АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/549/16 Справа № 201/6209/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2016 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу прокурора

на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2016 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Лобойківка Петриківського району Дніпропетровської області, що зареєстрована по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206-2 КК України,

відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, -

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді від 28.04.2016 р. та постановлення нової ухвали, якою обрати стосовно підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було частково задоволене клопотання слідчого в ОВС першого слідчого відділу СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано до цієї підозрюваної більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання по АДРЕСА_2 .

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що слідчим та прокурором було доведено обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та наявність ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, втім відомості про особу цієї підозрюваної, а саме те, що вона має міцні соціальні зв`язки та малолітню дитину на своєму утриманні, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, позитивно характеризується, дають підстави для висновку, що згадані ризики можуть бути усунуті шляхом застосування іншого, менш обтяжливого запобіжного заходу.

Обгрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, прокурор зазначає, що висновки слідчого судді, покладені в основу оскаржуваної ухвали, не є достатньо обґрунтованими.

Так, на думку прокурора, у розпорядженні підозрюваної можуть перебувати не відшукані та не вилучені слідством документи та чорнові записи щодо переукладання договорів та самі договори зі службами постачання комунальних послуг, які остання може знищити або спотворити.

Крім того, у даному кримінальному провадженні залучена у статусі свідків низка осіб, в тому числі представники ОСОБА_7 , нотаріус ОСОБА_11 , працівники ПАТ АТ «Банк Восток» та служб постачання комунальних послуг, на яких підозрювана, не перебуваючи під вартою, може впливати самостійно або через інших осіб з метою викривлення їх показань.

Також прокурор зазначає, що підозрювана, будучи зареєстрованою за одною адресою, яку у документах вказує як місце свого мешкання, фактично проживає за іншою адресою, що на думку апелянта свідчить про її схильність до уникнення небажаних контактів, та продовжує свою протиправну діяльність - вчиняє активні дії щодо розпорядження майном ТОВ «Компанія «Тритон», звернутим нею на свою користь злочинним шляхом.

На думку прокурора, суд не взяв ці обставини достатньою мірою до уваги та не надав належної оцінки вагомості ризиків, що існують щодо ОСОБА_7 , що потягло необґрунтовану відмову у застосуванні до неї належного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора та слідчого, що апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав, підозрювану та її захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 ці вимоги закону були дотримані.

Так, колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення встановлених слідчим суддею суду першої інстанції обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206-2 КК України, та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що вони достатньою мірою підтверджуються наданими матеріалами та не оспорюються в апеляційній скарзі.

Що стосується необхідності застосування до ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на чому наполягає у своїй апеляційній скарзі прокурор, то достатніх підстав для цього колегія суддів не вбачає.

Так, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Доводи слідчого та прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останньої ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.

Так, сам по собі факт проживання підозрюваної за іншою адресою, ніж місце її реєстрації, за відсутності конкретних фактів ухилення її від слідства та суду, переховування тощо, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а посилання прокурора на те, що підозрювана може володіти не вилученими слідством документами, які може знищити, та може впливати на свідків, мають характер загальних міркувань та припущень.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що відомості про особу підозрюваної, а саме те, що вона має міцні соціальні зв`язки та малолітню дитину на своєму утриманні, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, позитивно характеризується, - дають достатні підстави вважати, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення її належної поведінки та дієвості кримінального провадження щодо неї, - та вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора відхилити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 177, 183, 194, 196, 197, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2016 року, якою щодо ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3