Номер провадження: 11-кп/785/556/16
Номер справи місцевого суду: 523/9565/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.04.2016 року м. Одеса
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників-адвокатів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника Служби у справах

дітей Одеської ОДА - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 27.01.2016 року у кримінальному провадженні №0002207 від 02.05.2016 року, яким

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: 19.02.2015 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.15 і ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, звільненого від відбування даного покарання з іспитовим строком 2 роки,

визнано винним та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 та ч.1 ст.304 КК України, та йому призначене покарання:

- за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.304 КК України - 3 (трьох) років позбавлення волі;

на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_12 призначене покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19.02.2015 року та ОСОБА_12 остаточно визначене покарання у вигляді 4 (чотирьох) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі;

згідно з вимогами ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_12 зараховано строк тримання під вартою в період з 08.06.2015 року по 06.08.2015 року в строк відбуття покарання у даному кримінальному провадженні з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України ОСОБА_13 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; на підставі ст.ст.75 і 104 КК України ОСОБА_11 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік,
ВСТАНОВИВ:
Вищевказаним вироком ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_11 визнані винними у вчиненні злочину за наступних обставин.

01.05.2015 року, приблизно о 19.00 годині, ОСОБА_12 , будучи раніше судимим, за попередньою змовою з ОСОБА_13 та неповнолітнім ОСОБА_11 , останній з яких діяв за вказівкою ОСОБА_12 , діючи з корисливих мотивів, маючи намір на заволодіння майном ОСОБА_14 , прибули до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Марсельська, буд. 34-а, , звідки спільно відкрито викрали 47 запальничок вартістю 5,13 гривень кожна, 3 пляшки пива марки «Львівське 1715» вартістю 24,19 гривень кожна, а також 1 пляшку пива марки «Балтика 7» вартістю 8,60 гривень, чим спричинили потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 322,28 гривень.

Після цього ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_11 з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

На даний вирок захисник обвинуваченого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_9 та захисник обвинуваченого ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

У своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 вказує, що вважає вирок незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, просить його змінити в частині кваліфікації дій ОСОБА_11 , перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.186 на ч.1 ст.186 КК України і пом`якшити призначене йому покарання.

Захисник мотивує свої вимоги тим, що, на її думку, висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому злочину за попередньою змовою групою осіб ґрунтуються на припущеннях і не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Захисник вказує, що попередньої змови на вчинення злочину між обвинуваченими не було, а умисел на викрадення чужого майна у ОСОБА_11 виник спонтанно та після того, як він побачив, що ОСОБА_12 вчинив відкрите викрадення пляшки пива.

У своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вказує, що вважає вирок незаконним, просить його скасувати в частині засудження ОСОБА_12 за ч.1 ст.304 КК України і змінити вирок в частині кваліфікації його дій за ч.2 ст.186 КК України, перекваліфікувавши його дії на ч.1 ст.186 КК України.

Захисник мотивує свої вимоги тим, що висновки суду першої інстанції не підтверджуються матеріалами кримінального провадження і не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Захисник вказує, що в судовому засіданні суду першої інстанції не була належним чином доведена наявність між обвинуваченими попередньої змови на вчинення інкримінованого йому злочину, а намір на викрадення пива у нього виник раптово.

Також захисник зазначає, що ОСОБА_12 не мав жодних стосунків та до вчинення злочину не спілкувався із ОСОБА_11 , що підтверджується показаннями допитаних в суді першої інстанції свідків, а отже висновок суду про доведеність вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст.304 КК України, ґрунтується на припущеннях і не підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_7 , яка частково підтримала доводи своєї апеляційної скарги і просила виключити з обвинувачення стосовно ОСОБА_12 ч.1 ст.304 КК України, а з кваліфікації його дій за ч.2 ст.186 КК України виключити кваліфікаційну ознаку - вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, пом`якшити призначене йому покарання та не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 ; думку захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_9 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги і просила її задовольнити, а також не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 ; думку захисника обвинуваченого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_8 , який не заперечував проти задоволення апеляційних скарг; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг і просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вчинення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 відкритого заволодіння чужим майном в апеляційних скаргах не оспорюється і повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції, допитавши обвинувачених та свідків, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив обставини, які мають значення для кримінального провадження, дав їм належну оцінку в сукупності і дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 інкримінованого їм злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за попередньою змовою групою осіб.

При цьому судом була надана належна оцінка показанням потерпілої ОСОБА_14 про те, що злочинні дії, направлені на викрадення майна з магазину, були вчинені обвинуваченими майже одночасно. При цьому потерпіла зазначила, що розцінила перебування ОСОБА_11 в момент вчинення злочину безпосередньо перед нею як спробу перешкодити виявленню протиправних дій ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

На думку колегії суддів, заява потерпілої ОСОБА_14 про відсутність у неї претензій до обвинувачених не може бути підставою для перекваліфікації їх дій.

З наявного в матеріалах кримінального провадження відеозапису з камери відеоспостереження вбачається, що спочатку до магазину підійшли ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , а потім до них підходить ОСОБА_11 . При цьому характер їх поведінки, зафіксований на відеозаписі, вказує на те, що обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про щось розмовляли, а також звертались до ОСОБА_11 .

Також на наявність спільного умислу вказує узгодженість дій обвинувачених під час вчинення злочину та їх спільне залишення місця події.

Вищевикладене, на думку колегії суддів, свідчить про необґрунтованість доводів апеляційних скарг захисників про те, що у обвинувачених не було спільного умислу на вчинення інкримінованого їм злочину, а також що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 не спілкувались.

Також в суді першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_12 був обізнаний про те, що ОСОБА_11 є неповнолітнім, що підтверджується показаннями самих обвинувачених, а також свідка ОСОБА_16 . При цьому ОСОБА_12 показав, що він знайомий із ОСОБА_11 протягом трьох років, та із зовнішнього вигляду останнього знав, що він є неповнолітнім.

Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_11 пояснив, що отримав від ОСОБА_12 вказівку "Малий, "цапані" щось в магазині!", яку однозначно розцінив як вказівку на здійснення викрадення. Вказані обставини підтверджується наявним в матеріалах кримінального провадження відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_11 , підійшовши до магазину, нерішуче зупинився, розвернувся в бік ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , отримав вищевказану вказівку, після чого зайшов до магазину.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_12 , будучи обізнаним про неповнолітній вік ОСОБА_11 , здійснив вплив на його свідомість шляхом переконання його у необхідності вчинити викрадення майна з магазину, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.304 КК України.

На підставі викладеного колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про недоведеність вчинення ОСОБА_12 втягнення неповнолітнього ОСОБА_11 у злочинну діяльність.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції згідно з вимогами ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 злочину, особи винних, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини та призначив обвинуваченим покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення і перевиховання.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, колегія суддів доходить висновку про необґрунтованість апеляційних скарг захисників-адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , у зв`язку з чим апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а оскаржуваний вирок без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 27.01.2016 року відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня отримання ним копії даної ухвали.
Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4