті відвідувачів роз`яснили права і вилучили у ОСОБА_5 гроші, які за його поясненням, він знайшов у туалеті. Гроші були в кармані форменного одягу. Було озвучено загальну суму 2000 грн. та оголошено номера купюр. Все було зафіксовано на камеру, було складено протокол. Потім було проведено обшук службового кабінету, де нічого не знайшли, та будинку, де проживає ОСОБА_5 , де також нічого не знайшли.
Допитаний як свідок ОСОБА_10 дав покази про те, що 04.03.2016 року він був запрошений як понятий працівниками СБУ в м.Черкаси при проведенні спецоперації. На автомобілі його разом з ОСОБА_9 повезли в м.Драбів, де за містом слідчий пояснив для чого їх залучили як понятих. Їм для огляду пред`явили грошові купюри, загальна сума яких складала 2000 грн., та ксерокопії купюр, які вони звірили. Працівники СБУ пояснили, що ці кошти будуть вручені ОСОБА_6 для дачі в якості хабара слідчому поліції ОСОБА_5 .. Потім гроші працівник СБУ забрав і поніс до автомобіля ОСОБА_6 , в якому, як він зрозумів, і передав ОСОБА_6 . Потім вони поїхали до райвідділу поліції в м.Драбів, де чекали зустрічі із ОСОБА_6 . Той приїхав, зайшов за райвідділ, повернувся до автомобіля і поїхав. Вони поїхали на автостанцію і там зустрілись із ОСОБА_6 , який туди також приїхав. Потім вони повернулись до райвідділу і спостерігали. Після телефонного дзвінка їх попросили підійти за райвідділ, де вони побачили ОСОБА_5 .. Потім у кімнаті відвідувачів відбувся обшук. Права роз`яснювали. Співробітник СБУ повідомив, що це спецоперація, що ОСОБА_6 повідомив про вимагання в нього хабара і попросив у ОСОБА_5 показати що в карманах, запитав в якому кармані гроші, забрані в туалеті, проте той відмовився їх діставати, виклав лише телефон, ключі, свої гроші 50 чи сто гривень. Тоді співробітник СБУ сам дістав гроші з лівого кармана форменного одягу. Ці кошти були оглянуті, звірені номера купюр, їх поклали в конверт і опечатали. Протокол всі підписали. Потім оглянули службовий кабінет та будинок, де проживає ОСОБА_5 . Ніякого примусу до ОСОБА_5 не застосовували.
Допитаний як свідок ОСОБА_6 дав показання про те, що ОСОБА_5 вимагав у нього гроші за те, щоб закрити кримінальну справу. Пояснив, що в минулому році допомагав своєму зятю ОСОБА_7 на власному тракторі обробляти земельну ділянку. В ході робіт наїхав зятю на ногу, в результаті чого було відкрите кримінальне провадження. Приблизно через місяць його викликав начальник слідчого відділу ОСОБА_8 і сказав, що потрібно 3000 грн. щоб закрити кримінальну справу. В нього грошей не було і він нічого нікому не платив. До лютого 2016 року його до слідчого ніхто не викликав. 17 лютого 2016 року його викликав ОСОБА_5 для оголошення про підозру. ОСОБА_7 на той час подав заяву, що претензій не має. ОСОБА_5 взяв справу і вони пішли до прокурора ОСОБА_11 . Коли він ( ОСОБА_6 ) зайшов до прокурора, той йому розповів про підозру і про те, що санкція статті передбачає позбавлення волі до 8 років. Про гроші нічого не говорив. ОСОБА_5 при розмові з прокурором не було. Коли він вийшов, до прокурора зайшов ОСОБА_5 Вийшов і показав йому п`ять пальців і сказав, що так сказав прокурор щоб закрити справу. Він зрозумів, що для закриття справи потрібно 5000 грн., проте сказав ОСОБА_5 , що таких грошей в нього немає і він буде просити їх у директора. Після цього він поїхав в м.Золотоношу, де в СБУ подав заяву про вимагання у нього неправомірної вигоди. Заяву писав добровільно, без будь-якого примусу. Після цього знову повернувся в смт.Драбів, де ОСОБА_5 проводив з ним слідчі дії. 25.02.2016 року слідчий ОСОБА_5 знову викликав його по телефону, щоб він написав заяву про відсутність претензій, так як прокурор буде оформляти клопотання про закриття справи. Після розмови він зустрівся з працівниками СБУ, які дали йому 2000 грн. для вручення ОСОБА_5 та апаратуру. При зустрічі під час оформлення заяви він сказав ОСОБА_5 , що гроші вже знайшов, проте той сказав, що тепер не треба. Тому він гроші повернув працівникам СБУ. Через кілька днів ОСОБА_5 викликав його для підписання клопотання, яке вже було оформлене. Він підписав і коли вони з ОСОБА_5 вийшли на вулицю, той запитав, чи знайшов він гроші. На що він відповів, що ОСОБА_5 сам сказав, що вони не потрібні. ОСОБА_5 сказав, що він його не зрозумів і назвав нову суму - вже 4 тисячі гривень. Після розмови він знову звернувся до працівників СБУ. Це було 29.02.2016 року. Після цього ОСОБА_5 йому телефонував, але він не відповідав. А 2.03.2016 року він відповів на дзвінок і коли ОСОБА_5 запропонував йому здати відбитки пальців, він взяв у працівників СБУ гроші в сумі 2000 грн. та обладнання і приїхав до Драбівського РВ УМВС. Після зняття відбитків він запитав у ОСОБА_5 де можна помити руки і той повів у приміщення, де знаходився умивальник. Там запитав чи приніс гроші, на що він ( ОСОБА_6 ). відповів ствердно. ОСОБА_5 сказав, щоб гроші він поклав у тумбочку під умивальником. Він поклав гроші в сумі 2000 грн. і сказав, що там не вся сума. Після цього він поїхав знову до працівників СБУ, віддав їм сумочку, в якій йому давали гроші та обладнання. Кілька днів він на дзвінки ОСОБА_5 не відповідав. Потім зателефонував і домовився про зустріч. Працівники СБУ знову дали йому сумочку з грошима, обладнання і він приїхав до Драбівського РВ УМВС, зайшов до ОСОБА_5 , але той був занятий і тому вивів його на вулицю і по дорозі до приміщення чергової частини показав у дворику на жіночий туалет і сказав гроші покласти під шифер, що він і зробив. Також пояснив, що при врученні йому грошей та обладнання були присутні працівники СБУ. Чи були там поняті, він не знає. Гроші він передавав ОСОБА_5 ті, які вручали йому працівники СБУ. Про можливість закрити справу йому ні слідчий, ні прокурор не говорили, про це він дізнався із мережі Інтернет і сказав сам про це слідчому. Пояснив, що ОСОБА_5 йому нічим не погрожував, гроші не вимагав, а просто запропонував заплатити, щоб все було нормально.
Допитаний як свідок ОСОБА_11 показав, що він був процесуальним прокурором по кримінальному провадженні по звинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України. ОСОБА_6 він вперше побачив при пред`явленні підозри. Матеріали провадження він перед тим вивчав. За обставинами розслідування були правові підстави для закриття кримінального провадження, тому він сказав слідчому передати йому матеріали для підготовки клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності. Слідчий ОСОБА_5 його позицією не цікавився і ніяк не впливав на нього та й не міг впливати, питання про направлення до суду клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності він із слідчим не обговорював, рішення приймав сам.
Допитаний як свідок ОСОБА_12 дав покази про те, що він брав участь у операції по документуванню факту отримання неправомірної вигоди ОСОБА_5 . Під час контролю за вчиненням злочину було використано гроші, які йому видали із фінансового відділу для відповідної мети. Тому в протоколі за результатами контролю за вчиненням злочину було помилково зазначено, що ці кошти належать ОСОБА_6 .
Із дослідженої в судовому засіданні заяви ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 17.02.2016 року вбачається, що вказаний громадянин звертався до керівництва СБУ в Черкаській області і повідомив про те, що працівники Драбівського ВП ГУНП В Черкаській області вимагали в нього грошові кошти за закриття кримінального провадження стосовно нього. (а.п. 4 Т.1).
З актів огляду та вручення грошових коштів від 02.03.2016 року встановлено, що кошти в сумі 2000 грн. у вигляді 4 купюр номіналом по 500 гривень в присутності понятих були оглянуті оперативним працівником УСБУ в Черкаській області та вручені ОСОБА_6 для документування неправомірної вигоди співробітника Драбівського ВП ГУНП ОСОБА_5 (а.п.20-22 Т.1).
З актів огляду та вручення грошових коштів від 04.03.2016 року встановлено, що кошти в сумі 2000 грн. у вигляді 9 купюр номіналом по 200 гривень та 2 купюр номіналом по 100 грн. в присутності понятих були оглянуті оперативним працівником УСБУ в Черкаській області та вручені ОСОБА_6 для документування неправомірної вигоди співробітника Драбівського ВП ГУНП ОСОБА_5 (а.п.23-27 Т.1).
В ході огляду місця події від 04.03.3016 року, який проводився в приміщенні кімнати прийому громадян Драбівського ВП ГУНП України в Черкаській області в смт.Драбів по вул.Леніна 81, у слідчого ОСОБА_5 у верхньому лівому кармані бушлата було виявлено та вилучено 9 грошових купюр по 200 грн. на суму 1800 грн. та 2 купюри по 100 грн. на суму 200 грн. Номера купюр співпадають із тими, які оглядались та вручались в цей же день ОСОБА_6 оперативним працівником УСБУ в Черкаській області. За наслідками слідчої дії було складено відповідний протокол, до якого додано відеозапис на оптичному СД диску (а.п.28-31 Т.1).
Виявлені та вилучені грошові кошти в сумі 2000 грн. було визнано речовими доказами та в подальшому приєднано до матеріалів провадження, про що 18 березня 2016 року було винесено постанову слідчим.
В цей же день ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, про що було складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.03.2016 року. (а.п. 82-84 Т.1).
Згідно ухвали Драбівського районного суду від 29 березня 2016 року ОСОБА_6 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України на підставі ст.48 КК України.
Із досліджених в судовому засіданні протоколів за результатами проведення негласного розшукового заходу від 15 березня 2016 року та аудіо записів за наслідками НСРД, встановлено, що зняття інформації з мобільного терміналу № НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_5 зафіксовано з 24.02.2016 року по 04.03.2016 року. Із змісту розмов 24.02.2016 року, 25.02.2016 року, 29.02.2016 року не зафіксовано домовленості або вимоги ОСОБА_5 про передачу йому коштів від ОСОБА_6 . В роздруківці розмов за 02.03.2016 року, тобто коли клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності вже знаходилась в суді, зафіксовано отримання ОСОБА_5 від ОСОБА_6 грошей в сумі 2000 грн. Із змісту розмови вбачається, що між вказаними особами існувала попередня домовленість про отримання коштів в сумі більше 2000 грн. за закриття провадження, що ОСОБА_5 , обіцяв вирішити за участі прокурора. Із роздруківки записів розмов за 04.03.2016 року вбачається, що ОСОБА_6 приніс до відділення поліції 2000 грн., про які домовлявся з ним ОСОБА_5 , який вказав місце під шифером в жіночому туалеті, куди ОСОБА_6 повинен був покласти гроші. При цьому ОСОБА_5 натяками запевнив ОСОБА_6 за позитивне вирішення питання в суді. (а.п.141-146Т.1). Дані протоколи є належними та допустимими доказами, оскільки негласні слідчі дії здійснювались за дорученням слідчого на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Черкаської області № 177т від 19.02.2016 року, а достовірність інформації, яка викладена в протоколах підтверджується зазначеними вище доказами.
Як вбачається із протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 23 березня 2016 року, співробітниками УСБУ в Черкаській області проводився контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту з метою документування дій ОСОБА_5 . В присутності понятих ОСОБА_6 було вручено кошти в сумі 2000 грн., після чого він на автомобілі «Джилі» поїхав на зустріч із ОСОБА_5 біля приміщення Драбівського ВП ГУНП. В ході розмови ОСОБА_5 вказав ОСОБА_6 , щоб той відніс гроші в сумі 2000 грн. в підсобне приміщення (жіночий туалет), яке знаходиться на території райвідділу за ніби-то закриття кримінального провадження та не притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності. Після цього ОСОБА_6 відніс гроші в обумовлене місце, яке вказав ОСОБА_5 , після чого останній сказав ОСОБА_6 що він може бути вільний та його питання вирішене. (а.п.148-149Т.1). Даний протокол є також належним та допустимим доказом, оскільки негласна слідча дія здійснювалась на підставі постанови прокурора від 19.02.2016 року, стосується обставин справи, узгоджується з іншими доказами, зокрема показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколами огляду та вручення грошових коштів від 04.03.2016 року.
Оцінюючи вказані докази, суд вважає, що вони є належними, допустимими та достовірними і можуть бути покладені в основу обвинувального вироку суду.
Клопотання захисника про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 04.03.2016 року суд відхиляє з таких підстав. На думку захисника, в порушення закону ОСОБА_5 було обшукано при проведенні огляду без затримання та роз`яснення відповідних прав, чим порушили його права. Суд вважає, що огляд був проведений з дотриманням вимог, передбачених ст.237 КПК України. На момент огляду, без встановлення достатніх даних про вчинення кримінального правопорушення та його обставини, зокрема підтвердження знаходження у ОСОБА_5 покладених ОСОБА_6 в туалет коштів, у органу розслідування не було підстав як для затримання ОСОБА_5 , так і для його обшуку. Щодо присутності під час проведення огляду ОСОБА_5 , який не мав процесуального статусу, то Закон не містить заборони присутності під час огляду осіб, які не мають процесуального статусу в кримінальному провадженні. Як вбачається із даних протоколу та додатку до нього відеозапису слідчої дії, на якому зафіксовано хід її проведення, ОСОБА_5 було запропоновано повідомити, чи є в нього грошові кошти, на що той добровільно, без будь-якого примусу дав ствердну відповідь, вказав де вони знаходяться та пояснив їх походження. На пропозицію видати знайдені ним гроші, ОСОБА_5 відмовився і добровільно дозволив це зробити слідчому. Тому його права порушені не були і підстави для проведення обшуку відпали. Як встановлено судом, метою цієї слідчої дії було виявлення предмета неправомірної вигоди - грошових коштів, фіксація місця виявлення та їх вилучення в разі такого виявлення для підтвердження події злочину.
Відповідно ч.1 ст.237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Відповідно ч.5 ст.237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.
Суд відхиляє заявлені письмово та усно клопотання захисту про визнання недопустимими актів огляду грошових коштів та вручення грошових коштів від 02.03.2016 року та від 04.03.2016 року на тих підставах, що вказані документи складені не у формі протоколів, з порушенням вимог ст.104 КПК України, із актів не вбачається джерело надходження грошей. Як встановлено судом, ці докази містять достовірні відомості, які підтверджені в ході дослідження інших доказів у справі (допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , протоколу огляду місця події від 04.03.2016 року з додатком), узгоджуються з ними і суттєвих протиріч не містять, підтверджують обставини вчиненого ОСОБА_5 діяння. Правила проведення негласних слідчих дій та їх документування мають особливості, які визначені КПК України. Закон не містить їх чіткої регламентації, на відміну від гласних слідчих дій. За змістом ст.252 КПК України, фіксація ходу і результатів НСРД повинна відповідати лише загальним правилам фіксації кримінального провадження. Тобто складені документи, які в подальшому використовуються як докази кримінального провадження, можуть не містити дані, які є державною таємницею, зокрема про склад учасників цих дій, джерела походження коштів, способи та методи проведення тих чи інших дій, зокрема місце їх проведення, технічні засоби, які застосовувались, тощо. Протокол, відповідно вимог ст.252 КПК України, складається не в процесі, а лише за наслідками негласної слідчої дії. З цих же підстав суд визнає допустимим доказом і протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 23.03.2016 року, оскільки він складений відповідно до вимог ст.252 КПК України, містить достовірні дані про обставини вчиненого діяння ОСОБА_5 , узгоджується з іншими дослідженими доказами. Помилкове зазначення в протоколі власника грошей в сумі 2000 грн., які використовувались ОСОБА_6 в ході слідчого експерименту, не спростовує інших фактів, які в ньому зафіксовані. При цьому суд враховує, що після передачі коштів ОСОБА_6 з метою проведення слідчого експерименту, вони за оперативною версією належали саме йому. Чинний КПК України не допускає формальної оцінки доказів. Відповідно ст.94 КПК України, суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності виключно за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, а сукупність доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.
Суд вважає, що прокурором доведено законність отримання результатів проведених у провадженні негласних слідчих (розшукових) дій, оскільки до провадження долучено клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_14 до апеляційного суду в Черкаській області від 19.02.2016 року, в якому він просив дозвіл на проведення із застосуванням технічних засобів спостереження за особою у публічно доступних місцях, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, здійснення аудіо-відео-контролю за ОСОБА_5 , яке згідно листа апеляційного суду Черкаської області від 07.06.2016 року було задоволено і надано дозвіл на проведення НСРД ухвалою від 19.02.2016 року за № 177т відносно ОСОБА_5 терміном з 19.02.2016 року по 01.04.2016 року. Долучено до матеріалів провадження і постанову прокурора від 19.02.2016 року, в якій прийняте вмотивоване рішення про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту. (а.п.136-137.Т.1)
Разом з тим органом розслідування за його наслідками дана невірна правова оцінка діям ОСОБА_5 , а тому вибрана стороною обвинувачення правова кваліфікація його діяння за ч.3 ст.368 КК України не відповідає вимогам кримінального закону.
За змістом ч.ч.1-4 ст.368 КК України, відповідальність за даною статтею настає за прийняття пропозиції, обіцянки або одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року, відповідальність за одержання хабара настає лише за умови, що службова особа одержала його за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади, покладених на неї організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або таких, які вона не уповноважена була вчинювати, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу.
Відповідно правової позиції Верховного суду України по справі № 5-28 кс-13 від 5 вересня 2013 року, кваліфікація діяння за ознаками одержання хабара завжди потребує встановлення спеціального суб`єкта злочину - службової особи, визначення якої дається в примітці до ст.364 КК, предмета злочину - будь-якої матеріальної вигоди, способу одержання хабара, який може бути будь-яким, причинного зв`язку між незаконною винагородою та згодою службової особи використати свої службові повноваження чи становище, залежності між оплаченим хабарем результатом та спроможністю і/або реальним застосуванням або ж незастосуванням службових повноважень чи можливостей суб`єкта злочину.
Як встановлено розслідуванням та підтверджено в судовому засіданні, з точки зору права ОСОБА_5 не мав повноважень приймати процесуальне рішення про закриття кримінального провадження або про направлення до суду клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності. Тобто, запевнюючи ОСОБА_6 про закриття провадження, він вчиняв обман, усвідомлюючи як слідчий свою процесуальну неспроможність прийняти такі рішення. Відповідно ч.1 ст.286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Згідно ч.2 ст. 286 КПК України, встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування в повному обсязі надсилає його до суду.
Крім того, в силу свого правового статусу, слідчий ОСОБА_5 не міг використати свої службові повноваження, щоб змусити прокурора прийняти рішення про направлення клопотання до суду.
Відповідно ч.1 ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Згідно ч.2 вказаної статті прокурор здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування в формі процесуального керівництва. Натомість слідчий, в силу ч.4 ст.40 КПК України, зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються в письмовій формі.
З точки зору факту, слідством не встановлено позапроцесуального впливу ОСОБА_5 на прокурора, який прийняв рішення про направлення клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності до суду та на суд. Вказане підтверджується показами свідка ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_5 і тим фактом, що інші зібрані докази, в тому числі отримані за наслідками негласних слідчих дій, не містять інформації про спроби ОСОБА_5 якимось чином вплинути на рішення прокурора чи суду та про контакти з ними з цього приводу.
Свій статус слідчого та знання практики з вирішення подібних проваджень ОСОБА_5 використав для обману як способу заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , достовірно знаючи про необізнаність підозрюваного з питань кримінального процесуального законодавства, тобто для вчинення шахрайства. Тому його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману та зловживання довір`ям (шахрайство).
Разом з тим, вчиняючи вказаний злочин, ОСОБА_5 безумовно використав своє службове становище, що знаходиться у прямому зв`язку із вчиненням шахрайства, тобто саме його статус як особи, яка перебуває на службі в поліції та здійснює розслідування у кримінальному провадженні було використано для неправомірного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 . Тому його дії, крім шахрайства (ст.190 КК України), потребують кваліфікації і за ч.1 ст.364 КК України як зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.
Редакція ст.364 КК України передбачає як обов`язкову ознаку складу злочину заподіяння шкоди, яка є істотною та яка, згідно примітки до цієї статті, в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, який встановлюється на рівні податкової соціальної пільги згідно п.5 Перехідних положень Податкового кодексу України і станом на 1 січня 2016 року становить 689 грн. Проте, як вбачається із диспозиції статті, наслідки вчинення злочину, передбаченого ст.364 КК України, не обмежуються спричиненням лише майнової шкоди, бо права, свободи та інтереси не зводяться виключно до майнових. В даному випадку, враховуючи конкретні обставини у справі, суд прийшов до висновку, що характер заподіяної шкоди має ознаки суспільної небезпеки і полягає у підриві авторитету та престижу органів влади, зокрема поліції, як правоохоронного органу держави.
Аналізуючи зміст зафіксованих в результаті НСРД розмов ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 та їх показань під час розгляду кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 виявляв зацікавленість у передачі грошей ОСОБА_5 за закриття кримінального провадження, який в свою чергу був зацікавлений в отриманні грошей від ОСОБА_6 за начеб-то надання такої послуги. Тому слід вважати, що передача грошей ОСОБА_6 ОСОБА_5 відбувалась добровільно.
За вказаних обставин дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за сукупністю злочинів, передбачених ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживанням довірою (шахрайство) та за ч.1 ст.364 КК України як зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.
При цьому в основу обвинувального вироку із вказаною кваліфікацією суд покладає докази, які були зібрані на досудовому розслідуванні та досліджені в судовому засіданні і повністю підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів. Його показання про невчинення злочину та провокацію щодо нього суд оцінює критично, оскільки вони повністю спростовуються наведеними вище доказами і направлені на уникнення кримінальної відповідальності. Зміст зафіксованих розмов за результатами НСРД вказує на те, що ОСОБА_5 проявляв ініціативу в отриманні грошей від ОСОБА_6 , був зацікавлений в цьому, переконуючи ОСОБА_6 в своїй спроможності вирішити питання про закриття провадження та запевняючи в позитивному для ОСОБА_6 результаті, що спростовує доводи сторони захисту про провокацію.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу обвинуваченого, який за місцем роботи характеризується позитивно, вчинив злочин вперше. (а.п.34 Т.1)).
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд не вбачає.
Обставин, що обтяжують його покарання, суд не вбачає.
Враховуючи наведені обставини по справі, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом визначення покарання за кожний злочин окремо та шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Враховуючи, що злочини ОСОБА_5 вчинено із використанням посади в правоохоронному органі і він мав спеціальне звання, відповідно до вимог ст.54 КК України його необхідно позбавити спеціального звання.
Відповідно п.п.1,3 ч.1 ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна, були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави. Згідно ч.2 ст.96-2 КК України, у разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно. Якщо конфіскація грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію неможлива внаслідок їх використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин, суд виносить рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості такого майна.
Судом встановлено, що грошові кошти на загальну суму 4000 грн., які є предметом злочину і які були використані в ході контролю за вчиненням злочину та передавались обвинуваченому ОСОБА_5 , не є його власністю, а є коштами Управління СБУ в Черкаській області, тому відсутні підстави, передбачені ст.96-2 КК України, для їх спеціальної конфіскації. Разом з тим, відповідно ч.2 ст.96-2 КК України, є підстави для конфіскації в обвинуваченого ОСОБА_5 2000 грн., які він отримав 2.03.2016 року та використав на власні потреби, та які в ході слідства не були повернуті Управлінню СБУ в Черкаській області.
Керуючись ст.65 КК України, суд вважає за необхідне призначити основне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді громадських робіт за ч.1 ст.190 КК України та у виді арешту з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах та зі штрафом без спеціальної конфіскації за ч.1 ст.364 КК України і остаточно за правилами ч.1 ст.70 КК України у виді арешту з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах та зі штрафом без спеціальної конфіскації та застосувати додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання.
Судом на час постановлення вироку не встановлено обставин та ризиків, які були б підставою для зміни запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Речові докази у справі грошові кошти в сум 2000 грн., які знаходяться на зберіганні в «Укрексімбанку» м.Черкаси, передати уповноваженій особі Управлінню СБУ в Черкаській області.
Керуючись ст.ст. 368,374 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт терміном 200 (двісті) годин.
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 2 (два) роки із штрафом в розмірі 250 (двісті п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень без спеціальної конфіскації.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і призначити його у виді арешту строком на 3 (три) місяці з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 2 (два) роки із штрафом в розмірі 250 (двісті п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень без спеціальної конфіскації.
На підставі ст.54 КК України позбавити ОСОБА_5 спеціального звання старшого лейтенанта поліції.
На підставі ч.2 ст.96-2 КК України, конфіскувати в обвинуваченого ОСОБА_5 в доход Держави грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) грн.., які були ним отримані внаслідок вчинення інкримінованих злочинів.
Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання. Зарахувати в строк відбуття покарання строк перебування під вартою під час затримання з 04.03.2016 року по 05.03 2016 року включно.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді домашнього арешту.
Речові докази по справі грошові кошти в сум 2000 грн., які знаходяться на зберіганні в «Укрексімбанку» м.Черкаси, передати за належністю Управлінню СБУ в Черкаській області.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області через Драбівський районний суд. Копію вироку негайно вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому ОСОБА_5 .