Єдиний унікальний номер 236/2489/15-к
Номер провадження 11-кп/775/124/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю

секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянув у місті Бахмуті Донецької області у відкритому судовому засіданні у приміщені апеляційного суду Донецької області апеляційні скаргу потерпілого ОСОБА_8 на вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 03 листопада 2015 року, у кримінальному провадженні внесеному у ЄРДР за № 0000428 від 10.05.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Красний Лиман, Донецької області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працює, не судимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним та призначено покарання: за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття основного покарання з іспитовим строком на 3 роки. Стягнуто 49 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 скоїв кримінальні правопорушення за таких обставин.

10.05.2015 року, приблизно о 04 годині, ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на технічно справному автомобілі, по проїжджій частині вулиці Чапаєва міста Красний Лиман, в напрямку виїзду з міста, та проїжджаючи біля спортивного комплексу Локомотив, маючи можливість спостерігати пішохода, що рухався у попутному напрямку, в порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, діючи необережно, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспртної події, не врахував дорожню обстановку, та не вжив заходів для негайної зупинки керованого ним транспортного засобу, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який рухався в попутному напрямку.

Унаслідок дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_8 заподіяна тяжка повторна проникаюча сочетана черепно-мозкова травма: забій головного мозку другого ступеню з очагом геморагічного пропитування правої лобної долі: травматичний субарахноїдальний крововилив, перелом склепіння та основи черепа з лівостороннею отолікворієй; забита рана м`яких тканин лівої тім`яно-потиличної області; травматичний розрив барабанної перепонки зліва; перелом пірамідної кістки зліва; розтягнення зв`язок шийного відділу хребта; множинні переломи ребер; забій правого плечового суглобу; закритий перелом лівої малоберцової кістки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

Порушення ОСОБА_7 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків.

Таким чином, вищевказаними діями ОСОБА_7 як особа, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення в наслідок м`якості, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки, та стягнути на свою користь страхове відшкодування. На обґрунтування своїх доводів вказує, що унаслідок ДТП йому заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, ОСОБА_7 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, також не можна вважати обставину, яка пом`якшує покарання добровільне часткове відшкодування збитків. Суд першої інстанції при вирішенні питання щодо цивільного позову не вказав підстав залишення його без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора та обвинуваченого, які просили вирок суду залишити без змін, представника потерпілого, який просив апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги щодо скоєння ОСОБА_7 злочину у стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованими, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Згідно матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення в межах і об`єму, які йому були інкриміновані відповідно до обвинувального акту, зазначивши час, місце та спосіб його вчинення тощо.

При розгляді справи в суді першої інстанції, прокурор, відповідно до ст. 338 КПК України обвинувачення не змінював.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні визнав себе винним та згідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України судом встановлено що обвинувачений та інші учасники процесу, в тому числі потерпілий ОСОБА_8 , не оспорюють жодних обставин справи, а також судом першої інстанції встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, а тому недоцільно дослідження доказів щодо обставин провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають розгляду в апеляційному порядку.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 , правильно кваліфікувавши його дії за ч. 2 ст. 286 КК України.

Доводи апеляційної скарги потерпілого щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок його м`якості, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65-68 КК України призначив покарання у межах, встановлених санкціями статей Особливої частини КК України, які передбачають відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, і відповідно до положень Загальної частини КК України взяв до уваги конкретні обставини скоєного кримінального правопорушення, характер і ступінь його тяжкості, дані про особу обвинуваченого, в тому числі той факт, що ОСОБА_7 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо, раніше не судимий, щиро розкаявся, добровільно частково відшкодував шкоду.

Призначене ОСОБА_7 покарання на думку колегії суддів відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, і попередження нових злочинів, вирок суду вважає законним і обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілого в частині призначення більш суворого покарання не вбачає.

Щодо вирішення цивільного позову ОСОБА_8 до ТДВ «Страхове Товариство Домінанта» колегія суддів зазначає, що ОСОБА_8 вправі звернутися до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, -

У Х В А Л И ЛА:

Вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 03 листопада 2015 року відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: