Провадження №11-кп/772/614/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Судді-доповідача: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_5 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2016 року по кримінальному провадженню № 0003605 від 04.06.2015 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме: 21.12.2007 Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 24.04.2009 Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ст. 395 КК України - у виді 5 місяців арешту, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - до остаточного покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки.
Вирішено питання з речовими доказами та витратами за проведені експертизи.
за участю: секретаря: ОСОБА_7 ,
прокурора: ОСОБА_8 ,
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ст. 395 КК України - у виді 5 місяців арешту, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - до остаточного покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки.
З вироку суду першої інстанції вбачається. що ОСОБА_6 02.06.2015 близько 12:00 год. перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , помітив на балконі однієї з кімнат велосипед марки «Ardis», який належить ОСОБА_9 . В цей час у нього винник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вказаного велосипеда.
Так, ОСОБА_10 усвідомлюючи протиправність своїх дій переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно шляхом вільного доступу викрав вказаний велосипед, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 555 від 01.07.2015 становить 4145,33 грн. Після цього ОСОБА_10 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_6 постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.04.2015 встановлено адміністративний нагляд строком на один рік із застосуванням обмежень, а саме : заборона виходити з помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22:00 год. до 06:00 год. наступної доби; заборона виїжджати за межі міста Вінниці без дозволу керівництва Вінницького МВ УМВС у Вінницькій області; заборона відвідувати бари, кафе, ресторани де продаються спиртні напої на розлив з метою їх придбання; зобов`язано з`являтися на реєстрацію до Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області кожної середи з 16:00 год. до 18:00 год. З даним рішенням суду ОСОБА_6 29.04.2015 ознайомився, що підтвердив власним підписом на постанові.
Так, ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що відносно нього встановлено адміністративний нагляд та винесено ряд обмежень, маючи умисел на порушення встановлених Вінницьким міським судом Вінницької області обмежень, під час перевірок дільничним інспектором міліції 29.05.2015 о 22:10 год., 30.05.2015 о 22:10 год., 31.05.2015 о 22:10 год., 01.06.2015 о 22:10 год., 02.06.2015 о 22:00 год., був відсутній за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , про що було складено відповідні акти. Крім того, 03.06.2015 ОСОБА_6 умисно, без будь-яких поважних причин не з`явився на реєстрацію до Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області.
Не оспорюючи кваліфікації кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, ст. 395 КК України та доведеність вини ОСОБА_6 у їх вчиненні, у поданій апеляційній скарзі прокурор вважає, що вказаний вирок суду незаконний та просить його скасувати на підставі ст. 414 КПК України так як призначене особі покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України та призначити йому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України - З роки позбавлення волі, за ст. 395 КК України - 6 місяців арешту, на підставі ст. 70, 72 КК України призначити остаточне покарання - 3 роки 3 місяці позбавлення волі..
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2016 року залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно до вимог ст. 370 КПК України законність, обґрунтованість і вмотивованість судового рішення полягає в тому, що воно повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального та процесуального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення .
Дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 та ст. 395 КК України судом кваліфіковано вірно, тому порушень кримінально-процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину не встановлено.
Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 його вина у вчиненні інкримінованих злочинів повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства та підтверджується показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та дослідженими в судовому засіданні доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, а саме:
протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 02.06.2015 відповідно до якого ОСОБА_9 просить прийняти міри до невідомої йому особи, яка 01.06.2015 з 09:00 год. до 15:00 год. за адресою м. Вінниця вул. Островського 62/232 вчинила крадіжку велосипеду марки «Ardis»;
протокол огляду предмету від 05.06.2015 відповідно до якого старший слідчий ОСОБА_15 у присутності потерпілого ОСОБА_9 та 2 понятих у службовому приміщенні оглянуто велосипед марки «Ardis»,добровільно виданий ОСОБА_16 05.06.2015;
постанова про визнання речового доказу та передачу на зберігання від 05.06.2015 відповідно до якої оглянутий велосипед марки «Ardis» переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_9 ;
висновок експерта № 555 від 01.07.2015 відповідно до якого залишкова вартість велосипеда «Ardis», наданого на дослідження, на момент проведення експертизи могла становити 4 145, 33 грн.;
протокол пред`явлення речей для впізнання та диск від 21.07.2015 відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнав велосипед марки «Ardis» чорного кольору, під номером три за загальними ознаками серед трьох представлених велосипедів;
протокол пред`явлення речей для впізнання та диск від 21.07.2015 відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав велосипед марки «Ardis» чорного кольору під номером один за загальними ознаками серед трьох представлених велосипедів;
протокол пред`явлення речей для впізнання та диск від 24.07.2015 відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_6 впізнає велосипед марки «Ardis» чорного кольору під номером один за загальними ознаками серед трьох представлених велосипедів;
протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 24.07.2015 відповідно до якого, у присутності двох понятих ОСОБА_6 розказав та показав на місці де він викрав велосипед марки «Ardis» чорного кольору та потім куди він його завіз та продав;
копія постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 21.04.2015 відповідно до якої відносно ОСОБА_6 встановлено адміністративний нагляд терміном на один рік та встановлено відносно останнього ряд обмежень, а саме: заборона виходити з помешкання за адресою: АДРЕСА_1 з 22:00 години до 06:00 години наступної доби; заборонено виїзд за межі міста Вінниця без дозволу керівництва Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області; заборонено відвідувати бари, кафе, ресторани, де продаються спиртні напої на розлив, з метою їх придбання; зобов`язано з`являтись на реєстрацію до Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області кожної середи з 16:00 години до 18:00 години;
акт перевірки адміністративно піднаглядного ОСОБА_6 за місцем проживання АДРЕСА_1 від 29.05.2015 відповідно до якого ОСОБА_6 був відсутній за місцем проживання об 22:10 год. 29.05.2015;
акт перевірки адміністративно піднаглядного ОСОБА_6 за місцем проживання АДРЕСА_1 від 30.05.2015 відповідно до якого ОСОБА_6 був відсутній за місцем проживання об 22:10 год. 30.05.2015;
акт перевірки адміністративно піднаглядного ОСОБА_6 за місцем проживання АДРЕСА_1 від 31.05.2015 відповідно до якого ОСОБА_6 був відсутній за місцем проживання об 22:10 год. 31.05.2015;
акт перевірки адміністративно піднаглядного ОСОБА_6 за місцем проживання АДРЕСА_1 від 01.06.2015 відповідно до якого ОСОБА_6 був відсутній за місцем проживання об 22:10 год. 01.06.2015;
акт перевірки адміністративно піднаглядного ОСОБА_6 за місцем проживання АДРЕСА_1 від 02.06.2015 відповідно до якого ОСОБА_6 був відсутній за місцем проживання об 22:10 год. 02.06.2015;
копія реєстраційного листка з журналу відміток адміністративно піднаглядного ОСОБА_6 відповідно до якого, останній не з`явився на відмітку 03.06.2015.
Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку діянь, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, яким дана належна юридична оцінка.
Тому порушень кримінально-процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність засудженого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.
Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
За змістом закону (ст. 50 КК України), покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст. 65 КК України, та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» за № 7 від 24.10.2003 встановлено, що суди при призначенні покарання мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.
Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Відповідно до п. 9 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Як вбачається з вироку, при призначенні обвинуваченому покарання суд не в повній мірі виконав вимоги вказаного закону і призначив ОСОБА_6 покарання, яке є явно несправедливим через м`якість, тому доводи прокурора щодо незаконності вироку суду першої інстанції через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного покарання, колегія суддів вважає обґрунтованими, оскільки при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд згідно ст.ст. 50, 65 КК України, не в повній мірі врахував характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставини справи, особу обвинуваченого який негативно характеризується, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а саме : ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, а саме: 21.12.2007 Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 24.04.2009 Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, судом не взято до уваги те, що ОСОБА_6 відбував попереднє покарання у виді позбавлення волі реально, проте належних висновків для себе не зробив та вчинив нові злочини, на даний час суспільно корисною працею не займається, не працює, підтримує зв`язки з антисоціальними верствами населення, що зумовлює його небезпечність.
Крім того, відповідно до ст. 34 КК України вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин, визнається рецидивом злочинів, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України при призначенні покарання є обставиною, яка його обтяжує. Однак судом не враховано, що ОСОБА_6 , маючи не погашену і не зняту судимість за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України, вчинив новий умисний злочин, передбачений ст. 395 КК України
Крім того, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 безпідставно враховано як пом`якшуючу обставину добровільне відшкодування завданого збитку. На думку колегії суддів таку обставину вважати як пом`якшуючу покарання ОСОБА_6 неможливо, оскільки добровільним є відшкодування, що здійснюється з власної ініціативи до винесення обвинувального вироку суду. Як повідомила свідок ОСОБА_14 , велосипед, який викрав ОСОБА_6 у її чоловіка ОСОБА_9 , ОСОБА_6 їм не повертав та його вартість не відшкодовував. Даний велосипед вона разом з потерпілим виявила у ОСОБА_13 та повідомила про це слідчого, в результаті чого велосипед було повернуто власнику. Тобто, ОСОБА_6 не вчинив жодних дій з метою відшкодування завданої шкоди потерпілому.
Враховуючи зазначене колегія суддів вважає , що суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_6 покарання, належним чином не виконав вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, які узгоджуються із роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та призначив ОСОБА_6 покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та ст. 395 КК України не виконано вимоги ст. ст. 50, 65 КК України тому доводи зазначені в апеляційній скарзі прокурора обґрунтовані та підлягають до задоволення, оскільки ним наведено достатньо даних, які б давали підстави для обтяження покарання обвинуваченому ОСОБА_6 та скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2016 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України в частині призначеного покарання.
Керуючись ст.ст. 374, 405, 407, 414, 418, 420 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_5 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2016 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185, 395 КК України по кримінальному провадженню № 0003605 від 04.06.2015 року - задовольнити.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2016 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185, 395 КК України по кримінальному провадженню № 0003605 від 04.06.2015 року в частині призначеного покарання скасувати.
Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та ст. 395 КК України та призначити йому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі, за ст. 395 КК України - 6 місяців арешту.
На підставі ст. 70, 72 КК України призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання - 3 роки 3 місяці позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді:
З оригіналом згідно
суддя: