Номер провадження 1-кп/201/66/2016
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року м. Дніпропетровськ

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 13 серпня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003456 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно непрацевлаштованого, не одруженого, раніше судимого:

- 19 вересня 2014 року за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на 2 роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2015 року приблизно о 03 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись поблизу кафе «Ібіца» на Монастирському острові у м. Дніпропетровську, побачив потерпілого ОСОБА_6 , який сидів на лавочці, що знаходиться на відстані приблизно 150 метрів від кафе «Ібіца» з правого боку та у нього виник умисел на відкрите повторне викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Під вигадкою відстояти честь своєї дівчини ОСОБА_7 , яку нібито образив потерпілий ОСОБА_6 , ОСОБА_5 підмовив раніше знайомого йому ОСОБА_8 на дії, направлені на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 . Для цього, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_8 направилися до ОСОБА_6 , який сидів на лавочці, яка знаходиться на відстані приблизно 150 метрів від кафе «Ібіца» з правого боку. Підійшовши до нього, вони сіли з обох сторін, а саме ОСОБА_5 зліва, а ОСОБА_8 - справа, схопили потерпілого ОСОБА_6 руками за шию та плечі і стали утримувати, щоб останній не зміг вирватися. Далі, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_8 , діючи умисно, почали наносити йому удари руками, стиснутими в кулак в область голови, при цьому, керуючись різними умислами, а саме ОСОБА_5 - на відкрите повторне викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а ОСОБА_9 - на нанесення тілесних ушкоджень, тим самим, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно- мозкової травми, струсу головного мозку, синців у лівій пара орбітальній області, на правій щоці з переходом в підщелепну область та у правій завушній області, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. В цей момент ОСОБА_5 , знаходячись у вказаному місці, побачив на лавочці, де сидів потерпілий ОСОБА_6 , чоловічу сумку чорного кольору, яка належить останньому, яку визначив об`єктом свого злочинного посягання, після чого, продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, продовжив наносити ОСОБА_6 тілесні ушкодження, після чого, з метою реалізації свого злочинного умислу, користуючись тим, що потерпілого тримає ОСОБА_8 , якого ОСОБА_5 не повідомив про свій злочинний умисел на відкрите заволодіння чужого майна, підійшов до лавочки, та умисно, відкрито, повторно заволодів майном потерпілого, а саме: чоловічою сумкою чорного кольору, вартістю 45 гривень 00 копійок, в якій знаходилися особисті речі потерпілого, а саме: SD карта марки «Silicon Power» на 8 GB вартістю 61 гривень 20 копійок, USB флешка фірми «Transcend» на 4 GB вартістю 109 гривень 20 копійок, USB флешка фірми «Apaser» на 8 GB вартістю 174 гривень 25 копійок, USB флешка фірми «Kingston» на 32 GB вартістю 200 гривень 60 копійок, а також інші речі, які для потерпілого матеріальних цінностей не представляють, і тим самим, спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 590 гривень 25 копійок.

Після чого, ОСОБА_5 з місця злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України не визнав та суду показав, що з потерпілим ОСОБА_6 до подій, що трапилися в серпні 2015 року знайомий не був, ніяких відносин між ними не існувало. Зі свідком ОСОБА_8 був знайомий, так як вони разом навчалися у школі та воєнному ліцеї і між ними склалися приятельські відносини. З свідком ОСОБА_10 теж знайомий, вона є його дівчиною і між ними існують близькі стосунки. В серпні 2015 року, приблизно о 23 годині, він разом із своєю дівчиною ОСОБА_10 приїхав до нічного клубу «Ібіца», розташованого на Монастирському острові у м. Дніпропетровську, де зустрівся із іншими друзями дівчатами та хлопцями. Протягом вечора його дівчина ОСОБА_11 разом із ОСОБА_12 танцювала та відпочивала. Він, у свою чергу, також спілкувався із знайомими хлопцями і відпочивав, але при цьому, алкогольні напої в той вечір не вживав. Приблизно о 2 години ночі до його дівчини ОСОБА_13 , яка танцювала на танцполі, підійшов нетверезий чоловік і почав приставати, тоді він підійшов до чоловіка і попередив, що ця дівчина із ним. При цьому, співробітники нічного клубу підійшли до цього чоловіка і попросили покинути заклад, на що останній вийшов з клубу. Через деякий час до нього підійшов знайомий ОСОБА_14 і повідомив, що його дівчину ОСОБА_15 якийсь чоловік вдарив по сідницям і відштовхнув ОСОБА_12 , яка намагалася заступитися за його дівчину. Тоді він підійшов до своєї дівчини, яка була у сльозах і повідомила, що її вдарив той чоловік, який раніше вже приставав до неї. Після чого, він побачив, як чоловіка виводили із клубу, намагався піти за ним, але його притримали друзі. Після цього, він знаходився біля бару, де випив сік та поїв, через деякий час, близько 03 години до нього підбігла його дівчина та повідомила, що той чоловік знову тут і щось від них хоче, при цьому вказала в ту сторону на вулицю, де останній знаходився. Тоді він, знаходячись у емоційному і схвильованому стані побіг в ту сторону, куди показала дівчина, по дорозі зустрівши свого знайомого ОСОБА_8 , попросив останнього піти із ним та допомогти розібратися із цим чоловіком, на що останній погодився. Тоді вони разом побігли в ту сторону, куди вказала його дівчина і в 150 метрах від входу нічного клубу побачили лавочку, на якій сидів потерпілий ОСОБА_6 і пив пиво. Зіленський сів з правої сторони від потерпілого, а він - з лівої та запитав останнього, чи казав він йому піти звідси, на що ОСОБА_6 викинув склянку пива і розгорнувши руки, намагався встати. Він подумав, що потерпілий хоче його вдарити і наніс останньому перший удар нижньою частиною долоні в область живота, після чого потерпілий присів на лавочку. Далі він наніс удар в обличчя потерпілому і той від удару перекинувся через лавочку, а потім встав на ноги. Далі ОСОБА_16 наніс потерпілому 3-4 удари в область тулуба та обличчя кулаком, від чого він відходив і наткнувся на нього та між ними зав`язалася боротьба, в результаті якої, він повалив ОСОБА_6 на землю і запитав, чи зрозумів він за його побили, останній відповів, що зрозумів. Тоді він встав і став іти у сторону лавочки, в цей час потерпілий та ОСОБА_8 дралися між собою, він сказав ОСОБА_8 , що досить і необхідно іти, при цьому, взяв з лавочки сумку невеликого розміру з той сторони, де сидів ОСОБА_8 та пішов у сторону нічного клубу. Його наздогнав ОСОБА_8 і крикнув, що необхідно бігти, так як за ними бігли якісь чоловіки. Вони стали бігти і по дорозі ОСОБА_8 сказав кинути сумку, на що він кинув її у бік ОСОБА_8 та втік. Через деякий час йому стало відомо, що ОСОБА_8 затримали працівники міліції. Наступного дня його теж затримали працівники міліції. Зазначив, що умислу на заволодіння майном потерпілого у нього не було, на адресу останнього він не висловлював вимоги передати майно або цінні речі, спричинив тілесні ушкодження потерпілому, так як, припускав, що останній може вдарити його, а також через те, що ОСОБА_6 образив його дівчину. Сумку потерпілого ОСОБА_6 взяв, оскільки вважав, що вона належить ОСОБА_8 , але останній не просив його брати цю сумку з лавочки, а тому, чому він все ж таки її взяв, пояснити суду не зміг. Стверджував, що бачив в той вечір якусь схожу сумку у ОСОБА_8 . Додав, що винним себе у вчиненні інкримінованого злочину не визнає у повному обсязі. При цьому, не зміг суду пояснити з яких причин, його родичі передали потерпілому грошові кошти у розмірі 1000 гривень, зазначивши, що це не було його ініціативою.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що обвинуваченого ОСОБА_5 , його дівчину ОСОБА_17 та свідка ОСОБА_8 раніше не знав і ніяких відносин між ними не існувало. 13 серпня 2015 року, ввечері після роботи, він поїхав на Монастирський острів відпочити, прогулювався алеями довго, а потім приблизно після 02 години ночі, точний час вже не пам`ятає, присів на лавочку та насолоджувався чистим повітрям. При цьому, зазначив, що у той вечір та ніч до нічного клубу «Ібіца» не заходив і до дівчат не приставав. Через деякий час, близько 03 години, більш точний час вже не пам`ятає, до нього підійшли два хлопця, які, як в подальшому йому стало відомо, виявилися обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , і запитали чого він тут сидить і відразу ж обхопили його за шию з обох сторін, один - зліва, а другий - справа і стали наносити удари в область голови кулаками, при цьому, він намагався встати з лавочки, але вони його утримували і не давали цього зробити. Тоді він став кричати і питати за що його б`ють, на що хлопці нічого не відповіли. Далі вони повалили його на пісок, наносили удари в область голови кулаками і через деякий час відпустили і стали тікати. При цьому, ОСОБА_5 схопив його сумку чорного кольору, яка стояла на лавочці, і в якій знаходилися його особисті речі: SD карта, три USB флешки, загальною вартістю 590 гривень, а також інші речі, які для нього матеріальної цінності не представляють, та побіг у бік лісосмуги. Він спочатку не зрозумів чому хлопці відпустили його і стали тікати, а потім побачив патрульну машину міліції і співробітників, які бігли у їх сторону та зрозумів, що хлопці злякалися міліціянтів. Він повідомив співробітникам міліції, що його побили та забрали сумку, яка лежала на лавочці, і останні побігли за хлопцями. Через деякий час вони повернулися, привели ОСОБА_8 і всі поїхали до райвідділу, де він написав заяву, а потім йому стало погано через спричинені ушкодження і його забрали до лікарні. Додав, що в той вечір він не вживав алкогольних напоїв. Зазначив, що бачив, як ОСОБА_5 взяв його сумку з лавочки і став тікати першим, а ОСОБА_8 продовжував наносити в цей момент удари. Додав, що ОСОБА_5 не пред`являв йому жодних претензій з приводу того, що він нібито образив його дівчину, а тому він сприймав дії ОСОБА_5 такими, що направлені на заволодіння його майном, оскільки останній спричинив йому тілесні ушкодження, схопив його сумку із особистими речами і зник. При цьому, зазначив, що родичі ОСОБА_5 передали йому грошові кошти у розмірі 1000 гривень, його сумку із речами повернули співробітники міліції, а тому претензій матеріального та морального характеру у нього до обвинуваченого не має. При цьому стверджував, що коли обвинувачений ОСОБА_5 та ОСОБА_8 підійшли до нього, у них в руках ніяких сумок або інших речей не було, при цьому, вони не казали і не пред`являли жодних претензій, що він образив чиюсь дівчину. Висловив думку щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_5 несуворого покарання.

В судовому засіданні допитаний у якості свідка ОСОБА_8 суду показав, що з ОСОБА_5 знайомий, вони разом навчалися у школі, а потім у воєнному ліцеї і між ними склалися добрі відносини. З потерпілим ОСОБА_6 раніше знайомий не був. В ніч з 12 на 13 серпня 2015 року, приблизно о 00 годин, він прийшов на Монастирській острів у м. Дніпропетровську та сидів на лавочці біля нічного клубу «Ібіца», курив і чекав на своїх знайомих. Приблизно через дві години, а може і пізніше до нього підійшов ОСОБА_5 із проханням допомогти розібратися із чоловіком, який нібито образив його дівчину. Тоді вони пішли в сторону, де потерпілий сидів на лавочці, це приблизно 50-70 метрів від нічного клубу «Ібіца». Підійшовши вони сіли по обох сторін біля потерпілого - з правої і лівої сторони, і стали агресивно запитувати останнього, чому він образив дівчину, потерпілий відповів, що ніякої дівчини він не ображав. Тоді кожен з них нанесли по 3-4 удари потерпілому кулаками по голові і потерпілий впав на землю в метрі від лавочці. Після чого, вони стали тікати, при цьому, ОСОБА_5 несподівано для нього схопив сумку потерпілого, а він крикнув йому викинути цю сумку, оскільки це не його і не ОСОБА_5 сумка. Після чого, ОСОБА_5 викинув сумку через 3-4 метри в кущі. Потім він побачив працівників міліції, які його затримали. В той вечір він не був очевидцем будь-яких конфліктів за участю потерпілого та дівчини ОСОБА_5 , більш того, він бачив потерпілого в той вечір на території Монастирського острову, но до нічного клубу останній не заходив, ніяких склянок алкоголю він в руках потерпілого не бачив. У нього в той вечір була сумка біло-сірого кольору, яка була одягнена на поясі поверх футболки. Додав, що його сумка та сумка потерпілого, яка стояла на лавочці і яку в подальшому після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , схопив ОСОБА_5 , суттєво відрізнялися між собою за формою, розміром і кольором, а тому він не може пояснити, чому ОСОБА_5 стверджує, що сплутав його сумку із сумкою потерпілого, оскільки це неможливо. Більш того, додав, що він особисто не казав і не прохав ОСОБА_5 брати сумку потерпілого з лавочки.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_7 суду показала, що з обвинуваченим ОСОБА_5 у неї близькі стосунки і вона є його дівчиною. Потерпілого ОСОБА_6 вона не знає і ніяких відносин з ним не підтримує. 12 серпня 2015 року, приблизно в 00 годин, вона разом із ОСОБА_5 та подругою ОСОБА_18 прийшли до нічного клубу «Ібіца», розташованого на Монастирському острові у м. Дніпропетровську. В нічному клубі було багато їх друзів, вони відпочивали і танцювали. Приблизно о 02 годині вже 13 серпня 2015 року до неї на танцполі став чіплятися незнайомий чоловік, який вдарив її по сідницях, а її подруга ОСОБА_18 заступилася за неї і цей чоловік штовхнув останню, в результаті чого ОСОБА_18 перечепилася через стіл і впала. Тоді хтось із хлопців вивели цього чоловіка з нічного клубу, а вони продовжили відпочивати і танцювати. Через деякий час вона із ОСОБА_19 пішли в туалет на вулицю, шли алеєю і на останній лавочці побачили того ж чоловіка, який чіплявся до неї у клубі. Побачивши їх, цей чоловік взяв ОСОБА_19 за руку, а вона намагалася її убрати і тоді чоловік відштовхнув її, в результаті чого вона впала на землю. Далі вони повернулися до клубу, де ОСОБА_19 розповіла своєму знайомому про ці події. Вона в цей момент плакала і помітила, що ОСОБА_5 не має у клубі. Далі повернувся ОСОБА_5 , але через який час вона точно не пам`ятає, потім вони знаходились у клубі десь годину, після чого поїхали додому. Зазначила, що незнайомий чоловік, якій двічі чіплявся до неї у той вечір був у нетверезому стані, вона його добре запам`ятала по одягу і за кольором волосся. Вона може впевнено стверджувати, що потерпілий ОСОБА_6 - це не той чоловік, який чіплявся до неї в той вечір. Також додала, що обвинуваченому ОСОБА_5 вона в той вечір нічого не розповідала про конфлікт із незнайомим чоловіком, який до неї чіплявся і більш того, не показувала пальцем, як стверджує останній, у бік потерпілого. Зазначила, що і ОСОБА_5 в той вечір нічого їй про потерпілого не розповідав, а вже зранку він повідомив, що нібито заступився ввечері за неї і побився із тим чоловіком. Про те, що він забрав у потерпілого ОСОБА_6 сумку він не розповідав.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_20 суду показала, що з обвинуваченим ОСОБА_5 знайома і підтримує дружні стосунки. З потерпілим ОСОБА_6 не знайома і ніяких відносин між ними не існує. Приблизно в серпні 2015 року, точну дату вже не пам`ятає, вона разом із ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_21 знаходились у нічному клубі «Ібіца», розташованому на Монастирському острові у м. Дніпропетровську. У клубі вона вживала алкогольні напої, відпочивала і танцювала. Через деякий час підійшов незнайомий чоловік, який знаходився у нетверезому стані, і став чіплятися до ОСОБА_13 і торкнувся її сідниць, на що вона убрала його руку, а він відштовхнув її, в результаті чого, вона впала на підлогу і подряпала спину. Тоді вона разом із ОСОБА_7 позвали на допомогу ОСОБА_5 і ОСОБА_22 , які підійшли і попросили цього чоловіка піти з клубу. Після цього цей чоловік вийшов з клубу, а вона продовжила відпочивати і танцювати до ранку. Вранці вони роз`їхалися по домам. Додала, що їй нічого невідомо про обставини заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 . Додала, що вона фактично не запам`ятала зовнішність того чоловіка, який в той вечір чіплявся до ОСОБА_7 , а тому не може впевнено сказати, що чоловік, який в той вечір чіплявся до ОСОБА_23 , є потерпілий ОСОБА_6 .

В судовому засіданні допитана у якості свідка ОСОБА_21 суду показала, що обвинуваченого ОСОБА_5 знає і підтримує з ним дружні стосунки, з потерпілим ОСОБА_6 не знайома. В серпні 2015 року, в ніч з 12 по 13, вона відпочивала із своїми друзями у нічному клубі «Ібіца», розташованому на Монастирському острові у м. Дніпропетровську, куди приблизно о 00 годин прийшли ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_20 . Далі приблизно до 1 години ночі вона відпочивала із своєю компанією і не спостерігала, чим займалася ОСОБА_7 , але після 01 години вона разом із ОСОБА_24 пішли в туалет на вулицю. Проходячи по алеї, якийсь незнайомий чоловік схопив її за руку, а ОСОБА_25 взяла його руку і хотіла убрати, але цей чоловік штовхнув її, в результаті чого вона впала на землю. Далі вона допомогла ОСОБА_26 піднятися і вони повернулися до клубу, де вона розповіла їх знайомим про цю ситуацію і повернулася до своєї компанії, і з цього часу нічого не бачила. Зазначила, що вона не впевнена, що той чоловік, який чіплявся до неї на алеї є потерпілим ОСОБА_6 . Додала, що про обставини заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 в той вечір їй нічого не відомо.

В судовому засіданні допитаний у якості свідка ОСОБА_27 суду показав, що з ОСОБА_5 знайомий і підтримує з ним дружні стосунки. З потерпілим ОСОБА_6 не знайомий. В серпні 2015 року, точну дату вже не пам`ятає, він відпочивав у нічному клубі «Ібіца», розташованому на Монастирському острові у м. Дніпропетровську, де зустрів обвинуваченого, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Протягом вечора він сидів разом із своєю компанією та пив пиво, в який час, точно він не пам`ятає, до нього підбігли ОСОБА_25 і ОСОБА_18 і сказали, що якийсь незнайомий чоловік до них чіпляється. Тоді він разом із ОСОБА_5 підійшли до цього чоловіка та попросили піти з клубу, на що останній покинув заклад. Після чого, він пішов далі випивати із своєю компанією. Зазначив, що він не впевнений, що той чоловік, який чіплявся до дівчат є саме потерпілим ОСОБА_6 . Додав, що про обставини заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 в той вечір йому нічого не відомо.

В судовому засіданні допитаний у якості свідка ОСОБА_28 суду показав, що наприкінці літа 2015 року, вночі, він разом із ОСОБА_29 патрулювали Монастирський острів у м. Дніпропетровську. Направляючись до нічного клубу «Ібіца» по пляжу, приблизно о 03 годині, вони почули крики і звуки бійки і відразу ж направилися до того місця, яке було неподалік від нічного клубу «Ібіца» приблизно в 50 метрах на алеї біля лавочки. ОСОБА_29 біг попереду, а він трішки ззаду. Коли вони підбігли ближче до місця, побачили двох невідомих хлопців, які били чоловіка, побачивши їх, хлопці стали тікати, при цьому, хтось з них схопив сумку, яка стояла на лавочці. На землі лежав потерпілий ОСОБА_6 , на обличчі якого була кров. Вони намагалися наздогнати цих хлопців, одного вдалося затримати, а інший зник. Додав, що сумку, яка, як він зрозумів, належала потерпілому, хлопець викинув по дорозі. Хлопець, якого їм вдалося затримати представився ОСОБА_8 та пояснив, що допомагав своєму товаришу розібратися із потерпілим, який нібито образив дівчину його друга. При цьому, у останнього не було при собі ніякої сумки. Зазначив, що як тільки хлопці побачили їх, відразу стали тікати, оскільки вони були у форменому одязі працівників міліції.

В судовому засіданні допитаний у якості свідка ОСОБА_29 суду показав, що наприкінці літа 2015 року, приблизно о 2-3 годині, він разом із ОСОБА_28 і ОСОБА_30 патрулювали острів Монастирський у м. Дніпропетровську. При цьому, ОСОБА_31 , який був за кермом у той вечір, залишився у автомобілі, а вони пішли в сторону канатної дороги, звернули на алею і почули крики про допомогу. Тоді вони направилися до того місця, де побачили, як неподалік від нічного клубу «Ібіца» приблизно в 30-40 метрах на алеї біля лавочки двоє невідомих хлопців наносять тілесні ушкодження чоловіку, який лежав на піску. При цьому, він біг попереду, а ОСОБА_28 ззаду. Вони були одягнені у формений одяг працівників міліції і коли хлопці їх побачили, то стали відразу ж тікати в сторону нічного клубу «Ібіца». Один з них був одягнений у темний одяг, а другий у білий чи світлий. Той хто був у світлому одязі біг повільно, а у темному одязі біг швидко і тримав у руці сумку, яку викинув по дорозі. Йому вдалося затримати одного із хлопців, який виявився ОСОБА_8 , а інший хлопець зник. ОСОБА_8 пояснив, що його друг попросив допомогти розібратися із потерпілим, який нібито образив дівчину його друга. При цьому, додав, що він і сам не зрозумів навіщо його друг взяв сумку потерпілого.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини в інкримінованому йому злочині, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується дослідженими під час судового розгляду наступними доказами.

Із витягу з кримінального провадження № 0003456 вбачається, що заява ОСОБА_6 внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 серпня 2015 року, із правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до протоколу прийняття зави про вчинене кримінальне правопорушення від 13 серпня 2015 року встановлено, що 13 серпня 2015 року від ОСОБА_6 прийнято заяву про вчинення відносно нього злочину.

З проколу огляду місця події від 13 серпня 2015 року встановлено, що в присутності двох понятих слідчим оглянуто сумку чорного кольору, в середині якої знаходилось наступне майно: коричневий чохол з окулярами, залікова книжка на ім`я ОСОБА_6 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , кредитні картки в обкладинці паспорту, свідоцтво на ім`я ОСОБА_6 , трудова книжка на ім`я ОСОБА_6 поліетиленовий пакет із сім-картами, три флеш-накопичувача, флешка SD, паперові листки, ручка «Україна», блокнот, серветки «Sunny» та ключі.

Згідно рапорту інспектора патрульної служби роти № 3 полку патрульної служби ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області молодшого сержанта міліції ОСОБА_28 від 13 серпня 2015 року встановлено, що 13 серпня 2015 року, під час патрулювання Монастирського острову у м. Дніпропетровську, ними затриманий ОСОБА_8 , який разом із хлопцем, якому вдалося втекти, нанесли тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 . При цьому, вони бачили, як хлопець, якого не вдалося затримати, під час втечі викинув сумку чорного кольору, що належить потерпілому. ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_6 були запрошені до Жовтневого РВ для подальшого з`ясування всіх обставин.

З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 0937215 ОСОБА_6 , виданої КЗ «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня «ДОР», встановлено, що ОСОБА_6 госпіталізований до лікарні 13 серпня 2015 року з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, повний діагноз закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, параорбітальна гематома зліва.

З проколу огляду від 13 серпня 2015 року встановлено, що в присутності двох понятих оглянуто поліетиленовий пакет білого кольору, горловина якого зв`язана биркою, всередині якого виявлено чорну сумку марки «Марк» через плече, із двома кишенями, в якій знаходилися чохол коричневого кольору із окулярами, трудова книжка ОСОБА_6 , залікова книжка, свідоцтво інституту кадрів, блокнот в лінійку, ручка жовто-синього кольору, SD-карта «Silicon Power» на 8 Gb, USB флешка «Transcend» чорного кольору на 4 Gb, USB флешка «Kingston» фіолетового кольору на 32 Gb, паспорт громадянина України у жовто-синій обкладинці на ім`я ОСОБА_6 , пластикові картки у наявності 9 штук, дві сім-карти та мікро SD на 4 Gb, серветки вологі та інші речі.

З протоколу пред`явлення речей для впізнання та додатку до цього протоколу у вигляді фото таблиці від 13 серпня 2015 року встановлено, що в присутності двох понятих і слідчого, який проводив дану слідчу (розшукову) дію, потерпілий ОСОБА_6 серед наданих йому чотирьох USB флешок із впевненістю впізнав USB флешку під номером один «Transcend» чорного кольору на 4 Gb, за зовнішніми ознаками.

З протоколу пред`явлення речей для впізнання та додатку до цього протоколу у вигляді фото таблиці від 13 серпня 2015 року встановлено, що в присутності двох понятих і слідчого, який проводив дану слідчу (розшукову) дію, потерпілий ОСОБА_6 серед наданих йому чотирьох USB флешок із впевненістю впізнав USB флешку під номером один «Apaser» чорного кольору на 8 Gb, за зовнішніми ознаками.

З протоколу пред`явлення речей для впізнання та додатку до цього протоколу у вигляді фото таблиці від 13 серпня 2015 року встановлено, що в присутності двох понятих і слідчого, який проводив дану слідчу (розшукову) дію, потерпілий ОСОБА_6 серед наданих йому чотирьох USB флешок із впевненістю впізнав USB флешку під номером три «Kingston» фіолетового кольору на 32 Gb, за зовнішніми ознаками.

З протоколу пред`явлення речей для впізнання та додатку до цього протоколу у вигляді фото таблиці від 13 серпня 2015 року встановлено, що в присутності двох понятих і слідчого, який проводив дану слідчу (розшукову) дію, потерпілий ОСОБА_6 серед наданих йому чотирьох речей із впевненістю впізнав SD карту під номером один «Silicon Power» Micro SD чорного кольору на 4 Gb, за зовнішніми ознаками.

З протоколу проведення слідчого експерименту та додатку до цього протоколу у вигляді фото таблиці від 21 серпня 2015 року за участю потерпілого ОСОБА_6 встановлено, що останній в присутності понятих та слідчого, який проводив дану слідчу (розшукову) дію, за допомогою статистів, на місці вказав на ділянку місцевості неподалік від кафе «Ібіца» на Монастирському острові у м. Дніпропетровську, де знаходилася лавка, на якій він сидів і відпочивав 13 серпня 2015 року вночі, в той час, коли до нього підійшли ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . При цьому, зазначив, всі обставини і механізм нанесення йому тілесних ушкоджень даними хлопцями, кількість нанесених ударів і дії кожного з них, а також вказав, що після того, як його повалили на землю і він звав на допомогу, ОСОБА_5 схопив його чоловічу сумку чорного кольору, яка знаходилася на лавочці і став тікати, так як на його крики прибігли працівники поліції. При цьому, вказав, що обидва хлопця побігли у бік лісосмуги.

З протоколу проведення слідчого експерименту та додатку до цього протоколу у вигляді фото таблиці від 26 серпня 2015 року за участю свідка ОСОБА_8 , встановлено, що останній в присутності понятих та слідчого, який проводив дану слідчу (розшукову) дію, за допомогою статистів, на місці вказав на ділянку місцевості неподалік від кафе «Ібіца» на Монастирському острові у м. Дніпропетровську, де знаходилася лавка, на якій він сидів потерпілий ОСОБА_6 13 серпня 2015 року вночі, в той час, коли вони із ОСОБА_5 підійшли до нього. При цьому, зазначив, всі обставини і механізм нанесення ними тілесних ушкоджень потерпілому та кількість нанесених ударів, а також вказав, що потерпілий голосно кричав і звав на допомогу, після того, вони припинили наносити останньому удари, і в цей момент ОСОБА_5 схопив чоловічу сумку чорного кольору, яка знаходилася на лавочці, де до цього сидів потерпілий і направився в сторону кафе «Ібіца». Тоді він теж пішов за ним, і по дорозі крикнув ОСОБА_5 викинути сумку, на що останній приблизно через 20-25 метрів від лавочки, викинув сумку та побіг у невідомому напрямку, а його затримали співробітники поліції.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання та додатку до цього протоколу у вигляді фото таблиці від 21 серпня 2015 року встановлено, що в присутності двох понятих та слідчого, потерпілий ОСОБА_6 серед пред`явлених йому чотирьох осіб, впевнено впізнав особу під номером три ОСОБА_5 за формою статури та зовнішніми особливостями.

З висновку судово-медичної експертизи № 3768е від 20 серпня 2015 року, встановлено, що у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців на обличчі та у правій завушній області.

Виявлені у нього тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область голови та обличчя, яким могла бути рука, стиснута в кулак, або інші предмети з аналогічними властивостями.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступінь ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони спричинені незадовго до надходження на стаціонарне лікування в 6 МКЛ, тобто в термін, на який вказує обстежений та слідчий у постанові. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають скороминущі наслідки.

З висновку судово-товарознавчої експертизи № 4194-15 від 20 серпня 2015 року, встановлено, що станом на 13 серпня 2015 року ринкова вартість чоловічої барсетки (сумки) марки «Марк», SD карти марки «Silicon Power» на 8 Gb, USB флешки фірми «Transcend» на 4 Gb, USB флешки фірми «Apaser» на 8 Gb, USB флешки фірми «Kingston» на 32 Gb становить 590 гривень 25 копійок.

Проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні показання потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_27 , ОСОБА_20 , ОСОБА_8 , ОСОБА_29 , ОСОБА_28 , ОСОБА_7 , а також досліджені під час судового розгляду письмові докази, суд приходить до висновку, що підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, а судом не встановлено, вони є переконливими, послідовними, такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами.

При цьому, визнаючи відкритий умисний характер дій обвинуваченого ОСОБА_5 , спрямованих на викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 , із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, суд насамперед виходить із показів потерпілого, який стверджував, що в ту ніч до ОСОБА_7 або інших дівчат він не чіплявся і не був у кафе «Ібіца», більш того, зазначив, що і ОСОБА_5 не пред`являв йому жодних претензій з приводу того, що він нібито образив його дівчину, які повністю узгоджуються з показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_21 , ОСОБА_27 , ОСОБА_20 та іншими дослідженими доказами, а також із того, як ОСОБА_6 сприймав дії обвинуваченого, зокрема той факт, що він усвідомлював відкритий характер дій ОСОБА_5 , пов`язаних із нанесенням тілесних ушкоджень і направлених саме на заволодіння його майном, а тому з урахуванням такої впевненої позиції потерпілого, у суду відсутні жодні сумніви щодо правильності встановлення та доведення фактичних обставин відкритого викрадення обвинуваченим ОСОБА_5 майна потерпілого ОСОБА_6 , поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

При цьому, суд вважає показання потерпілого ОСОБА_6 достовірними, послідовними та такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами, а тому не довіряти показанням потерпілого у суду не має жодних підстав, оскільки під час судового розгляду не встановлено мотивів, з яких би потерпілий обмовляв обвинуваченого, більш того, ОСОБА_6 будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, висловив думку щодо призначення несуворого покарання останньому.

З урахуванням показів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_5 в частині заперечення наміру заволодіння сумкою потерпілого ОСОБА_6 , пояснивши свої дії щодо її заволодіння помилкою її приналежності, оскільки, насамперед, вони спростовуються показаннями свідка ОСОБА_8 , який заперечує той факт, що він просив обвинуваченого брати сумку з лавочці та взагалі його сумка мала суттєві відмінності від сумки потерпілого, як за розміром, так і за кольором, та знаходилася на його поясі, а у свою чергу свідок ОСОБА_7 заперечила версію обвинуваченого з приводу того, що нібито вона вказала на потерпілого, як на особу, яка її образила, чим фактично спростувала вигаданий ОСОБА_5 привід нападу на потерпілого ОСОБА_6 , також за допомогою якого обвинуваченим введено в оману свідка ОСОБА_8 .

Такі показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 є послідовними, та такими, що узгоджуються із встановленими судом обставинами та з іншими дослідженими доказами, а тому не довіряти показанням зазначених свідків у суду не має жодних підстав, оскільки під час судового розгляду не встановлено мотивів, з яких би останні обмовляли обвинуваченого, більш того, як встановлено судом між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 існували приятельські відносини і вони разом навчалися в одному учбовому закладі, а свідок ОСОБА_7 є дівчиною обвинуваченого і має з ним близькі стосунки.

Тому, суд розцінює такі покази обвинуваченого, як обраний ним спосіб захисту від висунутого обвинувачення і вважає, що ОСОБА_5 надав ці показання з метою введення суд в оману, намагаючись створити у суду уяву, що нібито його умисел був направлений виключно на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень з метою відстояти честь своєї дівчини та захистити її від дій ОСОБА_6 , а сумку потерпілого він схопив не з корисливих мотивів, а випадково, переплутавши її із сумкою свідка ОСОБА_8 , що з урахуванням показів потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_7 та фактичних обставин даного злочину, встановлених судом, є з боку обвинуваченого цинічним намаганням уникнути повноти відповідальності за вчинений злочин.

З урахуванням наведеного суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку що діяння, яке вчинено обвинуваченим ОСОБА_5 дійсно мало місце, в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і обвинувачений винний у його вчиненні, оскільки він умисними діями вчинив відкрите повторне викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 судом встановлено, що останній має середню спеціальну освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований та веде дозвільний образ життя, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває

Разом із цим, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше судимий за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2014 року за ч. 2 ст. 186 КК України, при цьому, судимість за вчинення цього злочину у встановленому законом порядку не знята і не погашена, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знов вчинив аналогічний корисний тяжкий злочин в період іспитового строку за вищенаведеним вироком суду.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає рецидив злочину.

Разом із цим, під час судового розгляду встановлено, що родичами обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме його матір`ю було передано потерпілому грошові кошти у розмірі 1 000 гривень, що підтвердив особисто потерпілий у судовому засіданні.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого визнається добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

Відповідно до доктринального тлумачення наведених вище норм кримінального закону добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди (п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України) полягає у добровільному задоволенні винним або іншими особами (які діють від його імені чи за його дорученням) до чи після відкриття кримінального провадження, але до ухвалення обвинувального вироку, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної або моральної шкоди, залагоджування її в інший спосіб.

При цьому, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у пред`явленому обвинуваченні не визнав і стверджував, що він взагалі не розуміє, чому його матір передала потерпілому грошові кошти у розмірі 1000 гривень, та додав, що це не було його ініціативою.

А тому, з урахуванням такої позиції обвинуваченого, у суду відсутні законні підстави визнати це обставиною, що пом`якшує покарання останнього.

Отже, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд насамперед виходить із ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та враховує підвищену суспільну небезпеку даного кримінального правопорушення грабежу, яка обумовлюється тим, що останній не приховував свого наміру протиправно заволодіти майном, діяв відкрито, ігноруючи волю потерпілого, у володінні якого перебувало майно, застосовуючи при цьому, насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а також особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знов вчинив аналогічний злочин в період іспитового строку за попереднім вироком суду, ніде не працює і веде дозвільний образ життя, та обставину, що обтяжує його покарання, приведену вище, і приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових злочинів можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, та вважає, що останньому має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі в строку, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Разом із цим, під час судового розгляду даного кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_32 засуджений за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2014 року за ст. 186 ч. 2 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.

Отже, судом встановлено, що після постановлення вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2014 року і до повного відбуття покарання за цим вироком, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив новий злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Отже, під час судового розгляду даного кримінального провадження встановлено, що після постановлення вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2014 року, але до повного відбуття покарання за вказаним вище вироком суду, ОСОБА_5 вчинив новий злочин, тому суд вважає, що обвинуваченому має бути призначено покарання за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до призначеного покарання за даним вироком.

Під час судового розгляду стороною обвинувачення надано суду ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2015 року, відповідно до якої відносно ОСОБА_5 був обраний запобіжний у вигляді тримання під вартою.

При цьому, протокол про затримання особи, що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, як зазначено стороною обвинувачення, під час досудового розслідування відносно ОСОБА_5 не складався.

Відповідно до вимог Закону України «Про внесення зміни до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, який набув законної сили 24 грудня 2015 року, частина 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладена у такій редакції: «5. Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі».

Отже, призначаючи покарання, суд зобов`язаний врахувати положення ст. 72 КК України (в редакції зазначеного вище Закону) та зараховувати строк попереднього ув`язнення, враховуючи його до моменту постановлення вироку.

Таким чином, суд вважає за необхідне в строк основного покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 у виді позбавлення волі, зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто у вигляді 02 років 06 днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2015 року про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 14 серпня 2015 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний у відношенні ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою у Дніпропетровському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Дніпропетровській області необхідно залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_5 витрат по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 92 (дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

чорну сумку марки «Марк», всередині якої знаходяться наступні речі: чохол коричневий із окулярами, трудова книжка на ім`я ОСОБА_6 , залікова книжка, свідоцтво інституту кадрів, блокнот в лінійку, SD-карта Silicon Pover 8 Gb, USB флешка «Transcend» 8 Gb чорного кольору, USB флешка «Apaser» чорного кольору, USB флешка «Kingston» 32 Gb чорного кольору, паспорт громадянина України ОСОБА_6 , пластикові картки у кількості 9 штук, яка відповідно до розписки передана на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити останньому, як законному володільцю.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370 - 374, 394 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуту ОСОБА_5 частину покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2014 року та остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати з 14 серпня 2015 року, в строк призначеного останньому остаточного покарання у виді позбавлення волі, зарахувати строк його попереднього ув`язнення, розрахований відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у вигляді 02 (двох) років 06 (шести) днів.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний у відношенні ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою у Дніпропетровському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Дніпропетровській області - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 92 (дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок, на користь держави.

Речові докази у даному кримінальному провадженні:

чорну сумку марки «Марк», всередині якої знаходяться наступні речі: чохол коричневий із окулярами, трудова книжка на ім`я ОСОБА_6 , залікова книжка, свідоцтво інституту кадрів, блокнот в лінійку, SD-карта Silicon Pover 8 Gb, USB флешка «Transcend» 8 Gb чорного кольору, USB флешка «Apaser» чорного кольору, USB флешка «Kingston» 32 Gb чорного кольору, паспорт громадянина України ОСОБА_6 , пластикові картки у кількості 9 штук, яка відповідно до розписки передана на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити останньому, як законному володільцю.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1