Справа № 161/7205/16-к Провадження №11-кп/773/498/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.186 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0000134 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 червня 2016 року, яким
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з неповною середньою освітою, неодружений, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, непрацюючий, раніше судимий:
- вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 листопада 2003 року за ч.1 ст.309, ст.297 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2005 року за ч.1 ст.187, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України призначено остаточне покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі;
- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 березня 2010 року за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 2 два роки позбавлення волі;
- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2015 року за ч.2 ст.185 КК України на 5 (п`ять) місяців арешту,
засуджений за ч.2 ст.186 КК України на 4 (чотири) роки 5 (п`ять) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.11.2015 року, переводячи менш суворий вид покарання у більш суворий вид, з розрахунку, що згідно ч.1 ст.72 КК України одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, та призначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 5 (п`ять) місяців 10 (десять) днів.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_11 постановлено рахувати з 18 травня 2016 року.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме з 18 травня 2016 року до вступу даного вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Розглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд,

В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_8 12 січня 2016 року, близько 18 години 20 хв., знаходячись на зупинці громадського транспорту поблизу будинку №7, що по проспекту Молоді в місті Луцьку, повторно, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою відкритого викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме, підійшовши з правого боку до потерпілого ОСОБА_9 , 1953 року народження, умисно наніс йому один удар кулаком правої руки у виличну ділянку голови з права, чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді забою та садна правої вилично-щічної ділянки, які згідно висновку судово-медичного експерта №30 від 13.01.2016 за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, від яких останній не втримався на ногах і впав на тротуарну бруківку, після чого, ОСОБА_8 відкрито викрав з кишені потерпілого ОСОБА_9 шкіряний гаманець, вартістю 200 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 600 гривень, 50 євро, що згідно довідки Національного банку України становить 1279, 5 грн., мобільний телефон марки «Нокіа 112 RM-837», вартістю 400 грн., чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 2479 грн. 50 копійок.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію своїх дій, вважає вирок суду в частині призначеного покарання надто суворим. Посилається на те, що при призначені покарання не в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його щире каяття, повне визнання вини, наявність на утриманні двох малолітніх дітей та думку потерпілого, який претензій до нього немає і просив суворо не карати. Також зазначає, що судом першої інстанції безпідставно віднесено до обтяжуючих покарання обставин вчинення злочину щодо особи похилого віку та рецидив злочинів, оскільки на момент вчинення злочину він не міг знати вік потерпілого, так як на вулиці було темно, а його судимість за ч.1 ст.309, ст.297 КК України мала місце в 2003 році і на даний час знята та погашена. Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора та потерпілого, які заперечили проти апеляційної скарги та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження за згодою учасників судового провадження розглянуті в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Встановлені судом фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та його кваліфікація за ч.2 ст.186 КК України є правильною.
При цьому у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та добровільність їх позиції, що підтверджується заявою про добровільність позиції обвинуваченого від 07.06.2016 року (а.м.к.п.29-31).
Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про призначення йому надто суворого покарання є безпідставними.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції безпідставно визнано як обтяжуючу покарання обставину, вчинення злочину щодо особи похилого віку не заслуговує на увагу, оскільки дане кримінальне провадження за згодою учасників судового розгляду було розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України, а тому апеляційна скарга обвинуваченого згідно вимог ч.2 ст.394 КПК України в цій частині апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції в повній мірі дотримані. Як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції урахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу, а саме його щире каяття, що судом правильно віднесено до обставин, що пом`якшують покарання. Також враховано повне визнання вини та думку потерпілого, який претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого немає.
При цьому, місцевим судом також враховано і те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, вчинив злочин через незначний проміжок часу з моменту засудження за минулий злочин, негативно характеризується за місцем проживання, не працює, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
Також враховано наявність обставин, які обтяжують покарання: рецидив злочину та вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Врахувавши усі обставини по кримінальному провадженню, в тому числі й ті, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 суд, реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкції статті, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, яке за розміром є ближче до мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.186 КК України.
При цьому місцевий суд, хоча і не вказав у вироку про наявність на утриманні в обвинуваченого двох неповнолітніх дітей, проте фактично врахував дану обставину, так як призначив покарання ближче до мінімального.
Що стосується посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на безпідставне визнання судом першої інстанції як обтяжуючої покарання обставини рецидив злочину, то воно є необґрунтованим, оскільки згідно довідки ГУ НПУ у Волинській області (а.м.к.п.34-35), судимість ОСОБА_8 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.309, ст.297 КК України не знята та не погашена у встановленому законом порядку.
Доводи обвинуваченого, які наведені в апеляційній скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів, підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України апеляційний суд не вбачає.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення, у кримінальному провадженні не встановлено.
Підстав для скасування чи зміни вироку місцевого суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого, апеляційний суд не знаходить.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 червня 2016 року щодо нього без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий:
Судді: