Справа №488/2112/16-к 01.07.2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
1 липня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

головуючої ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 00000551 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2016 року, якою відмовлено в скасуванні постанови прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 від 10.03.2016р. про закриття кримінального провадження.

Учасники судового засідання:
прокурор ОСОБА_6
скаржник ОСОБА_5
представник скаржника ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В:
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити її скаргу на постанову про закриття кримінального провадження від 10.03.2016р.. В своїй апеляційній скарзі апелянт вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Посилається на те, що слідчим суддею при ухвалені рішення невмотивовано не прийнято до уваги її доводи щодо неповноти досудового розслідування щодо обставин вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень та незаконності закриття кримінального провадження. Захарова СЛ. зазначає, що в заяві вона вказувала про вчинення ОСОБА_8 крадіжки належного їй майна шляхом протиправного проникнення до спірного гаражу. Проте, за цим фактом розслідування не проводилось. Вважає, що розгляд в суді цивільного позову ОСОБА_8 про визнання частково недійсним рішення правління авто гаражного кооперативу «Лада» не є підставою для закриття кримінального провадження за її ( ОСОБА_5 ) заявою про проникнення до гаражу шляхом зрізання замків гаражних воріт та крадіжки з гаражу належного їй (Захаровй) майна

Ухвалою суду було відмовлено в скасуванні постанови прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 від 10.03.2016р. про закриття кримінального провадження № 00000551 за ст.356 КК України.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя послався на те, що в даному випадку вбачається спірність питання права власності на гаражі, а тому постанова про закриття кримінального провадження є законною, так як право власності підлягає встановленню в порядку цивільного, а не кримінального судочинства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 та її представника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається, 18.05.2016р. ОСОБА_5 звернулась до суду зі скаргою, в якій просила скасувати постанову прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 від 10.03.2016р. про закриття кримінального провадження № 00000551, внесеного до ЄРДР 19.02.2015р. за ст.356 КК України.

З матеріалів вказаного кримінального провадження вбачається, що 19.02.2015р. за заявою ОСОБА_5 зареєстровано кримінальне провадження за фактом зрізання та заміни замків ОСОБА_8 на воротах гаражів № НОМЕР_1 в автогаражному кооперативі «Лада» за попередньою кваліфікацією за ст. 356 КК України. Крім того, ОСОБА_5 неодноразово повідомляла про крадіжку ОСОБА_8 її майна з вказаних гаражів, в тому числі гаражних воріт. Проте, ці відомості до ЄРДР внесені не були.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
10.03.2016р. прокурором винесена постанова про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, без зазначення якого саме складу злочину, передбаченого кримінальним законом.

Мотивуючи своє рішення, прокурор в постанові вказав, що в ході досудового розслідування встановлено, що між ОСОБА_8 , з одного боку, та ОСОБА_5 і ОСОБА_9 , який є сином заявниці та перебував з ОСОБА_8 у фактичних шлюбних відносинах декілька років, упродовж яких були побудовані гаражі № НОМЕР_1 в АГК «Лада», виник спір про права власності за вказані гаражі, з приводу чого зазначені особи періодично звертаються до міліції та прокуратури із взаємними звинуваченнями, тим чи іншим чином пов`язані з користуванням гаражами ( у т.ч. щодо правомірності ОСОБА_8 заміни гаражних замків, крадіжки будівельного інструменту, гаражних воріт тощо).

Проте, прокурор не мотивував своє рішення про те, чому він дійшов висновку, що в діянні ОСОБА_8 за обставинами, викладеними у заяві ОСОБА_5 від 19.02.2015р., відсутній склад кримінального правопорушення, який передбачено ст. 356 КК України.

Фактично досудове розслідування по встановленню обставин кримінального провадження, як за ст. 356, так і ст. 185 КК України не проводилось.

Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_5 були внесені до ЄРДР за кваліфікацією за ст.356 КК України, що передбачає кримінальну відповідальність за самоуправство, тобто самовільне, всупереч установленому порядку, вчинення будь - яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, якщо такими діями спричинена значна шкода. Ці обставини не встановлювались.. Проте, в мотивувальній частині постанови про закриття кримінального провадження зазначено, що під час досудового слідства факт крадіжки не встановлено, тому в діях ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення. Таким чином, прокурор залишив поза увагою той факт, що відомості до ЄРДР вносилися за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, не за ст. 185 КК України., за якою досудове розслідування не проводилось.
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що постанова про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам кримінального процесуального закону. А тому, як незаконна та необгрутована підлягає скасування.
Всупереч цього слідчий суддя відмовив в скасуванні оскаржуваної постанови прокурора.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 виникли спірні цивільно-правові відносини, які повинні вирішуватися у цивільному порядку. Проте, такий висновок є невірним, оскільки спірні цивільно правові відносини не стосуються діяння особи, які містять ознаки кримінального правопорушення та яким необхідно було надати правову оцінку з огляду на кримінальний закон після всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження у відповідності до вимог ст. ч.2 ст. 9 КПК України.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що на підставі ч.3 ст. 407 КПК України ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою скасувати постанову прокурора від 10.03.2016р. про закриття кримінального провадження, внесеного 19.02.2015р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000551 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України, матеріали кримінального провадження направити для проведення досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2016 року, якою відмовлено в скасуванні постанови прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 від 10.03.2016р. про закриття кримінального провадження скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_5 та скасувати постанову прокурора від 10.03.2016р. про закриття кримінального провадження, внесеного 19.02.2015р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000551 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України, матеріали кримінального провадження направити для проведення досудового розслідування.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуюча
Судді