УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/2345/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.170 КПК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2016 року м. Житомир
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
з участю прокурора: ОСОБА_6 ,
особи, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_7 ,
захисник: ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12 березня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати. Постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна. Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з грубим порушенням КПК України. Клопотання про накладення арешту не було вручено підозрюваному та захиснику, як того вимагає КПК України. Про місце і час розгляду даного клопотання ні підозрюваний, ні захисник, а ні треті особи власники технічних паспортів та ключа від автомобіля, повідомлені чи залучені до розгляду справи не були. Обгрунтування суду, що клопотання про арешт майна розглядається у відсутності власників майна з метою забезпечення цілісності арештованого майна суперечить чинному законодавству. Клопотання розглянуто у вихідний день. Слідчий суддя не обґрунтував, яке саме відношення кожна одиниця майна, на яку накладено арешт, має до даного кримінального провадження, а зокрема речі, власником яких він не являється: технічні паспорти на автомобілі, які належать ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , а також ключі від автомобіля «Ауді». Судом порушено не тільки його права, а й права третіх осіб. Не взято до уваги дійсні та можливі наслідки накладення арешту на ці речі для їх власників. Вважає, що прокурором не доведено необхідності у накладенні арешту на майно, а вчинено це з метою тиску на нього як на підозрюваного по справі.
Заслухавши доповідь судді, особу, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_7 , його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши судове рішення відповідно до ст. ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Статтею 170 КПК України передбачено поняття арешту та випадки його накладення. Зокрема:
1. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
4. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
5. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки VOLKSWAGEN, реєстраційний номер НОМЕР_3 , є ОСОБА_10 (а.п. 49). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_9 (а.п. 50). Ключ від автомобіля «Audi» належать також ОСОБА_9 . В судовому засіданні ОСОБА_7 заявив, що він є володільцем автомобіля «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_2 . З приводу знаходження у нього технічного паспорту на автомобіль VOLKSWAGEN, реєстраційний номер НОМЕР_3 , пояснив, що на прохання інших осіб мав з?ясувати кому він належить. За наведених обставин, зазначене майно в розумінні статті 170 КПК України може відноситись до такого, на яке може бути накладено арешт.
Таким чином доводи ОСОБА_7 , що слідчим суддею порушено його права і права третіх осіб, не обґрунтовано, яке саме відношення кожна одиниця майна, на яку накладено арешт, має до даного кримінального провадження, і зокрема речі, власником яких він не являється, технічні паспорти на автомобілі, які належать ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , а також ключі від автомобіля «Ауді» є безпідставними.
Щодо доводів ОСОБА_7 , що клопотання про накладення арешту не було вручено йому та його захиснику, як того вимагає КПК України та, що про місце і час розгляду даного клопотання ні підозрюваний, ні захисник, а ні треті особи власники технічних паспортів та ключа від автомобіля, не були повідомлені то такі доводи є безпідставними оскільки закон не передбачає вручення клопотання про накладення арешту підозрюваному та його захиснику. Слідчий суддя розглянув клопотання про арешт майна у відсутності власників майна з метою забезпечення цілісності арештованого майна, що відповідає вимогам ч.2 ст.172 КПК України.
Безпідставними є доводи ОСОБА_7 про те, що клопотання про арешт майна розглянуто у вихідний день. На підставі розпорядження КМ України від 11 листопада 2015 року № 1155-р «Про перенесення робочих днів у 2016 році» робочий день з понеділка 07 березня було перенесено на суботу 12 березня.
Відповідно ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу у 5-тиденний термін з дня отримання її копії, а тому підстав для поновлення строку на оскарження ухвали слідчого судді немає, оскільки він не пропущений.
Колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12 березня 2016 року - без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: