солом`янський районний суд міста києва
УхВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

ВСТАНОВИВ:
07.04.2016 ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України (далі -НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) (а.с.2)

07.04.2016 відкрито провадження за скаргою та призначений судовий розгляд на 11.04.2016, здійснено повідомлення про дату, час та місце розгляду справи заявника та осіб, бездіяльність яких оскаржується (а.с.8, 10-16)

11.04.2016 заявник в судове засідання з розгляду скарги не з`явився, на зазначену дату у слідчого судді відсутні докази отримання ним судового виклику, тому розгляд скарги відкладено на 21.04.2016 (а.с.17)

Під час розгляду справи 21 квітня 2016 року заявником заявлено відвід слідчому судді, вирішення якого мало місце 22.04.2016, відповідну ухвалу судом отримано 04.05.2016 та призначено судовий розгляд скарги, про дату, час та місце розгляду останньої повідомлені і ОСОБА_3 , і особи, бездіяльність яких оскаржується (а.с.36-45)

В той же час, уповноважена особа НАБУ в судове засіданні з розгляду скарги 25.05.2016 не з`явилася, відповідно до ст.306 КПК України це не є перешкодою для розгляду скарги.

Так, заявник в судовому засіданні акцентував увагу слідчого судді на тому, що, за його переконанням суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 вчинено злочини під час ухвалення ним рішень, з якими сам ОСОБА_3 категорично не погоджується. Крім того, останній пояснив, що оскільки ухвали слідчих суддів як правило оскарженню не підлягають, то єдиним способом «виправити» цю несправедливість по відношенню до нього, а саме винесення суддями не тих рішень, на яких наполягає ОСОБА_3 , це є звернення до органів досудового розслідування із заявами про нібито вчинення ними (суддями) кримінально караних діянь.

На запитання слідчого судді, коли, на думку ОСОБА_3 , мали місце такі діянні, він зазначив 23 лютого 2016 року, коли слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 в черговий раз виносив рішення за його скаргою в порядку ст.ст. 303, 304 КПК України, в підтвердження чого в матеріалах його скарги подана ним же відповідна ухвала.

При цьому, продовжуючи надавати пояснення по суті скарги, зазначив, що він, ОСОБА_3 навмисно звертається спочатку до трьох органів, а саме СБУ, ГПУ та НАБУ із заявами «про злочин», а потім - відповідно до слідчих суддів Шевченківського, Печерського та Солом`янського районного судів м. Києва із скаргами на таку, на його думку, бездіяльність СБУ, ГПУ та НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за його заявами «про злочин». І в подальшому, коли за однаковими, як він наполягає обставинами, одні судді його скарги задовольняють, а інші навпаки, відмовляють, звертається до органів досудового розслідування із заявами «про злочин» щодо таких суддів, оскаржуючи в подальшому бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР щодо таких слідчих суддів також до слідчих суддів інших судів.

На питання, яка мета такої поведінки заявника, останній відповів, що має бажання «навчити» як СБУ, ГПУ, НАБУ, так і слідчих суддів «працювати правильно» та «належним чином», як він підкреслив, виконувати процесуальний закон.

Заслухавши заявника та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до НАБУ із заявою щодо можливих неправомірних дій з боку судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 . Зміст заяви відповідає викладеним вище обставинам, які наводилися ним в судовому засіданні (а.с.3)

В той же час, відомості за його заявою уповноваженими особами НАБУ до ЄРДР внесені не були.

Слідчий суддя вважає, що такі дії детективів НАБУ відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на діючому законодавстві.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч.5 ст.214 КПК України)

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином, системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомленні, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Незважаючи на те, що подана до НАБУ ОСОБА_3 заява названа ним як «заява про злочин», остання за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин, оскільки не містить жодних даних про вчинення суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, за викладених заявником обставин. Зміст заяви зводиться лише до незгоди заявника з ухваленим рішенням суду, однак така незгода сама по собі не тягне за собою обов`язкову реєстрацію вищезазначеної заяви в ЄРДР.

З матеріалів скарги вбачається, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від 23 лютого 2016 року відмовлено заявнику в задоволенні скарги щодо визнання бездіяльності працівників ГПУ незаконною та зобов`язанні внести відомості за його завою про злочин в ЄРДР.

Також ОСОБА_3 надав компіляцію судових рішень судді ОСОБА_4 , з яких вбачається, що останній неодноразово відмовляв йому в задоволенні його скарг в порядку ст.303 КПК України (а.с.4, 7)

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України.

Згідно ст.126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України і розкриття змісту цих понять зводиться в тому числі і у виявленні поваги до постановлених судом будь-якої юрисдикції і ланки судової системи рішень за надання реальної можливості їх оскарження у передбаченому відповідним законом порядку.

Судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону, а вплив на них у будь-який спосіб забороняється. Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємними складовими їхнього статусу та гарантуються Конституцією та законами України.

Гарантії незалежності і недоторканності суддів як носіїв судової влади та самостійності судів як судових органів визначено Конституцією та законами України. Недопустимо втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, прояв неповаги до суду та встановлено відповідальності за такі діяння.

Недоторканність суддів не є особистим привілеєм, а як один з елементів статусу суддів має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя незалежним, неупередженим і справедливим судом. При чому заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання посади судді (статті 3, 8, 55 Конституції України)

Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Заява про вчинення ймовірного злочину професійним суддею в тому кожному разі, коли та чи інша особа не погоджується із рішенням суду, є прямою загрозою незалежності судової влади. Будь-яких інших обґрунтувань своєї заяви заявником слідчому судді не наведено.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для кваліфікації бездіяльності уповноважених осіб НАБУ по невнесенню відповідних відомостей за заявою ОСОБА_3 в ЄРДР як протиправної.

Щодо заяв ОСОБА_3 з приводу того, що нібито за аналогічними заявами вже винесені рішення про задоволення його скарг, то в даному конкретному випадку слідчий суддя позбавлений можливості перевірити автентичність таких заяв, а по-друге, не наділений процесуальною можливістю надавати оцінку рішенням своїх колег інших районних судів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1