Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала іменем україни 14 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувшив судовому засіданні кримінальне провадження, внесене
від 08 жовтня 2014 року, за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 29 грудня 2015 рокуза обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, мешканця
АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу за вироком Іванівського районного суду Херсонської області від 17 жовтня 2011 року за
ст. 246 КК до покарання у виді арешту на строк 3 місяці, звільненого 17 січня 2012 року по відбуттю строку покарання,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК,
в с т а н о в и л а:
Вироком Іванівського районного суду Херсонської області

від 19 лютого 2015 року ОСОБА_6 визнано невинним у вчинені злочинів передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК у зв`язку з недоведеністю його вини у їх вчиненні.
Орган досудового розслідування обвинувачував ОСОБА_6 у тому, що він 08 жовтня 2014 року приблизно о 14.25 год. на території колишнього ставка у смт Іванівка Херсонської області таємно незаконно заволодів паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 .
Крім того він, в цей же день приблизно о 14.30 год. на території того ж ставка в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Самсунг GТ-Е 2121 В» вартістю 300 грн.
Відповідно до обвинувального акта такі дії ОСОБА_6 орган досудового розслідування кваліфікував за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК.
В результаті розгляду кримінального провадження місцевий суд

з урахуванням положень ст. 62 Конституції України та сукупності розглянутих і досліджених у судовому засіданні доказів дійшов висновку, що обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1

ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК, не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та доказах, зібраних під час досудового та судового слідства, а тому виправдав ОСОБА_6 за недоведеності його винуватості у вчиненому.
Не погоджуючись із виправдувальним вироком, прокурор подав

до апеляційного суду апеляційну скаргу.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 29 грудня

2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор вказує на те, що суд апеляційної інстанції доводи його апеляційної скарги належним чином не перевірив, не дав на них вичерпаних і переконливих відповідей та не зазначив в ухвалі конкретних підстав, через які визнав апеляційну скаргу необґрунтованою, обмежившись лише формальними вказівками про правильність висновків суду першої інстанції. На думку прокурора, ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скаргапрокурора підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно зі ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно зі ст. 404 КПК апеляційна процедура передбачає оцінку оскаржуваного вироку на відповідність нормам матеріального та процесуального права.
Ухвала апеляційного суду це рішення вказаногосуду стосовно законності й обґрунтованості вироку, ухвали, що перевіряється в апеляційному порядку, яке відповідно до вимог ст. 370 КПК повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Окрім додержання інших, передбачених

ст. 419 КПК вимог в ухвалі слід проаналізувати всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен з них вичерпну відповідь. У разі залишення рішення місцевого суду без зміни в ухвалі необхідно докладно викласти мотиви й підстави відхилення апеляційної скарги відповідно до вимог закону.
Цих вимог закону суд апеляційної інстанції не дотримався.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор, не погоджуючись із вироком місцевого суду, подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій порушував питання про скасування виправдувального вироку місцевого суду щодо ОСОБА_6 та ухвалення нового вироку, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК, та призначити відповідне покарання.
Мотивуючи свої доводи, прокурор зазначав, що вирок місцевого суду є незаконний, постановлений з істотним порушенням кримінального процесуального закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Вказував, що місцевий суд, ухваливши виправдувальний вирок, не прийняв до уваги об`єктивно з`ясовані обставини кримінального провадження, які підтверджувалися наданими в судовому засіданні письмовими та речовими доказами. Прокурор зазначав, що суд не дав належної оцінки тому, що ОСОБА_6 заволодів лише належним потерпілому ОСОБА_7 мобільним телефоном і паспортом, а належну останньому куртку залишив на місці події. Вказані вище речі ОСОБА_6 повернув лише після втручання працівників правоохоронних органів, що підтвердив у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 .
У свою чергу апеляційний суд, визнавши апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою, суд апеляційної інстанції, всупереч вимогам ст. 419 КПК, всіх зазначених у скарзі доводів не навів, їх ретельно не перевірив і не проаналізував, переконливих відповідей на них не дав, детальних мотивів прийнятого рішення не навів, а лише послався на положення

ст. 62 Конституції України.
За таких обставин ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною, обґрунтованою та вмотивованою, оскільки її постановлено

з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексувказане судове рішення підлягає скасуванню, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд

у суді апеляційної інстанції, в ході якого слід усунути вказані недоліки, повно та всебічно перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, й прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 434, 436, 438, 441, 442 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від

29 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгялд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3