Справа № 755/8766/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2015 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора щодо продовження строків тримання під вартою та домашнього арешту обвинуваченим:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1.Дарницьким районним судом м. Києва 29 березня 1999 року за ст. 141 ч. 2, ст. 142 ч. 2, ст.44, ст. 42 КК України (в ред. 1960 року) до 4 років позбавлення волі;

2.Дніпровським районним судом м. Києва 08 серпня 2002 року за ст. 186 ч. 2 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнився 01 листопада 2007 року по відбуттю строку покарання;

3.Дніпровським районним судом м. Києва 16 грудня 2008 року за ст. 186 ч. 2 КК України 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 31 березня 2013 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Вінницької області м. Оратів, громадянина України, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимий:

Деснянським районним судом м.Києва за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 12 грудня 2008 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строків тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, мотивуючи тим, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення який є тяжким. Крім того, ОСОБА_6 раніше судимий за злочин, за яким судимість не знята та не погашена, офіційно ніде не працює, тому може переховуватись від суду. Також прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_5 зазначив, що, на його думку, на даний час відпала потреба в утриманні обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та просив змінити йому міру запобіжного заходу на домашній арешт. Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав свого захисника.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_7 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

При вирішенні клопотання прокурора суд виходив з наступного.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, зокрема з дня застосування до обвинуваченого судом запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Пунктом 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Запобіжний захід до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 кожному окремо застосований рішенням суду, тобто у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законодавством України.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжному заході у виді тримання під вартою, на даний час відпала.
При цьому, судом враховується той факт, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачає покарання на строк до 6 років позбавлення волі, раніше неодноразово судимий за ст. 186 ч. 2 КК України, судимість у визначеному законом порядку не знята та не погашена, не працює, обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому в вину діяння, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення його від суду. Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними та триваючими, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який, альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії належної процесуальної поведінки останнього.
Також суд, приймаючи рішення, враховує, що тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішення Європейського суду з прав людини, від 18 березня 2008 року, у справі «Ладент проти Польщі» (заява № 11036/03, пункт 55), а тому тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою є необхідним для забезпечення його присутності в суді, та інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.
Враховуючи норми кримінального процесуального закону та обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 діянь та наслідки їх вчинення, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на більш м?який.
Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під домашнім арештом ОСОБА_7 суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, обставини даного провадження, те, що обвинувачений має постійне місце проживання в місті Києві, працює, а відповідно приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під домашнім арештом обвинуваченого.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 25 січня 2016 року, включно.
Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на умовах викладених в ухвалі колегії суддів Апеляційного суду м.Києва від 11 березня 2015 року, тобто до 25 січня 2016 року, включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, захисникам та направити начальнику Київського СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: