Дата документу Справа № 320/8465/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 320/8465/15-к Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/442/16 Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Запорізької області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 листопада 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12 червня 2013 року Самарським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 1 ст. 309 КК України на строк 3 роки позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 3 роки;

- 14 лютого 2014 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2014 року на підставі ст. 6 ЗУ «Про амністію в 2014 році» визначено скоротити невідбуту частину покарання 3 роки 27 днів на половину, тобто на 1 рік 6 місяців 14 днів, новий строк 1 рік 6 місяців 16 днів. Звільнений умовно-достроково на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 26 лютого 2015 року. Невідбутий строк 8 місяців 6 днів;

- 09 жовтня 2015 року Самарським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

Учасники судового провадження

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник адвокат ОСОБА_8 . в режимі відеоконференції,

Встановлені вироком суду обставини справи:

10 вересня 2015 року, близько 13-00 години, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Мелітополь вул. Гризодубова, 57, у магазині «Прикид», маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з вішалки, що знаходилась у приміщені вказаного магазину, зняв та поклав у принесений з собою поліетиленовий пакет наступне майно: светр чоловічий коричневого кольору, вартістю 440 грн.; светр чоловічий синього кольору, вартістю 450 грн., які належать ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_6 вийшов з магазину «Прикид» не заплативши за вказаний товар. Таким чином ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 890 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, що кваліфікується як кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, 10 вересня 2015 року, близько 14-00 години, знаходячись у магазині «Міда», розташованому за адресою: м. Мелітополь, вул. Гоголя, 93/1, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, керуючись корисливими мотивами, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з коробки, витяг шкіряні кросівки, чорного кольору, вартістю 676 грн., які належать ОСОБА_10 та поклав їх у принесений з собою поліетиленовий пакет. Після цього ОСОБА_6 вийшов з магазину «Міда», не заплативши за вищевказаний товар. Таким чином ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 676 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, що кваліфікується як кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, 10 вересня 2015 року, близько 15-30 години, знаходячись у магазині «Міда» розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, керуючись корисливими мотивами, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з коробки, витяг шкіряні туфлі, коричневого кольору, вартістю 759 грн., які належать ОСОБА_10 та поклав їх у принесений з собою поліетиленовий пакет. Після цього ОСОБА_11 вийшов з магазину «Міда», не заплативши за вказаний товар. Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 759 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, що кваліфікується як кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 листопада 2015 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і йому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2015 року та призначено ОСОБА_6 статочне покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Постановлено строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 18 вересня 2015 року.

Постановлено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до набрання вирком законної сили залишити без змін.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 майнову шкоду у розмірі 759 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність винуватості та юридичну кваліфікацію дій, просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, пом`якшити його.

В обґрунтування вимог апеляційної скарг обвинувачений ОСОБА_6 посилається не те, що вину визнав в повному обсязі та щиро покаявся у скоєному, а також матеріальну шкоду заподіяну потерпілому відшкодує при першій можливості.

Заслухавши доповідь судді; пояснення адвоката, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого та просив відхилити її, залишити судове рішення без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у скоєнні ним декількох повторних таємних викрадень чужого майна, за обставин, викладених у вироку; про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи покарання ОСОБА_6 , виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисних умисних злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став, знову скоїв умисний корисливий злочин, задовільно характеризується за місцем проживання. Також судом при призначенні покарання визнано пом`якшуючими обставинами та враховано щире каяття, повне визнання обвинуваченим своєї провини, сприяння встановленню істини у справі; обставиною, що обтяжує покарання визнано рецидив злочину.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, про те, що судом при призначенні покарання, не взято до уваги вказані в апеляційній скарзі пом`якшуючі обставини неспроможні.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б давали безумовні підстави для зміни чи скасування вироку, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 листопада 2015 року стосовно ОСОБА_6 залишити без мін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 до строку покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 18 вересня 2015 року по 14 березня 2016 року включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а обвинуваченим, який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3