Провадження № 1-кп/748/161/16
Єдиний унікальний № справи 748/1279/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2016 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження №0000054 від 08.06.2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, громадянина України, одруженого (на утриманні малолітня дитина), з професійно-технічною освітою, раніше не судимого, не працюючого, учасника бойових дій в зоні АТО, проживаючого у будинку АДРЕСА_1 ,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
З 19 березня 2014 року рядового ОСОБА_4 , відповідно до Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» та наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 19 березня 2014 року №54 зараховано до особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 на всі види забезпечення та призначено на посаду механіка-водія 3 танкового взводу 8 танкової роти 3 танкового батальйону.
Проте, рядовий ОСОБА_4 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 10 жовтня 2014 року, в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, п.п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , діючи з особистих мотивів, з прямим умислом, направленим на залишення військової частини та місця служби, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , повернувшись до розташування військової частини лише 13 серпня 2015 року і згідно наказу командира частини полковника ОСОБА_5 №184 від 13.08.2015 року приступив до виконання службових обов`язків з військової служби за посадою.
Отже, ОСОБА_4 був протиправно відсутній у розташуванні військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) в період з 10.10.2014 року по 13.08.2015 року, проводячи час на власний розсуд за місцем проживання: АДРЕСА_1 , що складає період тривалістю понад один місяць.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінуємого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.407 КК України, визнав повністю, фактичні обставини справи, що викладені у обвинуваченні, не оспорював, у скоєному щиро розкаявся, та пояснив, що дійсно самовільно залишив військову частину 10 жовтня 2014 року, так як не платили грошове утримання, а він мав борги за кредитним договором і тому поїхав додому заробляти гроші. При цьому дружина перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 3 років. Повернувся до військової частили лише безпосередньо перед звільненням. Просить застосувати покарання у виді штрафу, оскільки має сина віком 4 роки.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.3 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність наслідків злочину, особу винного - його вік, сімейний стан, стан здоров`я, освіту, те, що ОСОБА_4 демобілізований, учасник бойових дій в зоні АТО, одружений, має на утриманні малолітню дитину, виключно позитивно характеризується за місцем проживання та раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне визнати щире каяття, а обставин, що обтяжують його покарання судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, враховуючи наявність у обвинуваченого обставини, що пом`якшує покарання, визнання ним своєї вини, враховуючи його особу, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах мінімальної санкції частини статті, якою передбачена відповідальність за вчинений ним злочин, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. У зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, слід покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався і відсутні підстави для його обрання до вступу вироку у законну силу. Цивільний позов у справі не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язку періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти в ці органи про зміну місця проживання і роботи.
На вирок може бути подана через суд, який ухвалив судове рішення апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Роз`яснити учасникам судового провадження право на помилування, право отримати в суді копію вироку, ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1