Справа №705/4373/15-к
Провадження №1-кп/701/63/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2016 року Маньківський районний суд Черкаської області
у складі колегії суддів:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі - ОСОБА_4
з участю прокурора - ОСОБА_5
захисників - ОСОБА_6
ОСОБА_7
12.10.2016 р. до Маньківського районного суду Черкаської області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п. п. 3, 12 ч. 2 ст. 115 КК України. На даний час запобіжний захід відносно ОСОБА_8 на момент надходження провадження до суду не обраний.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити справу до судового розгляду на підставі обвинувального акта, вважаючи, що він відповідає вимогам КПК України; підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта прокурору немає; справа підсудна цьому суду, а також просив обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляду домашнього арешту на 2 місяці.
Захисник ОСОБА_8 ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору вказавши, що обвинувальний акт складений з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, зіславшись на те, що в порушення норм КПК України в обвинувальному акті у формулюванні обвинувачення відносно ОСОБА_8 , не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які складають об`єктивну і суб`єктивну сторону інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 3. 12 ч.2 ст. 115 КК України, а саме не вказано які саме дії вчинив ОСОБА_8 , що свідчать про посягання на життя потерпілого, наслідки цих дій (у вигляді смерті потерпілого) та причинний зв`язок між його діями та смертю потерпілого, а також не були встановлені ознаки спрямованості умислу, мотиву дій та мети обвинуваченого ОСОБА_8 , які є обов`язковими для формулювання пред`явленого обвинувачення. Крім того попередні обвинувальні акти відносно ОСОБА_9 в цьому кримінальному провадженні судовими рішеннями повернуті прокурору для усунення виявлених недоліків. Так ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.08.2015 року. обвинувальний акт, затверджений 08.04.2015 р. прокурором прокуратури Черкаської області ОСОБА_10 , в цьому ж кримінальному провадженні був повернутий прокурору прокуратури Черкаської області для усунення виявлених недоліків. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 29.09.2015 року вищевказана ухвала місцевого суду залишена без змін. Також ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 23.03.2016 року. обвинувальний акт, затверджений 05.10.2015 р. прокурором прокуратури Черкаської області ОСОБА_10 , в цьому ж кримінальному провадженні був повернутий прокурору прокуратури Черкаської області для усунення виявлених недоліків. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 10.05.2016 року вищевказана ухвала місцевого суду залишена без змін.
Відповідно до ст. 21 КПК України ухвали суду, які набрали законної сили в порядку, визначеному цим кодексом, є обов`язковим і підлягають безумовному виконанню на всій території України, в тому числі як для органів досудового розслідування, прокурора, так і для суду першої інстанції при новому судовому розгляді. З порівняльного аналізу змісту обвинувальних актів затверджених 08.04.2015 року і 05.10.2015 року та обвинувального акта затвердженого 06.10.2016 р. вбачається, що за своїм змістом вони не відрізняються, текстуально повторюються одні і ті самі обставини та формулювання, без зазначення ознак спрямованості умислу, мотиву дій та мети, а фактичні обставини, що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону злочинів взагалі не розкриті, чим суттєво порушено право обвинуваченого ОСОБА_8 на захист. Зазначене свідчить, що органом досудового розслідування застосований формальний підхід при складенні обвинувального акту, що вочевидь не може вважатися належним виконанням вищевказаних судових рішень. Крім того в обвинувальному акті орган досудового розслідування поставив за вину скоєння ОСОБА_8 злочину за попередньою змовою групою осіб, що за дефініцією ч. 2 ст. 28 КК України вимагає встановлення домовленості про спільне його вчинення, досягнутої заздалегідь, тобто до початку злочину. Обмежившись простим твердженням про вступ у попередню злочину змову з реалізацією спільного злочинного умислу до позбавлення волі та вбивства потерпілого, слідчий серед підстав обвинувачення не описав форми досягнення домовленості і їх зміст, розподілені ролі. Вищевказане дозволяє зробити висновок, що сформульоване прокурором в обвинувальному акті обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_8 є неконкретним, чим суттєво порушено його право на захист. Відсутність в обвинувальному акті обвинувачення, сформульованого з урахуванням вимог ч. 1 ст.91 КПК України, якою визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та диспозицій ч. 3 ст. 146, п.п.3,12 ч.2 ст. 115 КК України, не може бути усунута під час судового розгляду, так як відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд може здійснюватися лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Таким чином, приймаючи до уваги засади кримінального провадження: законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, що передбачені ст.ст.7-9 КПК України, недотримання будь-яких імперативних вимог КПК України, щодо змісту обвинувального акта в тому числі щодо відомостей, які він має містити, є підставою для визнання обвинувального акта, таким, що не відповідає вимогам КПК України. Згідно вимог ст.314 ч.3 п.3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України, а тому даний обвинувальний акт, на думку адвоката, підлягає поверненню прокурору для оформлення у відповідності до положень КПК України.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні заперечуючи проти повернення обвинувального акта на доопрацювання, вважає що його слід призначити до розгляду в судовому засіданні та клопотав про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці.
В підготовчому судовому засіданні захисники обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 своє клопотання підтримали та не заперечували відносно обрання їх підзахисному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 підтримав клопотання своїх захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та не заперечував на обрання відносно себе запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
В підготовче судове засідання представник потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_12 не з"явився, про час та місце розгляду справи попереджений належним чином, але його неявка не перешкоджає розгляду кримінального провадження на даній стадії відповідно ст. 314 КПК України у його відсутність на що не заперечував прокурор та інші учасники процесу.
Вислухавши думку учасників провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками до нього та клопотання з доданими додатками, а також заперечення та пояснення учасників процесу колегія суддів приходить до висновків про те, що дане кримінальне провадження підсудне Маньківському районному суду Черкаської області, підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. 4-8 ч. 1 та ч. 2 ст. 284 КПК України не вбачається. Відповідно до ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Відповідно до ст.7 КПК України кримінальне провадження за формою і змістом повинно відповідати його загальним засадам, в тому числі такій, як забезпечення права на захист, що належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд. Згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті повинно бути викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, тобто в обвинувальному акті повинно бути як виклад фактичних обставин події, так і формулювання обвинувачення, тобто описова і його резолютивна частини, які повинні бути, узгодженими між собою. Із обвинувального акту, затвердженого прокурором встановлено, що в ньому не викладено фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковим, оскільки відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Формулювання обвинувачення має містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, зокрема, це подія злочину, форма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, роль кожного з учасників. Так, в обвинувальному акті зовсім не розкрито, які конкретно дії та їх наслідки, спосіб вчинення злочину, роль кожного у досягненні спільного злочинного результату були предметом попередньої домовленості між обвинуваченим та іншими особами до початку вчинення злочину, проте наведено лише формальні посилання на вчинення злочину за попередньою змовою, групою осіб.
У відповідності до ч.3 ст.337 КПК України суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи відносно якої здійснюється кримінальне правопорушення, тобто право на зміну правової кваліфікації дій обвинуваченого, суд має лише після завершення судового розгляду справи та при винесенні судового рішення. Прокурор і слідчий в обвинувальному акті не описали форми досягнення домовленості і їх зміст, розподілені ролі. Відповідно до вимог кримінального процесуального закону кожному обвинуваченому у груповому злочині повинно бути висунуте індивідуальне обвинувачення з зазначенням конкретно вчинених ним дії. Проте у даній справі, хоча фактично обвинувачення висунуте групі осіб, в обвинувальному акті, текстуально повторюється одне і те ж саме обвинувачення, без його індивідуалізації, а саме відсутнє розмежування обвинувачення стосовно дії окремої особи, не визначена роль кожного, ступінь участі в інкримінованому кримінальному правопорушенні, відсутнє посилання на наявність умислу у кожного з обвинувачених на вчинення цього злочину, що робить обвинувачення некоректним та порушує право обвинувачених на захист. Отже у зазначеному обвинуваченні не наведено об`єктивної сторони злочину, а саме, які дії вчинив ОСОБА_8 , що свідчать про посягання на життя потерпілого, наслідки цих дій (у вигляді смерті потерпілого) та причинним зв`язком між його діями та смертю потерпілого, що дає підстави вважати, що під час досудового розслідування належним чином не були досліджені ознаки спрямованості умислу, мотиву дій та мети, які є обов`язковими при описуванні злочинів, а фактичні обставини, що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону злочинів є незрозумілими та суперечливими, що в цілому дозволяє зробити висновок, про те, що сформульоване прокурором обвинувачення є неконкретним.
Дані порушення були зазначені в ухвалі Уманського міськрайонного суду Черкаської області про повернення обвинувального акту від 12.08.2015р., яка ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 29.09.2015р. залишена без змін та цього ж числа набрала законної сили. А також дані порушення зазначалися в ухвалі Маньківського районного суду Черкаської області від 23.03.2016 р., яка також ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 10.05.2016р. залишена без змін. Відповідно до ст. 21 КПК України ухвали суду, які набрали законної сили в порядку, визначеному цим кодексом, є обов`язковим і підлягають безумовному виконанню на всій території України. Системний аналіз норм КПК України вказує, що висновки і мотиви суду, викладені в ухвалі суду про поверненні обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, є обов`язковими як для органів досудового розслідування, прокурора, так і для суду першої інстанції при новому судовому розгляді.
Що стосується клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці відносно обвинуваченого, то колегія суддів вважає, що дане клопотання підлягає до задоволення і обвинуваченому ОСОБА_8 слід обрати міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки відповідно до ст. 181 КПК України - домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176, 181, 194, 196, 205, 291, 293, 314, 331 КПК України, колегія суддів,-
Зобов`язати прокурора усунути виявлені недоліки протягом двох місяців з дня проголошення ухвали.
Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_8 - задоволити.
Застосувати відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сусуман, Магаданської області, Російської Федерації, громадянина України, освіта середня, одруженого, пенсіонера ІІІ групи інвалідності, раніше не судимого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого по АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, до 27 грудня 2016р., заборонивши обвинуваченому залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 23-00 години до 06-00 години.
Крім цього, відповідно до ст. 194 ч.5 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язок прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою.
Ухвалу про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Уманського відділу поліції УНП в Черкаській області за місцем проживання обвинуваченого.
Ознайомити обвинуваченого ОСОБА_8 під розпис з ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Маньківський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3