Справа № 158/1774/15-к
Провадження № 1-кп/0158/5/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2016 року Ківерцівський районний суд Волинської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8
захисників - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді офіс-менеджера ТОВ «БК «ДП ІКА-БУД», одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 146 КК України;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, раніше судимого:
вироком Авдіївського міського суду Донецької області від 12.08.2003 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі;

вироком Приморського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 19.11.2007 року за ч. 1 ст. 345, ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 70, ст.ст. 75, 76 КК України до 4 років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки;

вироком Авдіївського міського суду Донецької області від 08.09.2011 року за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 1 року позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 146 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_5 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше судимого:

вироком Авдіївського міського суду Донецької області від 19.09.2002 року за ч. 2 ст. 186, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

вироком Апеляційного суду Донецької області від 27.03.2003 року за ч. 2 ст. 296, п. 7 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі. Ухвалою Свердловського міського суду Луганської області від 14.08.2014 року звільнений умовно-достроково на не відбутий строк покарання 3 роки 1 місяць;

вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08.07.2015 року за ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 146 КК України,

в с т а н о в и в:

19 квітня 2015 року у денну пору доби ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного збагачення шляхом пред`явлення незаконної вимоги передачі чужого майна, за попередньою змовою з ОСОБА_12 та двома невстановленими у ході досудового слідства особами кавказької національності, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження (т.5 а.с.172), з метою протиправного заволодіння в майбутньому грошовими коштами потерпілого ОСОБА_4 , прибувши у м. Ковель Волинської області та перебуваючи за адресою: АДРЕСА_6 з підстав, не передбачених чинним законодавством, повідомив ОСОБА_13 про те, що його син ОСОБА_4 повинен їм передати грошові кошти в сумі 50 000 доларів США, що не відповідало дійсності, оскільки ОСОБА_4 зазначену суму заперечував та ніяких боргових зобов`язань перед ОСОБА_6 та іншими учасниками злочинної групи не мав, і під зазначеним приводом, погрожуючи застосувати відносно сина у разі відмови останнього передати зазначену суму грошових коштів у майбутньому нанесення тяжких тілесних ушкоджень та вбивством, таким чином пред`явив через ОСОБА_13 незаконну вимогу ОСОБА_4 передачі грошових коштів у сумі 50 000 доларів США.

Унаслідок вказаної незаконної вимоги, ОСОБА_4 , реально сприйнявши виконання заявлених погроз та повіривши у дійсність намірів ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та невстановлених осіб нанесення йому тілесних ушкоджень та позбавити його життя, упродовж квітня-травня 2015 року, отримуючи усні погрози від ОСОБА_12 та ОСОБА_6 по мобільному телефону, змушений був переховуватись від останніх та став проживати за адресою: АДРЕСА_7 .

21 травня 2015 року приблизно о 14-й годині ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів та керуючись метою наживи, за попередньою змовою між собою та невстановленою особою на ім`я ОСОБА_14 , матеріали щодо якого виділені в окреме провадження (т.5 а.с.172), будучи об`єднані з останніми єдиним умислом, направленим на заволодіння майном та грошовими коштами ОСОБА_4 , з метою реалізації злочинного наміру, попередньо прибувши з м. Маріуполя Донецької області до м. Ковель Волинської області, не встановивши місце переховування ОСОБА_4 , діючи за погодженням із невстановленою в ході досудового слідства особою, встановивши місце перебування знайомого ОСОБА_4 - громадянина ОСОБА_15 , котрий як було їм відомо, перебував у дружніх стосунках із потерпілим ОСОБА_4 та міг знати про його місце знаходження, з метою встановлення місця перебування ОСОБА_4 , використовуючи транспортний засіб марки «Land Rover Range Rover» чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_16 , якому про дійсні злочинні наміри ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 та інших осіб нічого відомо не було, прибули до місця проживання ОСОБА_15 , що за адресою: АДРЕСА_8 , де застосувавши до нього фізичне та психічне насильство, що виразилось у погрозах йому вбивством та нанесенням тяжких тілесних ушкоджень та зштовхуванні в автомобіль, подолали таким чином волю останнього до чинення опору, після чого протиправно всупереч волі потерпілого, порушуючи його право на вільне пересування, помістили ОСОБА_15 у салон автомобіля марки «Land Rover Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_1 , де незаконно утримуючи потерпілого в салоні вищевказаного транспортного засобу, перевезли на територію готелю «Алібі», який розташований в с. Городовець Ковельського району Волинської області.

Продовжуючи надалі свої злочинні дії, перебуваючи біля даного готелю ОСОБА_12 , спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , за погодженням із невстановленою особою на ім`я ОСОБА_14 , який використовуючи засоби мобільного зв`язку, вчиняючи спільно з іншими обвинуваченими психічний тиск на потерпілого ОСОБА_15 , пригрозив по телефону останньому у разі відмови виконати їх протиправні вимоги, нанесенням тілесних ушкоджень та вбивством, всупереч волі потерпілого, повторно помістивши ОСОБА_15 в салон автомобіля марки «Land Rover Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_1 , незаконно позбавивши таким чином волі потерпілого та, утримуючи його в салоні даного автомобіля, протиправно, а ОСОБА_12 та ОСОБА_8 повторно, пред`явили ОСОБА_15 незаконну вимогу передати їм 50 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 21.05.2015 року становило 1 040 500 гривень, та примусили його вказати місце знаходження ОСОБА_4 з метою незаконного заволодіння грошовими коштами та іншим майном останнього.

Того ж дня, ОСОБА_15 , у період часу приблизно з 14-ї години по 17 год. 14 хв., незаконно утримуючись в автомобілі марки «Land Rover Range Rover, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_16 і виконуючи протиправні вимоги ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та невстановленої в ході досудового слідства особи на ім`я ОСОБА_14 , був перевезений останніми зазначеним вище автомобілем з с. Городовець Ковельського району Волинської області у Ківерцівський район Волинської області до дачного масиву «Озерце» №518, де в той час переховувався ОСОБА_4 , та вказав останнім територію домоволодіння й будинок, у якому перебував потерпілий ОСОБА_4 .

У подальшому, 21.05.2015 року приблизно о 17 год. 14 хв., ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , будучи об`єднаними єдиним умислом з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_14 , направленим на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_4 та його майном шляхом вимагання, протиправно, відкрито проникли на територію домоволодіння за адресою: дачний масив «Озерце» №518 Ківерцівського району, де у той час знаходився ОСОБА_4 , після чого, вчиняючи психічне та фізичне насильство по відношенню до потерпілого ОСОБА_4 , з метою подолання волі останнього до чинення опору, ОСОБА_12 у присутності ОСОБА_15 раптово наніс удар рукою в область голови потерпілого, завдавши ОСОБА_4 фізичного болю, від чого останній упав у багажник автомобіля, де погрожуючи словесно відрізати потерпілому вухо та вбивством, ОСОБА_12 , спільно із ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , незаконно проводячи обшук в салоні належного ОСОБА_4 автомобіля у пошуках грошей та іншого майна, протиправно, а ОСОБА_12 та ОСОБА_17 повторно, пред`явили ОСОБА_4 незаконну вимогу передати 50 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 21.05.2015 року становило 1 040 500 гривень.

Отримавши відповідь ОСОБА_4 , що останній їм нічого не винен та зазначеної суми грошових коштів у нього немає, ОСОБА_8 повторно з відома і згоди ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та невстановленої в ході досудового слідства особи на ім`я ОСОБА_14 , застосувавши до ОСОБА_4 фізичне насильство, яке виразилось в нанесенні ОСОБА_4 двох ударів в область голови, наказав спільно з ОСОБА_12 проти волі потерпілого йому роззутися та перебувати в багажнику транспортного засобу без взуття, щоб останній не мав можливості утекти.

Встановивши, що окрім автомобіля марки «Audi A6» реєстраційний номер НОМЕР_2 , потерпілий ОСОБА_4 володіє іншим майном, а саме має грошові кошти на карткових рахунках наявних у нього банківських пластикових карток у сумах близько 120 000 гривень та автомобілем марки «Мерседес» вартістю 2 500 доларів США, ОСОБА_12 спільно та за попередньою змовою із ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та невстановленою особою на ім`я ОСОБА_14 , з метою виконання раніше пред`явлених вимог, повторно незаконно пред`явив потерпілому ОСОБА_4 вимогу передачі права на майно та змусив ОСОБА_4 згодитись передати їм транспорті засоби, які були у володінні ОСОБА_4 , а також погодитись здійснити перерахування з його карткових рахунків пластикових банківських карток грошові кошти на вказаний у майбутньому номер банківського рахунку, чим завдав потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_15 моральної і фізичної шкоди.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у вимозі передачі чужого майна та права на майно, з погрозою насильства над потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_15 , обмеження прав, свобод та законних інтересів цих осіб, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_12 та ОСОБА_8 повторно, обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_17 та ОСОБА_6 , скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.189 КК України.

Крім того, 21.05.2015 року у період часу з 17 год. 14 хв. по 18 год. 50 хв. ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 повторно, за попередньою змовою між собою, діючи з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного збагачення, протиправно проникнувши через причинені ворота на приватну територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , яке перебувало у правомірному користуванні ОСОБА_4 , у ході пред`явлення останньому незаконної вимоги передачі грошових коштів у сумі 50 000 доларів США, вчиняючи на потерпілого ОСОБА_4 психічне та фізичне насильство, яке виразилось в узгодженому нанесенні ОСОБА_12 та ОСОБА_8 із відому та згоди ОСОБА_6 , ударів руками в область голови та тулуба потерпілому ОСОБА_4 , погрожуючи йому словесно відрізати вухо та вбивством, унаслідок чого останньому заподіяні легкі тілесні ушкодження, що не мали ознак небезпеки для життя в момент їх спричинення, здолавши таким чином волю потерпілого до вчинення опору, протиправно відкрито заволоділи з салону автомобіля марки «Audi A6» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що перебував у користуванні ОСОБА_4 , технічним паспортом на вказаний автомобіль серійний номер НОМЕР_3 , виданий на ім`я ОСОБА_18 , володільцем якого являвся ОСОБА_4 вартістю 8000 гривень, пластиковою карткою УкрСиббанку голд №116463, пластиковою карткою НОМЕР_4 , пластиковою карткою УкрСиббанку № 017174, які матеріальної цінності для потерпілого ОСОБА_4 не представляють.

Своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна, поєднаними з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_4 , з погрозою застосування такого насильства, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.186 КК України.

Крім того, ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в групі осіб за попередньою змовою між собою, будучі об`єднані з невстановленою в ході досудового розслідування особою на ім`я ОСОБА_14 (матеріали щодо якого виділені в окреме провадження) єдиним умислом, 21.05.2015 року у період часу з 17 год. 14 хв. по 18 год. 50 хв. повторно, діючи з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного збагачення, протиправно проникнувши через причинені ворота на приватну територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , яке перебувало у правомірному користуванні ОСОБА_4 , у ході пред`явлення останньому незаконної вимоги передачі грошових коштів в сумі 50 000 доларів США, вчиняючи на потерпілого ОСОБА_4 психічне та фізичне насильство, яке виразилось в узгодженому нанесенні ОСОБА_12 та ОСОБА_8 із відому та згоди ОСОБА_6 ударів рукою в область голови та тулуба потерпілому ОСОБА_4 , унаслідок чого останньому було заподіяно легкі тілесні ушкодження, що не мали ознак небезпеки для життя в момент їх спричинення, погрожуючи йому словесно відрізати вухо та вбивством, здолавши таким чином волю потерпілого до вчинення опору, в рахунок попередньо пред`явленої йому вимоги передачі грошових коштів у сумі 50 000 доларів США, відкрито заволоділи автомобілем марки «Audi A6» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який перебував в користуванні потерпілого ОСОБА_4 .

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом з будь-якою метою, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднаними з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства, вчиненими з проникненням у інше сховище, ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.

Крім того, 21.05.2015 року приблизно о 14-й годині, ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 за попередньою змовою між собою та невстановленою особою на ім`я ОСОБА_14 , матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, будучи об`єднані з останніми єдиним умислом, направленим на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_4 та його майном, діючи з корисливих мотивів та керуючись метою наживи, прибувши до місця проживання ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_8 , який перебував у дружніх стосунках із потерпілим ОСОБА_4 та міг знати про його місце знаходження, застосувавши до нього фізичне та психічне насильство, що виразилось у погрозах йому вбивством та нанесенням тяжких тілесних ушкоджень, та заштовхуванні в автомобіль, подолали таким чином волю останнього до чинення опору, після чого протиправно всупереч волі потерпілого, порушуючи його право на вільне пересування, помістили ОСОБА_15 у салон автомобіля марки «Land Rover Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_16 , якому про дійсні злочинні наміри ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 та інших осіб нічого відомо не було, де незаконно утримуючи потерпілого в салоні вищевказаного транспортного засобу, перевезли на територію готелю «Алібі», який розташований в с. Городовець Ковельського району Волинської області, де у подальшому його незаконно утримували.

Продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи біля даного готелю ОСОБА_12 , спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , за погодженням із невстановленою особою на ім`я ОСОБА_14 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, який використовуючи засоби мобільного зв`язку, вчиняючи спільно з іншими обвинуваченими психічний тиск на потерпілого ОСОБА_15 , пригрозив по телефону останньому у разі відмови виконати їх протиправні вимоги, нанесенням тілесних ушкоджень та вбивством, всупереч волі потерпілого, повторно помістивши ОСОБА_15 в салон автомобіля марки «Land Rover Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_1 , незаконно позбавивши таким чином волі потерпілого та, протиправно пред`явивши ОСОБА_15 незаконну вимогу передати їм 50 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 21.05.2015 року становило 1 040 500 гривень, та примусивши його вказати місце знаходження ОСОБА_4 з метою незаконного заволодіння грошовими коштами та іншим майном останнього, утримуючи в салоні даного автомобіля, у період часу приблизно з 14-ї години по 17 год. 14 хв. 21.05.2015 року перевезли ОСОБА_15 з с. Городовець Ковельського району Волинської області у Ківерцівський район Волинської області до дачного масиву «Озерце» №518, де в той час переховувався ОСОБА_4 .

Близько 17 год. 14 хв. цього ж дня ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії за попередньою змовою між собою та, будучи об`єднані з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_14 , матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, єдиним умислом, направленим на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_4 та його майном шляхом вимагання, протиправно відкрито проникши на територію домоволодіння за адресою: дачний масив «Озерце» № 518 Ківерцівського району, де у той час знаходився ОСОБА_4 , та вчиняючи психічне та фізичне насильство по відношенню до потерпілого ОСОБА_4 , з метою подолання волі останнього до чинення опору, пред`явивши ОСОБА_4 незаконну вимогу передати їм 50 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 21.05.2015 року становило 1 040 500 гривень, та отримавши відповідь ОСОБА_4 , що останній їм нічого не винен та зазначеної суми грошових коштів у нього немає, продовжуючи вчиняти фізичне насильство до потерпілого ОСОБА_4 та психічний тиск на потерпілого ОСОБА_15 , попередивши, що останнього ніхто не відпустить, допоки ОСОБА_4 не віддасть обумовленої суми грошових коштів, діючи узгоджено між собою, здолавши волю потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_15 до чинення будь-якого опору, незаконно проти волі ОСОБА_4 , заволодівши транспортним засобом марки Ауді А6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_4 та знаходився на подвір`ї зазначеного домоволодіння, ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , діючи узгоджено із ОСОБА_8 , на заднє сидіння автомобіля помістили ОСОБА_4 , а ОСОБА_8 , завів потерпілого ОСОБА_15 в будинок, у якому проживав ОСОБА_4 , де незаконно продовжували утримували потерпілих до тих пір, поки вони 21.05.2015 року о 19 год. 00 хв. не були звільнені працівниками правоохоронних органів.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному позбавленні волі та викраденні людини, вчиненими з корисливих мотивів, щодо двох осіб, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_12 , ОСОБА_17 та ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.146 КК України.

Допитані в судовому засіданні підсудні ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 вину в інкримінованих їм злочинах не визнали.

Підсудний ОСОБА_6 суду показав, що з ОСОБА_19 він познайомився восени 2013 року через інтернет-сайт з приводу можливості придбання автомобілів та оформлення документів на них. Вперше зустрічався в листопаді 2013 року, приїжджав в м. Ковель, давав завдаток на придбання автомобіля «Фольксваген Пасат Б5» в розмірі 1500 дол. США. Пізніше просив у ОСОБА_20 пригнати йому два автомобіля «Рено Кенго» і в середині грудня 2013 року приїжджав в м. Ковель, де передавав ОСОБА_21 9 тис. дол. США на їх придбання. Митько повідомив, що автомобілі будуть після Нового року. На прохання ОСОБА_20 скидав гроші на ОСОБА_22 через ОСОБА_23 та ОСОБА_24 на придбання документів на автомобілі.

6 -7 березня 2014 року приїхав в м. Ковель до кордону та передав 4-4,5 тис. доларів через ОСОБА_25 за автомобіль Санг Йонг Рекстон оскільки ОСОБА_26 перебував за кордоном, про що йому повідомив в телефонній розмові та попросив почекати біля кордону. Зупинився в готелі в м. Ковель, але випадково побачивши ОСОБА_20 у місті на автомобілі, зрозумів, що в ніяку ОСОБА_27 він не їздив. Телефон у нього був виключений.

Наступного разу приїхав у м. Ковель в серпні 2014 року. Мав розмову з батьком ОСОБА_20 , оскільки останнього не було вдома. Пояснив, що ОСОБА_28 йому винен гроші, і їх потрібно повернути. Звертався в міліцію з заявою на ОСОБА_20 про неправомірне заволодіння ним його коштами. На прохання батька ОСОБА_20 та у зв`язку з тим, що ОСОБА_26 через свого батька передав 900 дол. США та пообіцяв віддавати по 1 тис. доларів, оскільки відразу всю суму віддати не може, написав в міліції відмову від заяви. В період з вересня 2014 року по січень 2015 року ОСОБА_26 двічі перечислив йому гроші в сумі по 2500 грн. В телефонному режимі пояснював, що заробляє гроші, щоб віддати. З січня 2015 року ОСОБА_26 трубки не брав.

В березні 2015 року він зустрівся з ОСОБА_29 , який теж вкладав кошти в автомобілі, щоб вирішити ситуацію, оскільки ні машин, ні грошей ОСОБА_26 не повернув. За період січня - квітня 2014 року ОСОБА_30 передавав йому спочатку 9 тис. дол. США, а потім ще 3 тисячі для придбання автомобіля Рено Кенго, які він передав ОСОБА_21

19 квітня 2015 року він з ОСОБА_29 приїжджали в м. Ковель, де зустрічалися з батьком ОСОБА_20 , оскільки не знали де знаходиться ОСОБА_31 .

Через знайомого ОСОБА_12 ОСОБА_32 знайшли ОСОБА_25 21.05.2015 року разом з ОСОБА_33 знову приїхали в ОСОБА_34 .

ОСОБА_35 передзвонив до ОСОБА_25 та попередив про зустріч. На автомобілі «Land Rover Range Rover» під`їхали до будинку ОСОБА_36 . Коли ОСОБА_37 вийшов, запитали де ОСОБА_38 . Той сказав, що проживає за ОСОБА_39 . Адреси не знає, але може показати. ОСОБА_37 сам викликався допомогти. Поїхали в кафе «Алібі». В автомобілі ніхто його не чіпав, не бив.

На прохання водія автомобіля «Land Rover Range Rover» ОСОБА_16 розповісти як і куди їхати або намалювати маршрут, ОСОБА_37 сказав, що так розказати не зможе, може особисто показати, як і куди їхати.

По дорозі на ОСОБА_40 заїхали на заправку, що знаходиться біля м. Ковель. Коли приїхали в с. Озерце, не доїжджаючи до будинку, де жив ОСОБА_26 , зупинилися, оскільки було два заїзди і не знали куди заїжджати. Всі повиходили з автомобіля. В автомобілі залишився тільки водій Кримусь. ОСОБА_41 і ОСОБА_42 сіли в машину та поїхали в напрямку будинку ОСОБА_43 . Він ішов пішки, курив. Зайшов на подвір`я будинку, де жив ОСОБА_26 за 2-3 хв.

Бачив як ОСОБА_44 вже спілкувалися з ОСОБА_19 , запитували за гроші і чи брав він їх у нього - ОСОБА_6 , та за машини. ОСОБА_26 підтвердив, що брав гроші на автомобіль. Сказав, що треба сідати та рахувати. Митько почав говорити, що у нього є автомобілі Ауді А6 та Мерседес С класу, який знаходиться на стоянці біля м. Ковель, є гроші на картці на рахунку в банку, та в його бабусі, які готовий віддати в рахунок боргу. Решту віддаватиме пізніше. ОСОБА_26 спочатку визнавав борг, а потім почав все заперечувати.

Особисто він ніяких дій відносно ОСОБА_45 не вчиняв. Бачив як ОСОБА_46 наносив удар ОСОБА_47 рукою, куди не бачив. Митько від удару присів в багажник.

На території дачі були приблизно дві години. Протягом цього часу ОСОБА_26 думав куди здати автомобілі, як зняти гроші з депозиту. Коли перебував на території, то оглядав автомобіль Ауді, але нічого не забирав звідти. Як планшет опинився в його сумці не знає. Не бачив, щоб планшет вилучався у нього. Сам нічого не викрадав і не бачив, щоб це хтось робив. З дозволу ОСОБА_20 заносив до будинку ОСОБА_20 сумки зі своїми речами та речами ОСОБА_48 , оскільки мали в нього ночувати і мали намір повернутися назад в с. Озерце в цей будинок оскільки їх речі і ОСОБА_49 залишалися в будинку.

Поїхати в м. Ковель забрати автомобіль Мерседес, поки не пізно, запропонував ОСОБА_28 . Також сказав, що у нього дуже болить голова, і він сів за кермо і почав виїжджати з подвір`я, ледь не зачепив паркан. Тоді за руль сів ОСОБА_46 і розвернув автомобіль. Проїхавши пару метрів їх затримали працівники «Альфи».

Погроз ні ОСОБА_21 , ні ОСОБА_50 ніхто не висловлював. ОСОБА_25 ні в м. Ковель, ні в с. Озерце не били, не примушували його їхати в с. Озерце, він сам запропонував показати дорогу. У ОСОБА_25 була можливість поїхати з с. Озерце з ОСОБА_16 , але ОСОБА_37 сказав, що залишиться.

ОСОБА_6 , посилаючись на те, що між ним та ОСОБА_19 були фінансові стосунки, борги за якими, останній повернув лише частково, і загальна сума боргу складає приблизно 47-48 дис. дол. США, просив його суворо не карати та не позбавляти волі.

Підсудний ОСОБА_8 , заперечуючи свою винуватість в інкримінованому йому злочині, суду показав, що в кінці осені 2013 року зустрівся з ОСОБА_51 , з яким знайомий ще зі школи та підтримує дружні стосунки і який розповів йому, що знає людину, яка займається машинами та документами на них, та погодився допомогти пригнати машину. Порадившись з приводу купівлі автомобіля з братом ОСОБА_29 , який на той час відбував покарання в колонії, на початку грудня 2013 року передав ОСОБА_6 гроші в сумі 9 тис. дол. США для купівлі автомобіля. Після Різдвяних свят дав йому ще три тисячі доларів на документи. Автомобіль мав бути в кінці січня на початку лютого 2014 року. В телефонній розмові з ОСОБА_51 дізнався, що потрібно трохи почекати, а вже в червні 2014 року йому стало відомо, що ОСОБА_52 не може зв`язатися з ОСОБА_53 .

В квітні 2015 року після того, як його брат ОСОБА_54 вийшов з місць позбавлення волі, брат разом із ОСОБА_51 їздили в м. Ковель, де зустрічалися з батьком ОСОБА_20 , який сказав, що сина не бачив.

Підсудний ОСОБА_8 також підтвердив показання ОСОБА_6 , щодо обставин зустрічі з ОСОБА_55 та твердження останнього про те, що він не може пояснити щодо місця проживання ОСОБА_20 на дачному масиві в с. Озерце Ківерцівського району, а лише показати.

Крім того суду показав, що коли приїхали в кафе «Алібі», то всі вийшли з автомобіля та сіли за столик. Вони з ОСОБА_51 та ОСОБА_16 піднімалися в готель і дивились номери. На запитання ОСОБА_6 . ОСОБА_37 підтвердив, що брав у нього гроші в конвертах та передавав ОСОБА_56 . Ударів ОСОБА_50 не наносив ні в машині, ні на території кафе «Алібі».

По дорозі до м. Луцька заїжджали на заправку. Всі виходили з машини, він купував воду.

Стверджує, що на подвір`я будинку на дачному масиві в с. Озерце зайшли з дозволу ОСОБА_20 , запитавши перед цим його ім`я. На його запитання: чи давав ОСОБА_52 йому гроші, ОСОБА_26 запитав, яке він має до цього відношення. Через пару хвилин на подвір`я зайшов ОСОБА_52 , і на повторне запитання ОСОБА_26 підтвердив, що отримував гроші від ОСОБА_6 , але суму треба рахувати. Винен приблизно 46 тис. дол. США. На той час коли вони приїхали в ОСОБА_34 сім`ї ОСОБА_45 вже було відомо про існування боргу перед ОСОБА_33 .

Оскільки водій, який їх привіз, мав їхати, то запропонували ОСОБА_50 повертатися в м. Ковель, на що останній сказав, що залишиться.

ОСОБА_26 рахував скільки винен за запчастини, які він передавав.

Визнав той факт, що на емоціях та у зв`язку з поведінкою ОСОБА_20 , який вів себе «викликаюче», «можливо насміхаючись», що йому не сподобалось, він вдарив його, давши ляпаса.

ОСОБА_26 пояснював, що йому не виходило повернути гроші, оскільки мав проблеми. Сказав, що не може найти на даний час всю суму. Однак у нього на картках є близько 120 тис. грн., в бабусі є 4 тис. дол. США, є дві машини «Ауді А6» та Мерседес, який стоїть на стоянці біля м. Ковель, треба організувати продаж. Крім того, сказав, що сьогодні з грошима нічого не вийде, бо потрібно в банку писати заяву, а вже пізно.

На що він відповів, що його не цікавлять автомобілі і не потрібні інші гроші, крім своїх 12 тис. дол.

ОСОБА_26 запропонував поїхати в м. Ковель забрати Мерседес. Коли вирішили їхати ОСОБА_26 повідомив, що від автомобіля нема ключів і документів. Пішли з ОСОБА_19 в будинок шукати ключі і документи на машину. Коли почали шукати ключі, ОСОБА_26 постійно казав то дивись тут, то там. В кишені до ОСОБА_20 не лазив, ОСОБА_26 сам дістав гроші, і ще якісь документи. Гроші, які він сам дістав з карманів, приблизно 500-600 грн., сказав ОСОБА_47 забрати.

Оскільки ОСОБА_26 на його думку його обманював, вів себе по-хамськи, постійно говорив, де шукати ключі, щоб було записано, що ніби він шукає гроші, на емоціях дав йому ще одного ляпаса. На його думку, ОСОБА_26 все робив для того, щоб все виглядало як обшук, оскільки, як йому стало відомо пізніше, в кімнаті була камера. Пізніше ОСОБА_26 сказав, що ключі і документи у нього в рюкзаку. Автомобіль не оглядав, а лише пробував дістати телефон з-під сидіння, який дзвонив.

Коли почали виїжджати з подвір`я ОСОБА_52 сів за руль, оскільки його попросив ОСОБА_28 . Він сідав за кермо автомобіля лише для того, щоб його розвернути. Він з ОСОБА_55 залишились в будинку. ОСОБА_25 не бив, не погрожував йому. ОСОБА_21 дав лише два ляпаса, один раз на подвір`ї, другий раз у будинку. Приїхав до ОСОБА_20 лише з метою дізнатися чи дійсно ОСОБА_52 передавав ОСОБА_21 гроші, і якщо так, то щоб повернути їх.

ОСОБА_8 , посилаючись на те, що в нього були особисті інтереси, хотів повернути кошти, які передавав на придбання автомобіля «Рено Кенго», умислу заволодіти ТЗ чи іншим майном ОСОБА_20 у нього не було, машина його не цікавила, тому, що її вартість була значно меншою ніж борг, а ляпаси потерпілому наніс лише через зухвалу його поведінку, просив за пред`явленим йому обвинуваченням його виправдати.

Заперечуючи свою винуватість у інкримінованих йому злочинах підсудний ОСОБА_12 підтвердив показання ОСОБА_8 щодо обставин передачі ОСОБА_57 коштів на придбання спочатку автомобіля в сумі 9000 дол. США, а пізніше документів на нього в сумі 3000 дол. Крім того, суду показав, що після звільнення з місць позбавлення волі у вересні 2014 року зустрівся з ОСОБА_51 і оскільки автомобіль не був пригнаний, то сказав йому, що потрібно щось вирішувати з грошима. З розмови з ОСОБА_51 дізнався, що той їздив у м. Ковель до батька ОСОБА_20 та писав заяву у міліцію, щоб повернути гроші.

Щоб переконатися, що є така людина, якій ОСОБА_52 передавав гроші на автомобіль, в квітні 2015 року разом з ОСОБА_51 їздив в м. Ковель. Однак ОСОБА_26 на зустріч не приїхав. Зустрічалися з батьком ОСОБА_20 , який сказав, що не знає де ОСОБА_31 . Взяли в нього другий номер телефону до ОСОБА_20 , зателефонували до нього. В телефонній розмові він пояснив ОСОБА_21 , що в грошах, які він винен ОСОБА_57 , є і його з ОСОБА_58 власні кошти. Визнає, що розмова відбувалася на підвищених тонах та із застосуванням ненормативної лексики.

У іншій розмові, яку він мав з ОСОБА_19 , розмовляючи по телефону ОСОБА_6 , на його запитання, чи він брав гроші у ОСОБА_6 , ОСОБА_26 відповів, що це не його проблеми, він з ОСОБА_51 розбереться сам. Крім того сказав, що він у ОСОБА_6 гроші брав і з ним буде розбиратися. ОСОБА_26 при розмові з ним грубив, вів себе по хамські, називав його «сеператистом». Говорив також, що він нічого не брав і віддавати не буде.

Розмовляв по телефону з ОСОБА_55 , який підтвердив, що брав у ОСОБА_6 гроші, які передавав ОСОБА_21 в конвертах. Визнає, що і в цій розмові він теж говорив грубо.

Підсудний ОСОБА_12 також підтвердив показання ОСОБА_6 , щодо обставин зустрічі з ОСОБА_55 та твердження останнього про те, що він не може пояснити щодо місця проживання ОСОБА_20 на дачному масиві в с. Озерце Ківерцівського району, а лише показати.

Крім того, суду показав, що приїхавши на дачу в с. Озерце, вони запитали ОСОБА_20 з приводу грошей. Називав йому 50 тис. дол., але це зі слів ОСОБА_6 . Допоки на подвір`я не зайшов ОСОБА_52 , ОСОБА_26 поводив себе так, що буцімто не знав про які гроші йде мова. Визнає, що на емоціях вдарив рукою по щоці, та, переживаючи, щоб він не втік, заставив його зняти взуття.

На запитання ОСОБА_25 , ОСОБА_26 підтвердив, що всі гроші, які отримував ОСОБА_37 від ОСОБА_6 , він віддавав йому.

За трохи часу ОСОБА_26 сказав, що у нього є картки, на одній з яких знаходиться 20-25 тис. грн., на другій - 120 тис. грн., які можна забрати наступного дня, оскільки їх треба замовляти. Крім того сказав, що є ще автомобіль Ауді, за який можна отримати 2,5 тис. дол. США та автомобіль Мерседес, який знаходиться на стоянці біля м. Ковель. Крім того пояснив, що одразу всі кошти віддати не зможе, а буде їх віддавати частинами по 2-2,5 тис. грн. в місяць. Також повідомив, що у нього є ще 4 тис. дол. США у баби.

Бачив як ОСОБА_46 з ОСОБА_19 заходили в будинок. ОСОБА_46 шукав документи та ключі.

Потім ОСОБА_26 сказав, що треба вже їхати у м. Ковель, оскільки вже пізно, а ввечері бабуся може не відкрити.

Заперечує, щодо протиправного заволодіння автомобілем, оскільки вважає, що в автомобіль сіли за пропозицією ОСОБА_20 , який запропонував продати автомобіль і частково розрахуватися з ними. ОСОБА_52 сів за руль тільки через те, що ОСОБА_26 сказав, що є проблеми зі здоров`ям (боліла голова, в багажнику були медикаменти).

Заперечує обвинувачення у відкритому заволодінні документами та картками, стверджуючи про те, що вказані документи ОСОБА_26 їм передавав добровільно і вони лежали на панелі автомобіля. В момент, коли їхній автомобіль підрізав інший автомобіль, вони впали і він їх підняв і поклав в кишеню.

Не визнає обвинувачення в таємному викраденні сережок. Про те, що вони були у задньому кармані його брюк дізнався лише при його огляді працівниками спецслужб, які про це сказали вголос, тоді як решту речей, діставали з карманів і клали на капот автомобіля мовчки.

Заперечує нанесення ударів ОСОБА_50 , а також примусове поміщення його в автомобіль. Стверджує, що останній сам висловив бажання показати дорогу та місце знаходження ОСОБА_20 , пояснюючи це тим, що не може дати адреси чи намалювати.

Посилаючись на вказані обставини, просив за пред`явленим йому обвинуваченням його виправдати.

Хоча підсудні ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_17 у пред`явленому їм обвинуваченні винними себе не визнали, вчинення ними умисних дій, які виразилися у вимозі передачі чужого майна та права на майно, з погрозою насильства над потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_15 , обмеження прав, свобод та законних інтересів цих осіб, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_12 та ОСОБА_8 повторно, з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, стверджується сукупністю доказів досліджених судом.

Так, потерпілий ОСОБА_15 суду показав, що в травні 2015 року по обіді, коли він вийшов з будинку, де проживає, щоб іти на автостанцію та їхати до ОСОБА_20 , підсудні і ще двоє невідомих йому людей чекали на нього біля під`їзду. Запитали чи він ОСОБА_59 . Отримавши ствердну відповідь, запитували про ОСОБА_60 , де він перебуває і про гроші за автомобілі - 50 тис. дол. Про те, що ОСОБА_20 шукають люди за якісь гроші йому було відомо раніше від самого ОСОБА_43 . Ці люди називали суму у 50 тис. дол. США. Говорили погрозливим тоном. Казали, якщо не скажеш де ОСОБА_31 , то будеш віддавати гроші сам. Хтось з ОСОБА_48 , не пам`ятає хто, штовхнувши в спину, запхали його в автомобіль. Сидячи в машині було страшно за своє життя. Дали кілька запотиличників. Не хотів ризикувати та втікати. Біля готелю «Алібі» відводили до дерев, які росли поряд. Закручували руки назад. Наносили удари кулаком в голову та живіт. Біля 5-ти ударів. Удари наносили ОСОБА_44 і ще одна невідома особа. Тілесних ушкоджень не було. В лікарню не звертався. ОСОБА_6 в цей час стояв біля готелю за 10-15 метрів від нас. Після нанесених ударів сказав де ОСОБА_31 і погодився показати, бо сказати де це не міг, а як називається місце перебування ОСОБА_45 не знав.

Коли приїхали в с. Озерце до будинку, де проживав ОСОБА_26 , на подвір`ї спочатку була розмова. Про що не пам`ятає. За хвилин 3 в його присутності хтось з ОСОБА_48 наніс ОСОБА_61 удар в голову кулаком. Після цього удару ОСОБА_31 впав (за машину або в багажник). Один з обвинувачених пішов в будинок. По шаркаючих звуках чув, що в будинку перевертали. Кілька разів виходив з будинку, нічого не знаходив, кричали до ОСОБА_45 , де гроші, де сховав, при цьому ОСОБА_45 били по голові.

За хвилин 30 можливо за 1 годину ОСОБА_26 сказав, що в нього на картці є гроші і запропонував зняти гроші з картки. Вони вирішували, що будуть робити. Вирішили, що один з ОСОБА_48 залишається з ним в будинку. Другий ОСОБА_62 разом з ОСОБА_6 на автомобілі «Ауді» разом з ОСОБА_19 поїхали.

Потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що з ОСОБА_6 познайомився в кінці 2013 року. Були справи по бізнесу, розмитнення автомобілів, виготовлення документів. Протягом 2014-2015 року ОСОБА_6 приганяв 8 автомобілів. Договори не оформлялися, розписки не брав. ОСОБА_52 передавав гроші або готівкою або перераховував на банківські рахунки, кілька разів на Приватбанк на ОСОБА_63 , на УкрСиббанк. Всього за 2 роки ОСОБА_6 передав приблизно 25 тис. дол. США.

Ніяких боргових зобов`язань перед ОСОБА_51 не мав. Мелконянців не знав зовсім. Вперше побачив на дачі. Борг, який мав перед ОСОБА_6 на момент його звернення до міліції частково повернув і він забрав заяву, решту суми повертав пізніше, перераховуючи на його картку. Яку суму був винен після закриття кримінального провадження не пам`ятає.

19.04.2015 року йому повідомив батько, що приїжджали невідомі особи і погрожували йому і його сім`ї. Цього ж числа звернувся в СБУ. Погрози неодноразово звучали і по телефону.

21.05.2015 року біля 17 год. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_33 приїхали на автомобілі марки «Lаnd Rover» на дачу, де він проживав. Дача його знайомої, за усною домовленістю з якою він там орендував житло. Почав проживати за кілька місяців до тієї події. Спочатку зайшли ОСОБА_44 . Запитали: Це ти ОСОБА_31 ? Почали вимагати гроші. ОСОБА_52 зайшов пізніше. Точної суми спочатку не пред`являли, пізніше була озвучена сума у 50 тис. дол. Нікого з них він не запрошував в будинок і не пропонував житло.

На дачі дві години шукали гроші. Про те, що вони шукали ключі і техпаспорт неправда. Ніяких документів і ключів не втрачав і їх не потрібно було шукати. Вони чекали розпорядження від невстановленої особи на ім`я ОСОБА_14 .

Мєлконянц ОСОБА_46 наніс йому удар рукою в область правого вуха, від якого він присів у багажник автомобіля. Погрожував відрізати вухо, якщо він не скаже, де заховані гроші. Ще один удар долонею у ліве вухо був нанесений ОСОБА_64 в будинку на першому поверсі, коли він сидів на дивані. Третій удар рукою в грудну клітку наніс ОСОБА_65 в машині, коли від`їжджали від будинку. З приводу отриманих тілесних ушкоджень наступного дня звертався в Луцьку лікарню. Медичні експерти знімали побої. Була гематома, довго боліли ребра.

Щоб не накаляти обстановку, оскільки йому погрожували, і ці погрози сприймалися реально, повідомив про наявність грошей на банківських карткових рахунках, а також автомобіля «Мерседес», який начебто знаходиться в Ковелі (такого автомобіля не було). Крім того, повідомив, що в його бабусі в м. Ковелі також є його власні кошти близько 4 тис. дол.

Були 2 картки УкрСиббанку (депозитні рахунки). Сказав, що там приблизно 120 тис., але там такої суми не було. Змушений був так говорити, бо вони продовжували застосовувати фізичну силу.

За час перебування на дачі ОСОБА_6 не вчиняв жодних дій, лише телефонував в банк щодо можливості зняти гроші з картки на їхню картку.

Те, що вимагання передачі чужого майна та права на майно здійснювалось з погрозою насильства над потерпілими, обмеження їх прав, свобод та законних інтересів, з погрозою вбивства та заподіяння потерпілим тяжких тілесних ушкоджень, яке сприймалося потерпілими реально, підтверджується як показаннями самих потерпілих ( ОСОБА_4 стверджував про погрози ОСОБА_8 , заставив його роззутися та перебувати в багажнику автомобіля, поставили вимогу, що ніхто нікуди не піде, поки не віддадуть гроші), обмеживши право на свободу пересування, так і показаннями свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні показав, що весною 2015 року після Пасхи на «проводи» до нього до дому приходив ОСОБА_66 ним були ще двоє (не руські-чеченці) та ще один чоловік «з кульбачкою». (В судовому засіданні ОСОБА_12 підтвердив, що це був він). Сказали, що шукають ОСОБА_67 , він винен гроші і не малі. Погрожували, що вивезуть в ліс, закопають; руки, ноги відірвуть.

Про вказані погрози було відомо потерпілому ОСОБА_4 , про що він ствердив в судовому засіданні, і які він сприймав реально, як такі, що можуть бути виконані.

Як встановлено з протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, 22.04.2015 року потерпілий ОСОБА_4 звернувся до правоохоронних органів про те, що з 19.04.2015 року особа на ім`я ОСОБА_68 та інші невідомі йому особи, погрожуючи йому та його батькові застосуванням фізичної сили та вимагають грошові кошти в сумі 50 000дол. США (т.2 а.с.163-165).

Про те, що саме ОСОБА_6 та ОСОБА_12 разом з іншими особами весною 2015 року вимагали від його сина ОСОБА_4 грошові кошти доводиться протоколами пред`явлення особи для впізнання (т.2 а.с.17-17, т.5 а.с.115), де свідок ОСОБА_13 серед запропонованих для впізнання осіб на фотознімках впізнав ОСОБА_6 та ОСОБА_12 .

З прослуханого в судовому засіданні запису телефонної розмови, отриманої в результаті негласних слідчих дій зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж шляхом контролю за телефонними розмовами абонентських номерів рухомого (мобільного) зв`язку НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , якими користується ОСОБА_6 , проведених на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Волинської області від 22.04.2015 року (диск DVD+R № 490) (т.4 а.с.174), встановлено, що в телефонній розмові 21.05.2015 року о 15год.21хв.34 сек. ОСОБА_6 з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_14 ( № тел. НОМЕР_7 приналежність телефону даній особі стверджується протоколом огляду речових доказів від 19.07.2015 року (т.3 а.с.10-зворотна сторона) телефон на вимогу невстановленої особи передавався потерпілому ОСОБА_15 і від вказаної особи звучали вимоги щодо грошей з погрозами вбивством.

Суд не приймає до уваги твердження обвинувачених про наявність у них у відносинах з потерпілим ОСОБА_4 не виконаних останнім цивільно-правових зобов`язань, оскільки це спростовується як показаннями потерпілого ОСОБА_4 , так і іншими доказами дослідженими в судовому засіданні.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, на який посилаються обвинувачені як на підтвердження своїх тверджень, встановлено, що 11.08.2014 року ОСОБА_6 звернувся до Ковельського МВ УМВС України у Волинській області з заявою про злочин, де повідомив, що в період часу з жовтня 2013 року по березень 2014 року житель м. Ковель на ім`я ОСОБА_69 шляхом обману та зловживання довірою заволодів у нього грошима в сумі 60 000 дол. США. (т.5 а.с.90)

З пояснень ОСОБА_6 та його показань, даних в якості потерпілого в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 12.08.2014 року за № 0000704, встановлено, що сума коштів, переданих ним ОСОБА_4 на придбання автомобілів та документів на них, а відповідно і розмір боргових зобов`язань останнього складає приблизно 48 тис. дол. США. З цих же показань встановлено спосіб передання зазначених коштів, в тому числі як особисто ОСОБА_21 , так і через ОСОБА_15 , та шляхом перерахування на ім`я ОСОБА_70 через відділення «Приватбанку» та грошовими переказами через «Вестерн Юніон» (т.5 а.с. 90-93).

Будучи допитаний в якості свідка та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів, в кримінальному провадженні за заявою ОСОБА_6 , ОСОБА_4 підтвердив наявність у нього невиконаних зобов`язань перед ОСОБА_6 , пов`язаних з придбанням автомобілів за кордоном та їх розмитненням на замовлення останнього. Разом з тим розмір заявленого ОСОБА_6 у заяві в міліцію боргу не визнав. Повідомив, що на документи на автомобіль «Фольксваген-Пасат Б5» від ОСОБА_6 отримав завдаток в розмірі 1500 дол. США. Пізніше отримав ще близько 6 тис. дол. США на автомобілі. Пояснив причини невиконання цих зобов`язань. (т.5 а.с.95).

Факт існування усної домовленості між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , за якою останній повинен був доставляти з-за кордону для ОСОБА_6 бувші у вжитку автомобілі та документи на них, та отримання ОСОБА_4 від ОСОБА_6 коштів на їх придбання, невиконання умов усної домовленості, часткове повернення ОСОБА_4 отриманих коштів та наявність між сторонами цивільно-правових відносин стверджується постановою слідчого СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області від 19.09.2014 року про закриття кримінального провадження за заявою ОСОБА_6 .

Про те, що ОСОБА_6 двічі передавав гроші ОСОБА_4 для придбання автомобілів через нього в судовому засіданні ствердив потерпілий ОСОБА_15 . Перший раз зустрічався біля митниці на прохання ОСОБА_45 . ОСОБА_52 передавав для Митька гроші в конверті. Другий раз біля готелю «Наше місто» в Ковелі теж передавав гроші для Митька. Здогадувався, що це гроші для придбання автомобілів.

Про передачу ОСОБА_6 для ОСОБА_4 через іншу особу (напарника останнього) в лютому 2014 року 4 тис. дол. США, які він ( ОСОБА_6 ) перераховував у його присутності, за автомобіль, який вони мали забрати, в судовому засіданні ствердив свідок ОСОБА_71 . Він же суду повідомив, що зі слів самого ОСОБА_6 загальна сума коштів, які останній передав ОСОБА_4 складала приблизно 35 тис дол. В цих коштах були і його особисті кошти і кошти інших людей, яким він зобов`язувався пригнати автомобілі.

Свідок ОСОБА_13 також підтвердив той факт, що на момент звернення ОСОБА_6 в міліцію у його сина ОСОБА_4 був борг перед ОСОБА_6 . Діма підтверджував, що брав кошти, приганяв за ці кошти автомобілі, запчастини, але не погоджувався з сумою, яку вимагали ОСОБА_44 та ОСОБА_72 . Крім того підтвердив, що частину боргу в сумі 900 дол. США, які йому через свого знайомого передав син, він віддав ОСОБА_6 . Останній погодився забрати заяву з міліції у зв`язку з обіцянкою Діми віддавати гроші частинами.

Судом також досліджувалися надані стороною захисту обвинуваченого ОСОБА_6 чеки «Приватбанку» у підтвердження перерахування останнім в січні-лютому 2014 року коштів для ОСОБА_4 як на картковий рахунок самого ОСОБА_4 так і для нього через ОСОБА_70 на загальну суму 97837,00 грн., про отримання яких в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 не заперечив. Копія чеків долучена до матеріалів кримінального провадження (т.6 а.с. 144-150)

Разом з тим в ході судового розгляду з показань потерпілого ОСОБА_4 , даних на запитання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_11 , встановлено, що за час бізнесових стосунків ОСОБА_4 на замовлення ОСОБА_6 придбав та передав останньому 8 автомобілів, марки яких він назвав в судовому засіданні, про що обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував.

Згідно ст. 355 КК України відповідальність настає за примушування особи виконати чи не виконати існуюче цивільно-правове зобов`язання, яке виникло на підставі договору, угоди чи іншого правочину, з погрозою насильства над потерпілим або його близькими родичами, пошкодження чи знищення їх майна за відсутності ознак вимагання.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про злочини проти власності" від 06.11.2009 року № 10, ч. 4 п. 15: вимога виконати (не виконати) зобов`язання, що виникло на підставах, не передбачених чинним законодавством, або неіснуюче зобов`язання, або зобов`язання з невизначеним предметом, а так само використання факту існуючого зобов`язання для заволодіння майном, правом на майно або для вчинення дій майнового характеру, які ним не передбачені, належить кваліфікувати як вимагання.

Проаналізувавши всі досліджені у справі докази в їх сукупності суд вважає, що в ході судового розгляду не було здобуто належних і допустимих доказів щодо існування у потерпілого ОСОБА_4 невиконаного (існуючого) цивільно-правового зобов`язання перед ОСОБА_6 , а саме боргу в сумі 50 000 дол. США, з вимогою про передачу якого звернулися обвинувачені, та визнає доведеною винуватість ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_17 у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 189 КК України, що полягає у незаконній вимозі передачі чужого майна, права на майно з погрозою насильства над потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_15 , обмеження прав, свобод та законних інтересів цих осіб, з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_12 та ОСОБА_17 повторно, як особами, які раніше вчиняли злочини, передбачені ст.186 КК України.

Разом з тим, на думку суду, з обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.189 КК України слід виключити таку кваліфікуючу ознаку як повторність, оскільки вчинене обвинуваченими вимагання чужого майно було об`єднане єдиним злочинним наміром незаконної вимоги передачі грошових коштів у сумі 50 000 доларів США і є тотожними діяннями.

Вчинення підсудними ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_4 , поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, з погрозою застосування такого насильства стверджується показаннями потерпіло ОСОБА_4 , який суду показав, що 21.05.2015 року після 17 год. коли ОСОБА_52 разом з Мелконянцами приїхали до будинку, де він тимчасово проживав, і почали вимагати гроші, вони обшукали машину та будинок. З куртки, яка знаходилась а машині, ОСОБА_73 забрав технічний паспорт на автомобіль АУДІ, на виготовлення якого ним було витрачено 8000 грн., ключі, права, дві пластикові картки Укрсиббанку та пластикову картку Альфа Банку. Перед тим як мали виїжджати з дачі ОСОБА_46 передав ці документи ОСОБА_74 чи ОСОБА_75 . Під час цих подій ОСОБА_73 наніс йому удар рукою в область правого вуха. Ще один удар долонею у ліве вухо був нанесений ОСОБА_76 в будинку на першому поверсі, коли він сидів на дивані. Третій удар рукою в грудну клітку наніс ОСОБА_65 в машині, коли від`їжджали від будинку. З приводу отриманих тілесних ушкоджень наступного дня звертався в Луцьку лікарню. Медичні експерти знімали побої. Була гематома, довго боліли ребра.

Нанесення потерпілому ОСОБА_4 ударів рукою в ділянку голови як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_12 , обшукування обвинуваченими автомобіля та приміщення будинку підтверджується переглянутими в судовому засіданні відеозаписами території подвір`я та будинку за місцем знаходження ОСОБА_4 , отриманої в результаті негласних слідчих дій спостереження за особою з використанням відеозапису і фотографування та спеціальних технічних засобів, проведених на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Волинської області від 30.04.2015 року (диск DVD+R №№ 392, 393) (т.5 а.с.30,31).

Та обставина, що потерпілий ОСОБА_4 внаслідок вчинених відносно нього протиправних дій обвинуваченими, отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми в ділянці 7-го ребра зліва, подряпини і підшкірного крововиливу навколо вушної ділянки зліва стверджується висновком судово-медичної експертизи за № 636 від 10.06.2015 року. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті травмуючої дії тупих предметів. Усі виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження не мали ознак небезпеки для життя в момент їх спричинення. (т. 3, а.с. 45)

Саме такі тілесні ушкодження були виявлені при огляді ОСОБА_4 в травмпункті МКЛ, що стверджується довідкою даної установи за № 4479 від 23.05.2015 року (т. 3, а.с. 46).

Суд не приймає до уваги покази обвинувачених про те, що технічний паспорт на автомобіль Ауді, ключі, права, та пластикові картки ОСОБА_4 їм передавав добровільно, та розцінює як спосіб ухилення останніх від кримінальної відповідальності, оскільки відкрите заволодіння вказаним майном відбувалось із застосуванням насильства та погроз.

Той факт, що саме ОСОБА_12 передав ОСОБА_8 викрадені документи перед виїздом з дачі, і при спробі ОСОБА_4 повернути їх собі, ОСОБА_8 повторно відкрито забрав їх у нього і передав ОСОБА_12 , стверджується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом території подвір`я за місцем знаходження ОСОБА_4 , отриманим в результаті негласних слідчих дій спостереження за особою з використанням відеозапису і фотографування та спеціальних технічних засобів для, проведених на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Волинської області від 30.04.2015 року (диск DVD+R № 392) (т.5 а.с.31).

Суд, з врахування правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові суду від 20.06.2011 року, проаналізувавши всі досліджені у справі докази в їх сукупності, беручи до уваги обставини справи, те що відкрите заволодіння платіжними картками та технічним паспортом на автомобіль відбувалось як засіб доступу до грошових коштів та майна потерпілого, умисел підсудних був спрямований на заволодіння чужим майном, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 186 КК України, що полягає у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_4 , з погрозою застосування такого насильства, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб.

У той же час, в суді не знайшло свого доведення обвинувачення підсудних у відкритому заволодінні з салону належного ОСОБА_4 автомобіля марки «Audi A6» реєстраційний номер НОМЕР_2 та при особистому огляді ОСОБА_4 належним потерпілому ОСОБА_4 планшетом марки «Самсунг Галаксі Таб 3» вартістю 3000 гривень та посвідченням водія серії НОМЕР_8 на його ім`я.

Викрадення посвідчення водія містить самостійний склад кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.3 ст. 357 КК України. Оскільки в силу ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а зміна правової кваліфікації погіршить становище осіб, стосовно яких здійснюється кримінальне провадження, суд виключає з обвинувачення підсудних за ч.2 ст.186 КК України відкрите викрадення посвідченням водія серії НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд не приймає до уваги і вважає недопустимим доказом протокол огляду місця події від 21.05.2015 року (т. 2 а.с.182-189) в частині огляду автомобіля марки «Audi A6» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в ході якого при огляді даного автомобіля на сидінні водія виявлена наплічна сумка чорного кольору, що належить обвинуваченому ОСОБА_6 , в якій знаходився належний потерпілому планшет марки «Самсунг Галаксі Таб 3», як такий, що отриманий з порушенням вимог ст.ст. 234, 237, ч. 3 ст.233 КПК України не на підставі ухвали слідчого судді.

З аналогічних підстав суд вважає недопустимим доказом і не приймає до уваги протокол огляду місця події (житлового будинку за адресою дачний масив «Озерце» Ківерцівського району №518) від 21.05.2015 року (т. 2 а.с.173-180).

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 заперечив свою причетність до відкритого викрадення планшету. Про це також в судовому засіданні ствердив потерпілий ОСОБА_4 , який суду показав, що планшет лежав на задньому сидінні автомобіля. Хто його забрав не знає. Чи ОСОБА_41 чи ОСОБА_46 . Бачив як вони тримали його в руках. Куди поклали не бачив. ОСОБА_52 цього не робив. Коли він сідав у машину планшета на задньому сидінні не було.

Оскільки інших належних і допустимих доказів, які б підтверджували обставини відкритого заволодіння підсудними планшетом потерпілого ОСОБА_4 марки «Самсунг Галаксі Таб 3» судом не встановлено, суд виключає з обвинувачення підсудних за ч.2 ст.186 КК України відкрите викрадення планшета марки «Самсунг Галаксі Таб 3».

Показання підсудних про те, що вони не мали наміру незаконно заволодівати автомобілем марки «Audi A6», що знаходився в користуванні ОСОБА_4 , і за кермо автомобіля ОСОБА_6 сів за пропозицією самого потерпілого у зв`язку з необхідністю їхати до м. Ковель та на його прохання у зв`язку з поганим станом здоров`я, спростовується прослуханим в судовому засіданні записом телефонної розмови, отриманої в результаті негласних слідчих дій зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж шляхом контролю за телефонними розмовами абонентських номерів рухомого (мобільного) зв`язку НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , якими користується ОСОБА_6 , проведених на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Волинської області від 22.04.2015 року (диск DVD+R (т.4 № 490 а.с.174), з яких встановлено, що в телефонній розмові 21.05.2015 року о 15 год. 48 хв. 15 сек. ОСОБА_12 з телефону № НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_6 , з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_14 (№ тел. НОМЕР_7 приналежність телефону даній особі стверджується протоколом огляду речових доказів від 19.07.2015 року (т.3 а.с.10-зворотна сторона), погоджував план дій після прибуття на дачу до ОСОБА_4 , в тому числі про те, що саме ОСОБА_52 мав сісти за кермо автомобіля.

У випадку наявності на дачі автомобіля та відсутності самого ОСОБА_4 особа на ім`я ОСОБА_14 пропонував пригнати евакуатора та вивезти автомобіль. Наполягав на тому, щоб машину зразу ж перегнати в іншу область. На що ОСОБА_12 відповів: «Берем машину, кидаєм його (Митька) і їдемо».

В наступній розмові (17 год.19 хв. 20 с. - 21.05.2015р.) повідомляв особі на ім`я ОСОБА_14 , що забрав ключі.

Про те, що незаконне заволодіння автомобілем «Audi A6», як і відкрите заволодіння іншим майном потерпілого, здійснювалось обвинуваченими із застосуванням насильства та погрозою його застосування стверджується показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні показав, що коли від`їжджали від будинку ОСОБА_12 , сидячи в машині на передньому сидінні справа, наніс йому удар рукою в грудну клітку.

Наявність тілесного ушкодження у вигляді підшкірної гематоми в ділянці 7-го ребра зліва, яка виникла в результаті травмуючої дії тупих предметів, стверджується висновком судово-медичної експертизи за № 636 від 10.06.2015 року. Виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження не мали ознак небезпеки для життя в момент їх спричинення (т. 3, а.с. 45).

З дослідженого в судовому засіданні технічного паспорту № НОМЕР_3 та ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 21.07.2015 року (т.6 а.с. 157) встановлено, що власником автомобіля марки «Audi А6», р.н.з НОМЕР_2 , 1999 року випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_9 є громадянин Республіки Польща ОСОБА_18 . На момент вчинення злочину зазначений автомобіль перебував у потерпілого ОСОБА_4 у користуванні.

За таких обставин суд важає доведеною винуватість ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 у вчиненні злочину за ч.2 ст. 289 КК України, що полягає у незаконному заволодінні транспортним засобом з будь-якою метою, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, повторно, з проникненням у інше сховище, поєднаним з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства.

Разом з тим, з обвинувачення підсудних за ч. 2 ст. 289 КК України слід виключити таку кваліфікуючу ознаку як заподіяння значної матеріальної шкоди потерпілому, оскільки транспортний засіб не зазнав ніяких пошкоджень унаслідок незаконного заволодіння, його технічний стан не погіршився і відновлення він не потребує.

Показання обвинувачених про те, що ОСОБА_15 добровільно, без примусу та застосування сили сів в автомобіль та погодився показати місце проживання ОСОБА_4 спростовується прослуханим в судовому засіданні записом телефонної розмови, отриманої в результаті негласних слідчих дій зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж шляхом контролю за телефонними розмовами абонентських номерів рухомого (мобільного) зв`язку НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , якими користується ОСОБА_6 , проведених на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Волинської області від 22.04.2015 року (диск DVD+R (т.4 № 490 а.с.174), з яких встановлено, що в телефонній розмові 21.05.2015 року о 15год.21хв.34 сек. з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_14 ( № тел. НОМЕР_7 приналежність телефону даній особі стверджується протоколом огляду речових доказів від 19.07.2015 року (т.3 а.с.10-зворотна сторона), де ОСОБА_12 про ОСОБА_15 повідомляв: «Слова не говорить, впиратися почав, в машину вкинули і поїхали».

В прослуханій в судовому засіданні телефонній розмові з тим же абонентом (21.05.2015р. 17 год. 19 хв. 20 с.), отриманої в результаті негласних слідчих дій, має місце жорстка, з нецензурними висловлюваннями вимога ОСОБА_12 до ОСОБА_4 відкрити багажник, залізти в нього, скинути кросівки, щоб не втік. Крім того, у цій розмові в присутності потерпілих він повідомляв особу на ім`я ОСОБА_14 про те, що дачу вони оточили повністю.

Зазначене також підтверджується переглянутими в судовому засіданні відеозаписами території подвір`я за місцем знаходження ОСОБА_4 , отриманої в результаті негласних слідчих дій спостереження за особою з використанням відеозапису і фотографування та спеціальних технічних засобів для, проведених на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Волинської області від 30.04.2015 року (диск DVD+R №№ 392, 393) (т. 5 а.с.30, 31).

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтвердив інформацію, отриману з прослуханих записів телефонних розмов та відеозаписів. Також суду показав, що обвинувачені поставили вимогу, що ніхто нікуди не піде, поки не віддадуть гроші, обмеживши право на свободу пересування.

Крім того, ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що сидіти в машині було страшно за своє життя. Дали кілька запотиличників. Біля кафе «Алібі» попередили, щоб не думав втікати, наздоженуть, буде гірше. В будинку його також утримували незаконно. Покинути будинок він не міг. ОСОБА_30 сидів на дивані біля виходу, а він в протилежній стороні. Вікна в будинку були забиті целофаном. З розмови обвинувачених зрозумів, що залишатися в будинку буде до тих пір поки вони не повернуться і не знайдуть гроші.

Зазначеними доказами підтверджується обвинувачення підсудних у незаконному позбавлені волі та викрадені людини, вчинене стосовно двох осіб.

Разом з тим, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження обставини нанесення обвинуваченими декількох ударів рукою по голові та тулубу потерпілого ОСОБА_15 біля будинку за місцем проживання останнього в АДРЕСА_8 та кількох ударів по різних частинах тіла на території готелю «Алібі», який розташований в с. Городовець Ковельського району.

Суд не приймає до уваги показання потерпілого в цій частині, оскільки вони заперечуються обвинуваченими, не підтверджуються іншими доказами та спростовуються показаннями свідків ОСОБА_77 , який суду показав, що ОСОБА_15 ні біля будинку, де він проживає, ні в автомобілі, ні на території готелю ніхто не бив, його ніхто нікуди не відводив і він постійно був на очах. Він йому запропонував каву. З ним розмовляв ОСОБА_78 .

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що перебуваючи на водійському сидінні автомобіля не бачив та не чув, щоб ОСОБА_15 наносились удари в автомобілі.

Про те, що на території кафе «Алібі» не відбувалось ніякого конфлікту чи розмови на підвищених тонах, в судовому засіданні ствердила свідок ОСОБА_79 .

Суд також визнає недопустимим доказом і не приймає до уваги протокол за результатами негласних слідчих (розшукових) дій від 22.05.2015 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , а саме спостереження за особою з використанням відеозапису і фотографування та спеціальних технічних засобів, проведених на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Волинської області від 30.04.2015 року (диск DVD+R №№ 392,393) (т.5 а.с.31), оскільки з досліджених судом оптичних носіїв оптичних дисків DVD+R №№ 392,393, де записано обставини відеозйомки території подвір`я та в кімнаті будинку за місцем знаходження ОСОБА_4 , які є додатками до протоколу, відсутній аудіо-запис(т.5 а.с.25-29).

Згідно повідомлення УСБУ у Волинській області від 16.05.2016 року аудіо-запис, який був здійснений 21.05.2015 року за адресою Волинська область Ківерцівський район дачний масив «Озерце» № 518 за кримінальним провадженням 00000232 від 22.04.2015року відсутній.

Крім того, досудовим слідством ОСОБА_12 обвинувачується в тому, що він 21.05.2015 у період часу з 17 год. 25 хв. по 18 год. 45 хв. діючи з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, під час вчинення вимагання грошових коштів у ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу незаконно проник у будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_7 , звідки таємно повторно викрав належні потерпілому ОСОБА_4 сережки із металу жовтого кольору у матерчатому футлярі, загальною вартістю 1500 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 на вказану суму матеріальної шкоди. Дії ОСОБА_12 кваліфіковані за ч. 3 ст.185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні з приводу інкримінованого йому злочину обвинувачений ОСОБА_12 не визнав себе винуватим у вчиненні даного злочину. Суду показав, що сережок не викрадав. В будинок заходив лише для того, щоб попити води. Про наявність сережок у нього в задньому кармані штанів дізнався, коли працівник правоохоронного органу озвучив даний факт, поклавши їх перед ним на капоті. Тоді як інші речі, які діставалися ним з його карманів, клались на капот автомобіля не озвученими.

Про те, що сережки із металу жовтого кольору у матерчатому футлярі були дійсно виявлені працівниками правоохоронних органів при огляді ОСОБА_12 стверджується протоколом огляду місця події від 21.05.2015 року (т.2а.с.182-189). Зазначену обставину в судовому засіданні також підтвердили свідки ОСОБА_80 та ОСОБА_81 , в присутності яких в якості понятих проводився огляд місця події.

Покази потерпілого ОСОБА_4 щодо приналежності йому виявлених у ОСОБА_12 сережок були суперечливими. Спочатку потерпілий стверджував, що сережки належать власниці будинку ОСОБА_82 , якій він подарував їх, придбавши їх в одному з магазинів в м. Луцьку за 1500 грн. Пізніше потерпілий показав, що вказані сережки є його власністю, оскільки були придбані ним з наміром подарувати власниці будинку, яка є його знайомою. Про те чи виготовлені з дорогоцінного металу, чи звичайна біжутерія пояснити не міг.

З об`єктивної сторони крадіжка відноситься до злочинів з матеріальним складом. Тому, крім діяння (таємного викрадення), обов`язковими її ознаками є матеріальна шкода, спричинена власнику викраденого майна. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.

Кримінальна відповідальність за статтею 185 КК України настає при скоєні крадіжки майна у випадках, якщо крадіжка майна є не дрібною.

Відповідно до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Для відкриття кримінального провадження за ст. 185 КК України сума викраденого повинна була становити у 2015 році (момент вчинення інкримінованого правопорушення) не менше 121,8 грн.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушення. Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та , у встановлених цим кодексом випадках на потерпілого.

Стороною обвинувачення та потерпілим не було надано суду належних та допустимих доказів щодо вартості викраденого. З клопотанням про призначення товарознавчої експертизи потерпілий не звертався.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи те, що в суді не доведено, що в діянні підсудного ОСОБА_12 є склад кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_12 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, слід визнати невинуватим та виправдати за недоведеністю в діях обвинуваченого складу даного кримінального правопорушення.

Проаналізувавши всі досліджені у справі докази в їх сукупності суд вважає доведеною винуватість підсудних ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 у незаконному позбавленні волі та викраденні людини, вчиненому з корисливих мотивів, щодо двох осіб, за попередньою змовою групою осіб; у вимаганні передачі чужого майна та права на майно з погрозою насильства над потерпілими, обмеження їх прав, свобод та законних інтересів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_12 та ОСОБА_8 повторно; у відкритому заволодінні чужим майном, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з погрозою застосування такого насильства, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб; у незаконному заволодінні транспортним засобом з будь-якою метою, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з погрозою застосування такого насильства, вчиненому з проникненням у інше сховище, та кваліфікує їх дії за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст.186, ч. 2 ст. 289 КК України.

Кваліфікуючи таким чином дії підсудних, суд виходить з того, що дії підсудних носили спільний характер і охоплювались єдиним умислом. При цьому, кожен із підсудних виконував відведену йому роль у злочині та погоджувався з тими діями, які виконували інші співучасники його вчинення.

Призначаючи обвинуваченим покарання суд у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України враховує кількість вчинених ними злочинів, їх характер і ступені тяжкості та особу винних у їх сукупності.

При цьому суд враховує, що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 вчинили ряд умисних злочинів, один з яких - за ч. 2 ст. 146 КК, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, а три - за ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст.186, ч. 2 ст. 289 КК України, до тяжких злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, крім тяжкості злочинів, враховує відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, поведінку його як особи до вчинення злочинів, а саме те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має на утриманні малолітню дитину, те, що від вчиненого не настало негативних наслідків, а потерпілий просить його суворо не карати і не позбавляти волі. Ці обставини дають суду підстави вважати, що виправлення ОСОБА_6 можливе без відбування покарання. Тому, ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкціями статей Закону, за якими він притягується до кримінальної відповідальності, та звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1ст.76 КК України.

Разом з тим, з огляду на тяжкість вчинених ОСОБА_6 злочинів, суд вважає, що йому слід визначити максимальний іспитовий строк, встановлений Законом - 3 роки. Таке покарання обране ОСОБА_6 буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Суд також враховує те, що санкція ч.2 ст.289 КК України передбачає можливість призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна. Злочин за цією статтею вчинений обвинуваченими з корисливих мотивів. Однак у зв`язку зі звільненням ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та у відповідності до ст.77 КК України, суд не застосовує вказане додаткове покарання до обвинуваченого ОСОБА_6 .

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, крім тяжкості вчинених ним злочинів, враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину.

Оскільки досудовим слідством обвинуваченому ОСОБА_8 не вмінено обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання, суд не враховує їх при призначенні покарання.

Враховуючи зазначені обставини, беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, та знову вчинив тяжкі злочини, що свідчать про небажання останнього ставати на шлях виправлення та суспільну небезпечність його, як особи, суд дійшов висновку, що виправлення і перевиховання підсудного ОСОБА_8 , а також попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише у місцях позбавлення волі, а тому призначає покарання у виді позбавлення волі в межах, встановлених санкцією статей, за якими він притягується до кримінальної відповідальності, а остаточне покарання за сукупності злочинів призначає шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Суд також враховує, що злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України, вчинявся обвинуваченим ОСОБА_17 з корисливих мотивів, і призначає додаткове покарання - конфіскація майна.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд крім тяжкості вчинених ним злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, має на утриманні малолітню дитину.

До обставин, що обтяжують покарання підсудного відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить рецидив злочину.

Враховуючи зазначені обставини, беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів та злочину проти життя особи, знову вчинив злочин проти волі особи та тяжкі корисливі злочини, що свідчать про небажання останнього ставати на шлях виправлення та суспільну небезпечність його, як особи, суд дійшов висновку, що виправлення і перевиховання підсудного ОСОБА_12 , а також попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише у місцях позбавлення волі, а тому призначає покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей, за якими він притягується до кримінальної відповідальності, а остаточне покарання за сукупності злочинів призначає шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Оскільки злочини, у вчиненні яких обвинувачується підсудний ОСОБА_12 , вчинені ним до постановлення вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08.07.2015 року, суд призначає остаточне покарання відповідно до вимог ч.4 ст. 70 КК України.

Строк відбуття покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08.07.2015 року рахується з часу приведення вироку до виконання, а на час набрання даним вироком законної сили обвинувачений перебував під вартою у даній справі, тому не має підстав вважати, що обвинувачений відбував покарання за попереднім вироком.

Суд враховує, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, вчинявся обвинуваченим ОСОБА_12 з корисливих мотивів, і призначає додаткове покарання - конфіскація майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Судові витрати у справі, пов`язані із залученням експерта для проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 306 грн. 90 коп. слід стягнути із ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 в дохід держави в рівних частинах.

Не підлягають стягненню з обвинувачених судові витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів в сумі 480 грн. 80 коп., оскільки вчиненні ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 злочини, не пов`язані із злочинами у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, або прекурсорів.

Цивільний позов не заявлено.

Скасуванню підлягають арешт накладений на майно обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.05.2015 року (т. 2 а.с. 210-211).

Оскільки суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_8 , ОСОБА_12 додаткового покарання конфіскації майна, арешт на майно обвинувачених, накладений згідно ухвал слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.05.2015 року (т.2 а.с. 214, 217) скасуванню не підлягає.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Враховуючи те, що власником автомобіля марки «Audi» модель «А6», р.н.з НОМЕР_2 , синього кольору, номер кузова НОМЕР_9 , згідно технічного паспорту № НОМЕР_3 є громадянин Республіки Польща ОСОБА_83 , що також встановлено судовим рішенням (ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 21.07.2015 року, якою скасовано арешт , накладений на вказаний автомобіль), тому вищевказаний автомобіль та технічний паспорт на нього підлягає поверненню останньому.

Оскільки автомобіль марки «Land Rover Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_10 , чорного кольору, 1997 року випуску, яким керував ОСОБА_16 , згідно технічного паспорту серії НОМЕР_11 належить ОСОБА_84 , тому вищевказаний автомобіль та технічний паспорт на нього підлягає поверненню останньому.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст.186, ч. 2 ст. 289 КК України, призначивши покарання:

за ч. 1 ст. 146 КК України - 3 роки позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 189 КК України - 4 роки позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 186 КК України - 3 роки позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 289 КК України - 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки без конфіскації майна.

Згідно п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

До набрання вироком законної сили засудженому ОСОБА_6 залишити запобіжний захід у вигляді застави.

Повернути ОСОБА_6 суму застави в розмірі 97 440 тис. грн., яка внесена згідно з квитанцією № 0.0.410917285 від 17.07.2015 року на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Волинській області: , депозитний рахунок № 0983, банк ГУДКСУ у Волинській області МФО 803014, на підставі ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.07.2015 року.

Визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст.186, ч. 2 ст. 289 КК України, призначивши покарання:

за ч. 1 ст. 146 КК України - 3 роки позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 189 КК України - 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 186 КК України - 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 289 КК України - 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частки належного йому майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частки належного йому майна.

До набрання вироком законної сили засудженому ОСОБА_8 залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання - 21.05.2015 року.

В порядку ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 21.05.2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Визнати винним ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст.186, ч. 2 ст. 289 КК України, призначивши покарання:

за ч. 1 ст. 146 КК України - 4 роки позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 189 КК України - 5 років 6 місяців позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 186 КК України - 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 289 КК України - 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частки належного йому майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 5 (п`яти) років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частки належного йому майна.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України шляхом частково складання покарань, до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08.07.2015 року, остаточно призначити до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців з конфіскацією 1/2 частки належного йому майна.

Визнати невинуватим ОСОБА_12 за ч.3 ст.185 КК України та виправдати за недоведеністю в його діях складу даного кримінального правопорушення.

До набрання вироком законної сили засудженому ОСОБА_12 залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_12 рахувати з моменту затримання 21.05.2015 року.

В порядку ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_12 в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 21.05.2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України у Волинській області (отримувач коштів: УК у м. Луцьк 24060300, № рахунку 0002, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ отримувача 38009628, банк отримувача: ГУДКСУ у Волинській області код банку отримувача 803014, код класифікації доходів: 24060300 «інші надходження») в рівних частинах по 102 грн. 30 коп. з кожного судові витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.05.2015 року на майно ОСОБА_6 , а саме: грошові кошти в сумі 14 грн., мобільний телефон марки «Самсунг» моделі GT-18190, ІМЕІ НОМЕР_12 , із сім-картою синього кольору з написом «Київстар», абонентський номер якої НОМЕР_13 , планшет «Apple».

Речові докази:

носій інформації оптичний диск для лазерних систем зчитування формату CD-R «Artex» CD-R 700 МВ 52х speed 80 min» та рукописним написом «16513 ВК» із інформацією на ньому про вхідні-вихідні з`єднання абонента по номерах телефону НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , та за ІМЕІ: НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , якими користувався ОСОБА_7 із іншими абонентами, який зберігається у матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

носій інформації оптичний диск для лазерних систем зчитування формату CD-R з маркувальними написами «Artex» CD-R 700 МВ 52х speed 80 min» та рукописним написом «Київстар» «вх.10221/3/кт від 09.07.2015 року» з інформацією на ньому, який зберігається у матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 02.07.2015 року, складений оперуповноваженим СБУ у Волинській області ОСОБА_85 на 259 аркушах та носій інформації DVD-R диск для лазерних систем зчитування з маркувальними написами «Verbatim DVD-R 4,7 GB 16x speed vitesse 120 min» з рукописним написом нанесеним барвником синього кольору «№ 435 від 02.07.2015 року таємно (підпис) Гончарук* розсекречено Акт 91/3/3943 від 24.07.2015 року (підпис)» з інформацією на ньому, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

чотири протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій за номерами відповідно № 54/3/2597 від 22.05.2015 року на 90 арк., № 54/3/2598 від 22.05.2015 року на 83 арк., № 54/3/2599 від 22.05.2015 року на 6 арк., № 54/3/2600 від 22.05.2015 року на 5 арк., п`ять оптичних дисків формату DVD+R за реєстраційними номерами №392 від 22.05.2015 року, № 393 від 22.05.2015 року, № 488 від 05.08.2015 року, № 489 від 05.08.2015 року, № 490 від05.09.2015 року з інформацією на них, надійшли від оперативного підрозділу УСБУ у Волинській області на адресу органу досудового розслідування згідно супровідного листа за вих. № 54/3-4571 від 20.08.2015 року та зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

пластикову картку А-Банку № 06421854, пластикову картку УкрСиббанк № НОМЕР_18 , пластикову картку УкрСиббанк № НОМЕР_19 , дві сережки з металу жовтого кольору, які знаходяться в футлярі жовтого кольору, планшет «Самсунг Галаксі ТАБ 3», мобільний телефон «Нокія» моделі 112, в пластиковому корпусі чорного кольору, імеі НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , з сім картками у ньому оператора «Київстар за №№ НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , які зберігаються в спеціально обладнаному приміщенні для зберігання речових доказів УМВС України у Волинській області відповідно до квитанції № 003291 від 26.08.2015 року повернути власнику ОСОБА_4 .

посвідчення водія серії НОМЕР_8 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_24 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_25 , картку платників податків (ідентифікаційний код) № НОМЕР_26 , передані на зберігання власнику ОСОБА_4 - залишити останньому.

мобільний телефон марки «Samsung», поміщений у футляр чорного кольору, моделі GT-18190, ІМЕІ НОМЕР_12 , із сім-картою синього кольору з написом «Київстар», абонентський номер якої НОМЕР_13 , планшет «Apple», які належать ОСОБА_6 , та зберігається в спеціально обладнаному приміщенні для зберігання речових доказів УМВС України у Волинській області відповідно до квитанції № 003291 від 26.08.2015 року повернути ОСОБА_6 .

пластикову картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_27 , пластикову картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_28 , пластикову картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_29 , пластикову картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_30 , пластикову картку «Дельта Банк № 185190 повернуті на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити останньому.

мобільний телефон марки «Билайн», у корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_31 з сім-карткою мобільного оператора ПрАТ № НОМЕР_32 , обрізану сім-картку без маркувальних позначень, портмоне чорного кольору, які належать ОСОБА_8 , та зберігається в спеціально обладнаному приміщенні для зберігання речових доказів УМВС України у Волинській області відповідно до квитанції № 003291 від 26.08.2015 року конфіскувати.

мобільний телефон марки «Samsung», моделі «SGH-C200N», ІМЕІ НОМЕР_33 з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Лайф» № НОМЕР_6 , мобільний телефон марки «Samsung», моделі «GT-Е1232В», ІМЕІ НОМЕР_17 , НОМЕР_34 з сім-картками оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_35 та оператора мобільного зв`язку «Лайф» № НОМЕР_36 , які належать ОСОБА_12 , та зберігається в спеціально обладнаному приміщенні для зберігання речових доказів УМВС України у Волинській області відповідно до квитанції № 003291 від 26.08.2015 року конфіскувати.

грошові кошти у національній валюті на загальну суму 14 гривень, купюри номіналом: 5 гривень серії РГ № 2856938, номіналом 5 гривень серії ВВ № 6142014, номіналом 2 гривні серії РВ № 3345309, номіналом 2 гривні серії ТА 5679848, які належать ОСОБА_6 , на які згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.05.2015 накладено арешт, та які передані на зберігання у фінансово-економічний відділ УМВС України у Волинській області відповідно до квитанції № 2102 від 26.08.2015 року повернути ОСОБА_6 .

грошові кошти у іноземній валюті, а саме одну купюру номіналом в 10 реалів серії АА, одну купюру номіналом у 20 реалів серії АА, одну купюру номіналом у 100 російських рублів серії аа 5376184 та в національній валюті України розмінну монету на суму 3 гривні: монетами по 1 грн. (2шт.) монетами по 25 копійок (2шт.), монета 50 копійок (1шт.), які належать ОСОБА_8 , на які згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.05.2015 року накладено арешт, та які передані на зберігання у фінансово-економічний відділ УМВС України у Волинській області відповідно до квитанцій №№ 2104, 1683 від 26.08.2015 року конфіскувати.

автомобіль марки «Land Rover Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_10 , чорного кольору, 1997 року випуску, який належить на праві приватної власності ОСОБА_86 , який знаходиться на території тимчасового майданчика для затримання автотранспорту УБОЗ УМВС України у Волинській області за адресою: м. Луцьк, вул. Загородня, 5а, Волинської області повернути власнику ОСОБА_86 .

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_11 на автомобіль марки «Land Rover Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_10 , чорного кольору, 1997 року випуску, яке зберігається в матеріалах кримінального провадження - повернути власнику ОСОБА_86 .

ксерокопію витягу з кримінального провадження № 0000704 від 12.08.2014 року з підписом слідчого ОСОБА_87 , ксерокопію протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 11.08.2014 року гр-на ОСОБА_6 , ксерокопію пояснення ОСОБА_6 від 11.08.2014 року, ксерокопію постанови про визнання особи потерпілим від 12.08.2014 року ОСОБА_6 , ксерокопію допиту потерпілого ОСОБА_6 від 12.08.2014 року, ксерокопію заяви ОСОБА_6 на ім`я слідчого ОСОБА_87 від 12.08.2014 року, ксерокопію допиту свідка ОСОБА_4 від 17.09.2014 року, ксерокопію постанови слідчого ОСОБА_87 про закриття кримінального провадження № 0000704, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

копію ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.06.2015 року про задоволення клопотання слідчого ОСОБА_88 та надання тимчасового доступу до відомостей, що містять банківську таємницю по банківському рахунку ПАТ «УкрСиббанк» № НОМЕР_37 відкритого на ОСОБА_4 залишити в матеріалах кримінального провадження.

технічний паспорт (польський) на автомобіль марки «Audi» модель «А6», р.н.з НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_18 , який зберігається в спеціально обладнаному приміщенні для зберігання речових доказів ВРЗ УМВС України у Волинській області повернути власнику - ОСОБА_18 .

автомобіль марки «Audi» модель «А6», р.н.з НОМЕР_2 , синього кольору, номер кузова НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_18 та знаходиться на штраф майданчику УБОЗ УМВС України у Волинській області повернути власнику ОСОБА_18 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1