АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/1343/2016 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

представників власника адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_9 та уточнену та доповнену апеляційну скаргу ОСОБА_7 та її представників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про накладення арешту на майно та накладено арешт на вилучені 18.03.2016 р. грошові кошти в сумі 111422 доларів США, 13690 євро, 704840 грн., в ході проведення обшуку приміщення ПАТ «Артем Банк» за адресою: м. Київ, бул. Дружби Народів, 21, індивідуального сейфу № НОМЕР_1 , орендованого на ім`я ОСОБА_7 .
Ухвалу суду мотивована тим, що з урахуванням змісту клопотання та доданих до нього матеріалів, правової підстави для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, можливого розміру шкоди, завданого кримінальним правопорушенням, наслідків арешту майна для інших осіб, а також з урахуванням того, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме набуте кримінально протиправним шляхом або отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та постановою прокурора від 19.03.2016 р. визнано речовими доказами, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора.

В апеляційній скарзі, а також уточненій та доповненій апеляційній скарзі ОСОБА_7 та її представники адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вважають оскаржувану ухвалу такою, що винесена у відсутність законних на те підстав, просять ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.03.2016 р. скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_7 в сумі 111422 доларів США, 13690 євро, 704840 грн., які були вилучені в ході проведення обшуку орендованого на ім`я ОСОБА_7 індивідуального сейфу № НОМЕР_1 в приміщенні ПАТ «Артем Банк» за адресою: м. Київ, бул. Дружби Народів, 21 відмовити та зобов`язати прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 повернуті ОСОБА_7 грошові кошти, які знаходилися у орендованому нею індивідуальному сейфі № 27 та вилучені під час обшуку, а саме 111422 доларів США, 13690 євро, 708400 грн.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянти зазначають про те, що оскаржувана ухвала винесена з порушення вимог кримінального процесуального закону, з огляду на те, що у даному кримінальному провадженні, що розслідується за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 3 ст. 212 КК України, зокрема у витягах із ЄРДР відсутні дані про ОСОБА_7 , як особу, яка причетна до їх вчинення, а в матеріалах доданих до клопотання прокурора про арешт майна відсутні дані про встановлення факту несплати податків, суми несплачених податків, про повідомлення про підозру будь-кому, заявлення цивільного позову, що на думку апелянтів є обов`язковим, як для вирішення питання про арешт майна, так і для кваліфікації за ст. 212 КК України.
Також апелянти вказують на те, що в оскаржуваній ухвалі не обґрунтовано причини вилучення належних ОСОБА_7 грошових коштів, їх індивідуальні та родові ознаки, а також яке відношення вони мають до вказаного кримінального правопорушення та чи дійсно вони набуті кримінально-протиправним шляхом.

Одночасно апелянтами заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.03.2016 р. В обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала суду була постановлена без виклику осіб, які її оскаржують та лише 05.04.2016 р. ОСОБА_7 була надана можливість ознайомитися із матеріалами на підставі яких були арештовані її кошти та з відповідною ухвалою.

Заслухавши доповідь судді, думку власника майна та її представників, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами частини 2 статті 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 28.03.2016 р. було постановлено без виклику осіб, які її оскаржують, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000068 від 23 січня 2015 року за фактом ухилення від сплати податків за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 212 КК України.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що в порушення вимог Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Інструкції про порядок організації та здійснення валютно - обмінних операцій на території України, затвердженої постановою НБУ № 502 від 12.12.2002 на території міста Києва організованомережу пунктів обміну іноземної валюти на гривню з метою ухилення від сплати податків у особливо великих розмірах шляхом внесення завідомо недостовірних відомостей про курси купівлі - продажу іноземної валюти у квитанціях форми № 377-к, без належного документального оформлення, а також проведення валютно - обмінних операцій без відображення їх реального обсягу у податковому та бухгалтерському обліках, та подальшого перепродажу валюти на чорному ринку за курсами, що суттєво відрізняються від загальнодержавних.

Відповідно до матеріалів УСБУ України, ОУ ГУ ДФС у м. Києві, встановлено місце функціонування такого пункту обміну валют, за адресою: м. Київ, вул. Дружби Народів, 21. (офісне приміщення ПАТ «Артем-банк»).

Також органом досудового розслідування встановлено, що до вчинення зазначеного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_10 , який фактично, керує незаконною діяльністю пунктів обміну валют за зазначеними адресами та через підконтрольні нелегальні пункти обміну валюти проводить незаконні фінансові операції, які забезпечують функціонування «чорного» валютного ринку у м. Києві. Крім того, в своїй протиправній діяльності ОСОБА_10 використовує банківські ячейки, оформлені на підставних осіб у відділенні ПАТ «Артем Банк» за адресою: м. Київ, бул. Дружби народів, 21, в тому числі й ті, що оформлені на громадянку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18.03.2018 відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02.03.2016 проведено обшук за фактичною діяльністю ОСОБА_10 за надання незаконних послуг з купівлі-продажу валюти за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого, поміж інших предметів, виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 111 422 доларів США, 13 690 євро, 704 840 грн. Вказані, грошові кошти були виявлені при добровільному відкритті індивідуального сейфу № НОМЕР_1 на імя ОСОБА_7 за вищевказаної адресою, хоча, як встановлено в судовому засіданні, в суді апеляційної інстанції індивідуальний сейф № 27 на ім`я ОСОБА_7 добровільно відкрив саме ОСОБА_10 , у якого був ключ від цього сейфу.

Згідно з протоколу огляду від 19.03.2016 року встановлено, що підпис ОСОБА_7 на паспорті громадянина України за зовнішніми ознаками не співпадає з підписами, відображеними на інших документах.

19.03.2016 року постановою прокурора грошові кошти, вилучені в індивідуальному депозитному сейфі ОСОБА_7 в сумі 111 422 доларів США, 13 690 євро, 704 840 грн. під час проведення обшуку у відділенні ПАТ «Артем Банк» за адресою: м. Київ, бул. Дружби народів, 21 - визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000068.

22.03.2016 р. прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції прокуратури м. Києва молодший радник юстиції ОСОБА_5 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, в сумі 111422 доларів США, 13690 євро, 704840 грн., які були вилучені в ході проведення обшуку 18.03.2016 р. приміщення за адресою: м. Київ, бул. Дружби Народів, 21, посилаючись на те, що у сторони обвинувачення є підстави вважати, що вилучені грошові кошти є доказом в даному кримінальному провадженні, оскільки використовувалися ОСОБА_10 в свої протиправній діяльності з незаконного проведення валюто-обмінних операцій та ухиленні від сплати податків (зборів обов`язкових платежів), а тому є нагальна необхідність в накладенні арешту на вказані грошові кошти.

28.03.2016 р. ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва клопотання прокурора було задоволено та накладено арешт на вилучені 18.03.2016 р. грошові кошти в сумі 111422 доларів США, 13690 євро, 704840 грн., в ході проведення обшуку приміщення ПАТ «Артем Банк» за адресою: м. Київ, бул. Дружби Народів, 21, індивідуального сейфу № НОМЕР_1 , орендованого на ім`я ОСОБА_7 .

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи прокурора, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на грошові кошти, які були вилучені в ході проведення обшуку 18.03.2016 р. індивідуального сейфу № 27, орендованого ОСОБА_7 , з тих підстав, що воно відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки набуте кримінально протиправним шляхом або отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність права власності ОСОБА_7 з потребами кримінального провадження.
Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Тому, посилання апелянтів на відсутність будь-яких правових підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_7 , з огляду на те, що у даному кримінальному провадженні, що розслідується за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 3 ст. 212 КК України, зокрема у витягах із ЄРДР відсутні дані про ОСОБА_7 , як особу, яка причетна до їх вчинення, не може прийматися до уваги, оскільки арешт на рахунки накладено з правових підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, яке належить ОСОБА_7 , останньою та її представниками не надано та колегією суддів не встановлено.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі власника майна та її представників обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 117, 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Поновити ОСОБА_7 та її представникам адвокатам ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.03.2016 р.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про накладення арешту на майно та накладено арешт на вилучені 18.03.2016 р. грошові кошти в сумі 111422 доларів США, 13690 євро, 704840 грн., в ході проведення обшуку приміщення ПАТ «Артем Банк» за адресою: м. Київ, бул. Дружби Народів, 21, індивідуального сейфу № НОМЕР_1 , орендованого на ім`я ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_9 та уточнену та доповнену апеляційну скаргу ОСОБА_7 та її представників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без задоволення.
Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

__________ _____________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4