печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3861/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2014 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника особи, яка подала скаргу - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_5 від 08.02.2014 р. про відмову у визнанні його потерпілим,

В С Т А Н О В И В :
25.02.2014 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаною скаргою в порядку ст.303 КПК України. В обґрунтування скарги посилається на безпідставність постанови старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_5 від 08.02.2014 р. про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 000035 від 07.02.2014 р. В поданій скарзі ОСОБА_4 зазначає, що прийнята постанова суперечить положенням ч. 2 ст.55 КПК України, оскільки кримінальне провадження № 000035 розпочато за його заявою про вчинення щодо нього старшим слідчим СВ Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_6 та начальником СВ Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України, а отже, перевірка слідчим, розгляд та вирішення питання про визнання особи потерпілою законом не передбачена.

Посилаючись на вищевказані обставини та положення ч.1 ст. 303 КПК України, ставить питання про скасування оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні представник особи, яка подала скаргу, доводи скарги підтримав з підстав, викладених в скарзі та додатково зазначив, що відповідно до ст.55 КПК України ОСОБА_4 є потерпілим, оскільки, внаслідок неправомірних дій службових осіб Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області йому було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, яка полягала, зокрема, у тому, що старший слідчий СВ Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_6 , зловживаючи своїм службовим становищем, безпідставно закрила кримінальне провадження № 0001257 щодо вчинення відносно ОСОБА_4 Василякою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 125 КК України, що вимагає від ОСОБА_4 докладати зусиль для відновлення своїх порушених прав, в тому числі шляхом неодноразового звернення до правоохоронних органів та суду, що завдає моральних страждань і хвилювань та потребує матеріальних витрат, зокрема на правову допомогу та підготовку документів. Крім того, ОСОБА_4 слідчим для допиту не викликався.

Проти розгляду справи у відсутність слідчого, рішення якого оскаржується не заперечував.

Старший слідчий першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Причини неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представника особи, яка подала скаргу, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_5 від 08.02.2014 р. відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 000035 від 07.02.2014 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

При цьому ч. 1 ст. 55 КПК України встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, при прийнятті такого рішення слідчий виходив з того, що на даний час завдання заявнику ОСОБА_4 діями службових осіб Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області майнової шкоди не встановлено.

Разом з тим, такий висновок слідчого є передчасним, наявні в матеріалах дані не є очевидними і достатніми вважати, що ОСОБА_4 не було заподіяно шкоду.

Зокрема, враховуючи, що положеннями ст.55 КПК України не передбачено обов`язку потерпілого обґрунтовувати в чому полягала заподіяна шкода, а також відсутність відомостей в матеріалах про належне повідомлення ОСОБА_4 про виклик до слідчого як свідка для надання пояснень, відсутні підстави вважати наявними в матеріалах провадження достатні дані для відповідного висновку слідчого.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність на момент винесення оскаржуваної постанови очевидних та достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 не завдано шкоди, зазначеної ч.1 ст.55 КПК України, а тому постанова слідчого підлягає скасуванню.

Відтак, скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.55, 303, 304, 307, 309, ст.372, ч.2 ст.376, ст.532 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_5 від 08.02.2014 р. про відмову у визнанні його потерпілим - задовольнити.

Постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_5 від 08.02.2014 р. про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 000035 від 07.02.2014 р. - скасувати

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення і підлягає безумовному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1