БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 1-кп/356/66/16
Справа № 382/1777/16-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2016 Березанський міський суд Київської області у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене у ЄРДР за №0000488 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

встановив:
В провадженні Березанського міського суду Київської області знаходиться кримінальне провадження внесене у ЄРДР за №0000488 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акту, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.

Потерпіла, обвинувачений не заперечували проти такого призначення.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт з доданими до нього документами, суд приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

При цьому обвинувачення згідно з п. 13 ч. 1ст. 3 КПК України - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.291 КПК України.

Відповідно до п.3 ч.2ст.283 КПК України, обвинувальний акт є формою закінчення досудового розслідування та формою звернення прокурора до суду.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, крім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, указує на те, що при складанні обвинувального акту слідчим, прокурором не було дотримано цих вимог закону, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення. Так, обвинувальний акт містить у собі лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та правову кваліфікацію дій ОСОБА_4 . Крім того, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення за своїм змістом не є тотожними поняттями оскільки формулювання обвинувачення хоча і повинно певною мірою дублювати фактичні обставини кримінального правопорушення, а саме які вказують на подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), форма вини, мотив, мету вчинення кримінального правопорушення, його наслідки та інші обставини, які охоплюються складом конкретного кримінального правопорушення у вчинення якого обвинувачується особа у даному випадку кримінального правопорушення (злочину) , передбаченого ч.2ст.125 КК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави предявленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо предявленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісье та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно «оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див, рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини», п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

З огляду на це, керуючись приписами ч.5 ст.9 КПК України, суд прийшов до переконання, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення як окремо визначеного елементу обвинувального акту, передбаченого п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Обвинувачення повинно бути конкретним і зрозумілим, фактичні обставини повинні чітко узгоджуватись із правовою кваліфікацією та сформульованим обвинуваченням, оскільки в іншому випадку обвинувачений позбавляється права знати, у чому він обвинувачується. Однак, у даному обвинувальному акті формулювання обвинувачення не містить вказівки на статтю (частину статті) закону про кримінальну відповідальність, яка передбачає відповідальність за злочин, у вчиненні якого звинувачується ОСОБА_4 , обмежуючись, відтак, лише викладом короткого опису злочину, із зазначенням часу, місця, способу, мотивів його скоєння та інших обставин.

Суд не може розглядати як формулювання обвинувачення зміст обвинувального акту в цілому, оскільки це не узгоджується з вищезазначеними приписами законодавства, а також практикою Європейського суду з прав людини, й порушує право обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, а також на справедливий судовий розгляд.

Зазначені вище упущення у обвинувальному акті є порушенням п.5 ч.2 ст.291 КПК України, що згідно ч.3 п.3 ст.314 КПК України є безумовною підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 91, 92, 109, 291, 314, 372 КПК України, суд

ухвалив:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000488 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області протягом семи днів, з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Березанський міський суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1