АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 14 червня 2016 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Семаківці, Городенківського р-ну, Івано-Франківської обл., громадянин України, одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
за участю: прокурора захисників підозрюваного поручителя ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду задоволено частково клопотання старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_10 , погоджене із прокурором Київської міської прокуратури № 2 ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби до ОСОБА_6 , заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, строком до 19 червня 2016 року.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказав, що слідчим не було доведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні та дійшов висновку, що відповідним і достатнім у кримінальному провадженні буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, який забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник в інтересах підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 .
Мотивуючи доводи, викладені в апеляційній скарзі, захисник підозрюваного вказує на те, що слідчим суддею, при застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, в порушення вимог ст. 194 КПК України, не взято до уваги, що в клопотанні слідчого відсутні докази, які підтверджують обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а прокурором в судовому засіданні не доведено, що вказані ризики існують і в самій ухвалі слідчий суддя не зазначив конкретних обставин, які свідчать про існування ризиків, також слідчим суддею не обґрунтовано неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт.
Додатково захисник вказує не тільки про відсутність обґрунтованої підозри, а й про відсутність «розумної підозри» у вчиненні кримінального правопорушення про яку йде мова у ст. 5 § 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Крім того, вказує на те, що слідчим суддею, в порушення ст.ст. 84, 94 КПК України, в судовому засіданні були досліджені докази, які не містять фактичних даних про винуватість ОСОБА_6 та є неприпустимими доказами відповідно до кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, позицію прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виступ Народного депутата Верховної Ради України про особисту поруку за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене 18 квітня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0004343, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

19 квітня 2016 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

20 квітня 2016 року старший слідчий СВ Дарницького УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_11 , звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

17 травня 2016 року ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва клопотання слідчого задоволено частково та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на шістдесят днів, з моменту постановлення ухвали, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, строком до 19 червня 2016 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При апеляційному перегляді ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримано не в повній мірі.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що слідчим та прокурором в клопотанні та під час судового засідання не доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме тих, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, на думку слідчого судді матеріали судового провадження за клопотанням слідчого не дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, що свідчить про неповноту проведеного досудового розслідування.

Разом з тим, встановивши зазначені обставини, суд не навів в ухвалі достатніх даних, які б свідчили, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та відповідно, не обґрунтував наявність обставин застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Суд першої інстанції вірно встановив, що ризики заявлені у клопотанні слідчого, хоча й існують, проте мають незначний ступінь небезпеки, про що свідчать ті обставини, що ОСОБА_6 має родину, міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання. При цьому, з урахуванням недоведеності ризиків та незначних доказів причетності підозрюваного ОСОБА_6 до злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, суд обмежившись лише посиланням на законодавчі норми кримінального процесуального закону застосував до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, належним чином не обґрунтувавши прийняте рішення щодо конкретного кримінального провадження та особи підозрюваного.

Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року).

Крім того, як вбачається з матеріалів судової справи до суду було подано заяви народним депутатом України ОСОБА_12 , народним депутатом України ОСОБА_9 , а також депутатом Ірпінської міської ради Київської області ОСОБА_13 , про взяття на поруки підозрюваного ОСОБА_6 , в судовому засіданні апеляційної інстанції депутат ОСОБА_9 подану заяву про взяття на особисту поруку, яку він підтримав в повному обсязі, та взяв на себе зобов`язання поручителя, передбачені законом.

Отже, з урахуванням вказаних обставин, рішення слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України є належним чином невмотивованим.

Колегія суддів, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, вважає, що сукупність матеріалів судової справи, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Також, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обмеження свободи особи має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (див. також справу «Буткевічюс проти Литви).

Також, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Ходорковський проти Росії», при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними.

На думку колегії суддів, слідчий суддя місцевого суду під час розгляду клопотання слідчого не в повній мірі дотримався підстав застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки не визначив мету та цілі, які стоять за ним, а тому колегія суддів вважає, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження, особи підозрюваного ОСОБА_6 та практики Європейського суду з прав людини, а саме ст. 5 Конвенції, яка говорить, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, підстав, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу за матеріалами справи не встановлено.

Таким чином, враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, незначний ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, на підставі чого ухвалу слідчого судді слід скасувати та постанови нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого задовольнити частково та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід - особисту поруку, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Саме такий запобіжний захід на думку колегії суддів буде достатнім, необхідним та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 180, 193, 194, 309, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року в кримінальному провадженні № 0004343, внесеному 18 квітня 2016 року до ЄРДР, якою задоволено частково клопотання старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_11 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, строком до 19 червня 2016 року, з покладенням зазначених процесуальних обов`язків, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_11 , задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді особистої поруки Народного депутата України ОСОБА_9 (посвідчення №292, обраного по одномандатному виборчому округу № 88).

Роз`яснити поручителю Народному депутату України ОСОБА_9 , що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а також, що він, ОСОБА_9 несе відповідальність за виконання ОСОБА_6 обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за їх першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця служби;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим, прокурором або слідчим суддею у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали визначити в межах строку досудового розслідування, тобто до 19 червня 2016 року включно.

У разі невиконання поручителем ОСОБА_9 взятих на себе зобов`язань, на нього накладається грошове стягнення в розмірі від двадцяти до п`ятдесяти мінімальних заробітних плат.

Копію ухвали апеляційного суду про застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки надіслати для виконання до органу Національної поліції України за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 .

Копії даної ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_6 та його поручителю ОСОБА_9 .

Контроль за виконанням обов`язків особистої поруки покласти на старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_10 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_11 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/1841/2016 Категорія: ст.181 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_14 Доповідач: ОСОБА_1