Справа № 442/2539/16-к
Провадження № 1-кс/442/473/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2016 року м. Дрогобич

Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши матеріали провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 19.12.2015 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002287 від 27.09.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 19.12.2015 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002287 від 27.09.2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що 19.12.2015 року оскаржуваною постановою слідчою ОСОБА_4 закрито вказане кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.382 КК України. Вважає, що оскаржувана постанова повинна бути скасована, оскільки в передбачений термін ОСОБА_6 не була поновлена на посаді, зазначеній у рішенні суду першої, яке залишено в силі Ухвалою Львівського апеляційного суду від 22.11.2014 року, то позивач в адміністративній справі ОСОБА_6 знову звернулась до суду із позовом про стягнення грошових за час затримки виконання постанови Дрогобицького міськрайонного суду від 30.05.2011 року (в порядку ст. 236 КЗпП України). Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2013 року по справі № 1189/13 прийнято рішення стягнути з Стебницької міської ради в користь ОСОБА_6 середній заробіток за час затримки виконання судового рішення в розмірі 15036,11 грн. та компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн,. По причині не вчасного виконання і цього рішення суду, то наступним рішенням Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2014 року по справі № 1373/14/876 визнано незаконною бездіяльність Стебницької міської ради по невиконанню попереднього рішенні суду апеляційної інстанції і стягнуто на користь ОСОБА_6 середній заробіток в сумі 45918,89 грн. за час затримки виконання судового рішення. Станом на сьогоднішній день, з бюджету органу місцевого самоврядування по вині міського голови м. Стебника ОСОБА_5 , який згідно ч.4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень, стягнуто на користь ОСОБА_6 суму коштів у розмірі 15036,11 грн. + 1000 грн. + 45918,89 грн. + 755220 грн.). В оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження слідчий ухилилась від з`ясування наявності (відсутності) вини керівника Стебницької міської ради міського голови Стебника у обох випадках затримки виконання судових рішень.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 повністю підтримав вимоги скарги посилаючись на обставини, які ним викладені в тексті скарги, просив її задоволити та скасувати оскаржувану постанову. Вказав, що орган місцевого самоврядування не вчасно виконав судові рішення чим було завдано шкоди місцевому бюджету м. Стебника, і за це повинен нести відповідальність міський голова ОСОБА_5 . В оскаржуваній постанові слідчим не встановлено чи є в діях ОСОБА_5 умисел на вчинення злочину, вона повинна була дослідити форму вини, мотиви і мету вчинення кримінального правопорушення по невиконанню двох рішень суду що завдало збитків бюджету м. Стебника. Оскаржувана постанова жодним чином не мотивована слідчим чому вона прийшла до такого висновку, слідчим проігноровані вимоги ст. 91 КПК України, а тому така постанова повинна бути скасована.

В судове засідання слідчий Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області не з`явився, незважаючи на його належне повідомлення судом. Відповідно до норм ст. 306 КПК України, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Прокурор ОСОБА_7 в судовому засіданні просив відмовити у задоволення скарги, посилаючись на її безпідставність.

Заслухавши пояснення скаржника, прокурора, оглянувши матеріали скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що постановою слідчого Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 19.12.2015 року закрито кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002287 від 27.09.2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.382 КК України за відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами Іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Згідно ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у ст. 14 ЦПК України визначені ознаки обов`язковості судових рішень. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав та, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Невиконання судового рішення полягає у невжитті службовою особою, до якої звернуто виконання вироку, рішення, ухвали або постанови суду, що набрали законної сили, передбачених законом заходів щодо їх виконання. Невиконання може виражатися у прямій відмові виконати судове рішення або в ухиленні від його виконання. Відмова означає явне, відкрите, висловлене усно або письмово небажання службової особи виконати судове рішення (наприклад, керівник підприємства відверто ігнорує рішення суду про заміну споживачеві придбаного ним неякісного товару на аналогічний товар належної якості). Ухилення - та сама відмова, яка має завуальований характер: службова особа відкрито не заявляє про відмову виконати судове рішення, але діє таким чином, що фактично унеможливлює його виконання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно із п.3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно із ч.1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Проте, слідчий суддя вважає, що при винесенні постанови про закриття кримінального провадження № 0002287 від 27.09.2014 року, слідчим не вчинено всіх дій, передбачених вимогами КПК України.

Зокрема з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 20 серпня 2015 року було задоволено скаргу ОСОБА_3 та відповідно постанову слідчого Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 01.04.2015 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002287 від 27.09.2014 року скасовано. Матеріали кримінального провадження № 0002287 від 27.09.2014 року скеровано до Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області для продовження досудового розслідування.

Однак, на противагу підстав, які слугували скасуванню постанови слідчого про закриття кримінального провадження, останнім не виконано усіх необхідних слідчих дій та до кінця не з`ясовано усіх обставин кримінального провадження. Відтак, оскаржувана постанова не може залишатися в силі та підлягає до скасування. Доводи скарги про неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження слідчий суддя вважає підставними.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його вирішення, а тому провадження повинно закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим усіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, її зміст має відповідати фактичним обставинам справи, які виключають провадження у ній і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Постанову слідчого Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 19.12.2015 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002287 від 27.09.2014 року - скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0002287 від 27.09.2014 року скерувати до Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1