АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1355/16 Справа № 192/1960/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

судів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю м.Дніпропетровська, раніше неодноразово судимому, останній раз:

16 липня 2012 року вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська за ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА:
Засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить переглянути рішення суду першої інстанції, яке, на його думку, є несправедливим, та застосувати до нього положення ст.82 КК України. Зазначає, що за час відбування покарання у ВК № 21, а саме з 18 листопада 2012 року, весь час працює. Має одне заохочення від адміністрації колонії та чотири стягнення, які погашені у встановленому законом порядку. Апелянт вважає, що своєю сумлінною працею він довів, що став на шлях виправлення.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений на даний час не став на шлях виправлення, і застосування до нього положень ст.82 КК України є передчасним. Суд дійшов висновку, що наявні матеріали особової справи ОСОБА_7 не підтверджують позитивних змін в особистості засудженого за весь період відбування ним покарання, оскільки засуджений неодноразово порушував режим утримання. При цьому, при визначенні ступеню поведінки засудженого судом було враховано, що ОСОБА_7 не приймає участі в програмах диференційованого виховного впливу, в роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, а також не визнає вину у скоєному злочині.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора ОСОБА_6 щодо відсутності правових підстав для заміни засудженому невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким на підставі ст.82 КК України, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи матеріали особової справи засудженого, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляцію засудженого ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів справи, з 01 листопада 2012 року ОСОБА_7 відбуває покарання у вигляді позбавлення волі у Солонянській ВК № 21 за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 26 липня 2012 року, згідно з яким засуджений за ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2016 року задоволено клопотання засудженого про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України засудженому ОСОБА_7 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 07 жовтня 2011 року по 18 жовтня 2012 року.

05 травня 2016 року до Солонянського районного суду Дніпропетровської області за місцем відбування покарання засудженого надійшло клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким покаранням на підставі ст.82 КК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироку суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 82 КК України передбачає, що особам, які відбувають покарання у вигляді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням, якщо засуджений став на шлях виправлення та відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є важливою складовою прогресивної системи відбування покарання, яка дає змогу, дотримуючись мети покарання, водночас поліпшувати правове становище засудженого і зменшувати обсяг і характер карально-виховного впливу на нього. У такий спосіб закон стимулює добросовісне відбування покарання засудженим, визначаючи, що саме від його поведінки значною мірою залежить можливість поліпшення його правового становища.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що засуджений ОСОБА_8 за весь період відбування покарання, призначеного за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 26 липня 2012 року, в Солонянскій ВК № 21, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання має чотири стягнення та одне заохочення. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Згідно з характеристикою за місцем відбування покарання засуджений характеризується посередньо. У взаємовідносинах з іншими засудженими ОСОБА_8 не конфліктний, на критику реагує не агресивно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Не уникає виконання робіт із самообслуговування, із благоустрою установи. Приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні доручених робіт, здійснення за ними належного догляду. Засуджений бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, однак не бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, не бере участі в роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи, не входить до складу ради колективу засуджених.

Разом з тим, 10 квітня 2014 року комісією установи було відмовлено ОСОБА_8 у застосуванні щодо нього зміни умов тримання як такому, що не стає на шлях виправлення. Крім того, 21 квітня 2016 року комісією установи було відмовлено ОСОБА_8 у застосуванні щодо нього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням як особі, що не стала на шлях виправлення.

За положеннями ст.6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Колегія суддів звертає увагу на те, що становлення особи на шлях виправлення це не повне виправлення засудженого, а його прагнення до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися і в умовах відбування менш суворого покарання. Дана обставина характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що засуджений ОСОБА_8 , не став на шлях виправлення, адміністрацією Солонянської ВК № 21 характеризується посередньо.

За таких обставин колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, який обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається; рішення суду є законним, вмотивованим і обґрунтованим, тому у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_8 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2016 року, якою відмолено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким покаранням, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4