Справа № 362/3376/16-к
Провадження № 1-кс/362/368/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2016 року Слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу- ОСОБА_3 , прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області - ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, -
встановив:
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження №0000088 від 22.03.2016 року, в якій просив скасувати вищезазначену постанову та направити матеріали прокурору Васильківського району Київської області для продовження досудового розслідування, так як без будь-якої перевірки, без його допиту, інших слідчих дій слідчий СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 22.03.2016 року виніс постанову, якою закрив кримінальне провадження № 0000088 від 06.11.2015 року на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив задовольнити та скасувати постанову про закриття кримінального провадження №0000088 від 22.03.2016 року.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, просила відмовити.
Слідчий суддя, вислухавши особу, яка подала скаргу, прокурора, вивчивши скаргу, що її подала, приходить до наступного.
Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як убачається з матеріалів провадження до органу досудового розслідування надійшла заява від ОСОБА_3 щодо факту грубого порушення законодавства про працю керівником Київської міської психоневрологічної лікарні № 3, яка у подальшому 06.11.2015 року була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України.
За результатами досудового розслідування постановою слідчого СВ Васильківського ВП ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 від 22.03.2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088 від 06.11.2015 року, закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Обов`язок доказування у кримінальному провадженні покладається на слідчого, прокурора.
Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне отстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
В той же час, відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття,що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
У свою чергу, слідчий, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.
Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Проведення слідчих (розшукових) дій регулюється главою 20 КПК України. Самі по собі слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Слідчим суддею встановлено, що отримавши матеріали кримінального провадження та розпочавши досудове розслідування, слідчий, обмежився тільки вивченням документів доданих до матеріалів заяви, при цьому не встановивш чи стосуються факти викладені в даних документах осіб, щодо який шла мова в заяві ОСОБА_3 , слідчий при цьому не вчинено жодної процесуальної дії по кримінальному провадженню,
Отже, обставини, викладені у заяві особи, що подала скаргу, не в повній мірі стали предметом контролю слідчого при проведенні досудового розслідування, оскільки постанова слідчого про закриття кримінального провадження вказаним нормам КПК України не відповідає, являється по суті не вмотивованою, оскільки її зміст не відповідає фактичним обставинам справи, зокрема, в ній не в повній мірі викладено суть заяви особи, яка звернулася з відповідною заявою та не надано обґрунтовані відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі й обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу, не надано оцінку сукупності зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.
Таким чином, постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 22 березня 2016 року не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена без всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, а тому рішення слідчого про його закриття є невмотивованим, передчасним і підлягає скасуванню.
Крім того вказуючи у резолютивній частині постанови на відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, слідчий не зазначив в діянні якої (яких) осіб відсутнє діяння правопорушення.
За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню для відновлення досудового розслідування та проведення його у загальному порядку.
З урахуванням наведеного та керуючись ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Скаргу задовольнити.
Постанову слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 22.03.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000088- скасувати.
Матеріали кримінального провадження № 0000088 від 06.11.2015 року повернути до Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1