Справа № 495/1434/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000012 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серебрія, Могилів-Подільського району, Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, займає посаду номера обслуги 1 розрахунку 1 гаубичного артилерійського взводу 1 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи призваним ІНФОРМАЦІЯ_2 12 грудня 2014 року уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України з Міністерством оборони України у особі ТВО командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 полковника ОСОБА_5 на особливий період до оголошення Закону України «Про демобілізацію». Указом Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації, тобто з вказаного часу в державі настав особливий період.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №26 від 30 січня 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини та призначений на посаду номера обслуги 2-го розрахунку 1-го реактивного артилерійського взводу 7-ої реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону, який прибув із військової частини пп НОМЕР_2 .

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 №321 від

14 грудня 2015 року обвинуваченого ОСОБА_3 призначено на посаду номера обслуги 1-го розрахунку 1-го гаубичного артилерійського взводу 1-ої гаубичної артилерійської батареї 1-го гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Обвинувачений ОСОБА_3 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст.ст. 1, 3, п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники); бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Надалі, проходячи військову службу, наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №186 від 29 червня 2015 року, обвинувачений ОСОБА_3 у складі 1 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 був відряджений до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) з метою удосконалення підготовки та злагодженості підрозділів, з місцем дислокації АДРЕСА_2 та подальшим передислокуванням у складі підрозділу до АДРЕСА_2 .

15 грудня 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, з метою ухилитися від проходження військової служби на певний час, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 (1 гаубичний артилерійський дивізіон, який дислокується у АДРЕСА_2 ) та ухилявся від військової служби тривалістю понад один місяць, до 08 лютого 2016 року, в умовах особливого періоду, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання, за адресою:АДРЕСА_1 .
08 лютого 2016 року обвинувачений ОСОБА_3 добровільно прибув до військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують його особистість.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив наступне. 12.12.2014 року він був призваний для несення військової служби. 15.12.2015 року він, перебуваючи на службі військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) вирішив самовільно покинути місце несення військової служби, мотивуючи це тим, що на передодні посварився зі своєю дівчиною, до якої і поїхав після того, як покинув місце проходження військової служби. Добровільно повернувся на службу лише 08.02.2016 року. У скоєному щиро розкаявся, просив його суворо не карати, оскільки він бажає і в подальшому проходити службу.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 407 ч.4 КК України - самовільне залишення місця військової частини тривалістю понад один місяць, вчиненого в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, за місцем несення військової служби він характеризується посередньо, займає посаду номера обслуги 1 розрахунку 1 гаубичного артилерійського взводу 1 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , не одружений, дітей на утримані не має, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, щиро розкаявся у скоєному, на стадії досудового розслідування і в судовому засіданні давав правдиві показання.

З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, суд вважає недоцільним відбування покарання у виді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України і на підставі санкції даної статті призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ