Справа № 146/1072/16-к

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Колоденка Томашпільського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
до якого не року застосовано запобіжний захід,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
18 серпня 2016 року біля 09-00 години ОСОБА_4 , перебуваючи в АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_6 , в ході виниклої словесної суперечки із ОСОБА_5 , умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, наніс останньому кулаком своєї правої руки один удар в область обличчя, внаслідок чого завдав потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у вигляді синця спинки носа, які згідно висновку експерта № 135 від 18 серпня 2016 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою винність в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, і вважає, як і інші учасники судового процесу за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом та допитом потерпілого.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, враховуючи ст.. 325 КПК України, вимоги якої були погоджені з учасниками процесу, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, визначити допитом обвинуваченого та потерпілого, а також оглядом характеризуючих даних щодо особи обвинуваченого, поскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, цивільний позов по справі не заявлено.
По суті пред`явленого обвинувачення обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що 18 серпня 2016 року біля 09-00 години він, проходячи по АДРЕСА_1 , неподалік будинку, де проживає його бабуся ОСОБА_6 , зустрів ОСОБА_5 . Останній почав пред`являти до нього претензії, якими підозрював бабусю обвинуваченого у крадіжці його гусеня. В ході виниклої словесної суперечки із останнім, обвинувачений наніс кулаком своєї правої руки один удар в область обличчя потерпілого, після чого вони обоє впали на землю та почали боротися. Через кілька хвилин їх розборонили сусіди.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 18 серпня 2016 року біля 09-00 години він проходив по АДРЕСА_1 , неподалік будинку, де проживає ОСОБА_6 , де зустрівся із внуком останньої- ОСОБА_4 . Потерпілий мав на меті з`ясувати у ОСОБА_6 обставини по зникненню у нього гусеня, однак обвинувачений почав ображати його, в результаті чого між ними виникла словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_4 кулаком своєї правої руки наніс потерпілому удар в область обличчя. Після цього вони обоє впали на землю та почали боротися, після чого їх розборонили сусіди.
Щодо міри покарання обвинуваченому потерпілий поклався на розсуд суду.
Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, суд вважає, що винність ОСОБА_4 у скоєнні злочину доведена і його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який повністю визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем проживання, що підтверджується довідкою сільського голови Колоденської сільської ради, ніде не працює, вперше притягується до кримінальної відповідальності, тому суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе при призначенні йому покарання у виді громадських робіт.
Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, суд не вбачає.
Речові докази по справі відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368-374 КПК України, суд-
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 125 ч 1 КК України і призначити їй покарання у виді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Згідно ст.ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до апеляційного Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1