іменем України
Справа №377/303/16-к
Провадження №1-кп/377/27/16
09 червня 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю:
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
законного представника ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , щодо якого здійснюється судове провадження,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куйбишева, Росія, громадянина України, не працюючого, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , не судимого, -
з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
8 березня 2016 року близько 15 години ОСОБА_8 , страждаючи на хронічне психічне захворювання - шизофренію, яке позбавляло його можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , таємно, шляхом вільного доступу, діючи з корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення, викрав планшет «Lenovo Idea Tab A3300» із шнуром та адаптером зарядного пристрою, вартістю 2399 гривень, акустичну міні-колонку «4U» вартістю 600 гривень, шнур USB для фотоапарату Canon вартістю 167 гривень, адаптер для розетки з USB портом виробника LG вартістю 158 гривень та навушники «Texet» вартістю 50 гривень, які належать ОСОБА_7 , спричинивши їй матеріальної шкоди на загальну суму 3374 гривні.
Своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_8 не заперечував факт вчинення ним крадіжки планшета, колонок та навушників і шнурів з квартири потерпілої та не заперечував проти госпіталізації до психіатричного закладу, пояснивши суду, що 8 березня 2016 року зустрівся з ОСОБА_9 , який запропонував понюхати клею, після чого вони зустріли ОСОБА_10 і вирішили випити. В лісі за містом випили, після чого у Незгазинського стався напад. Він викликав швидку допомогу, після надання якої відніс Незгазинського на собі до нього додому і поклав на підлогу. Після того як у його квартирі знайшов їжу і поїв, побачив колонки, а потім планшет і навушники з шнурами та вирішив їх забрати і продати. Планшет спочатку здав в ломбард, звідки його викупили за 250 грн., а колонки продав ключнику за 30 грн. Навушники віддав просто так знайомому. Поїхав у Чернігів, де витратив отримані гроші. На даний час проживає де прийдеться, підтримує зв`язок з братом, має випадкові заробітки, отримує пенсію по інвалідності. Після вживання алкоголю у нього відбуваються зміни у свідомості і тоді він може вчинити незаконні дії.
Потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що 8 березня 2016 року зранку її син ОСОБА_11 пішов на міський ринок, а вона згодом також пішла з квартири у своїх справах. Близько 15 години їй зателефонував знайомий і повідомив, що її син перебуває у стані сильного сп`яніння і його ведуть додому. Повернувшись до квартири, вона знайшла сина лежачим на підлозі у стані сильного сп`яніння, що було для нього зовсім не характерно. Перевіривши схоронність речей у квартирі, вона не знайшла свого планшета та пристрою для спілкування по скайпу з шнурами та навушниками. Коли син прийшов до тями, то розповів, що він зустрівся на ринку з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з якими вони випили спирту. Він сильно сп`янів і як потрапив додому, хто з них його привів, він не знає. Поспілкувавшись із знайомим, який їй телефонував того дня, прізвище якого їй невідоме, вона дізналась, що сина привів додому ОСОБА_13 . Наступного дня вона звернулася до поліції із заявою про крадіжку вказаних речей. У подальшому всі викрадені речі їй були повернуті поліцією. Претензій до ОСОБА_8 вона не має.
Свідок ОСОБА_14 суду показав, що він займається підприємницькою діяльністю з виготовлення дублікатів ключів від замків на території ринку в м. Славутичі. 8 березня 2016 року у вікно кіоску постукали і чоловік, як у подальшому з`ясовано поліцією - ОСОБА_13 , запропонував купити у нього за 30 гривень електронний пристрій з динаміком, запевнивши, що він належить йому. Він погодився і купив цей пристрій за 30 гривень. Через два дні до нього звернувся слідчий поліції з цього питання, який пояснив, що пристрій був викрадений. При зустрічі він віддав поліцейському цей пристрій, отримавши сплачені за нього гроші.
Свідок ОСОБА_11 суду показав, що 8 березня поточного року біля ринку зустрівся з ОСОБА_10 і ОСОБА_13 , з якими купили та випили спирту. Після цього у нього стався напад, він став битися головою об дерево і більше майже нічого не пам`ятає. Пам`ятає лише, що його додому приніс чи привів ОСОБА_13 , який потім питав чи немає чого поїсти. Він відповів, що їжа в холодильнику. Прийшов до тями тоді, коли його розбудила мати, яка розповіла, що з квартири пропали речі. Він кілька днів шукав ОСОБА_8 , оскільки підозрював його у крадіжці, однак не знайшов. ОСОБА_10 у квартирі точно не було, він пішов раніше.
Свідок ОСОБА_15 суду показав, що 8 березня 2016 року на ринку зустрівся з ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , з якими випили спиртного за «Технополісом». Після цього він пішов, а вони залишилися і того дня він більше їх не бачив.
Свідок ОСОБА_16 суду показав, що не пам`ятає якого числа на базарі до нього підійшов ОСОБА_13 і запропонував викупити у ломбарді планшет, який він туди здав. У ломбарді він заплатив 250 грн. і забрав планшет «Леново» чорного кольору, який зі слів ОСОБА_8 належав йому особисто. У подальшому планшет він віддав працівникам поліції.
Крім показань потерпілої, свідків, факт вчинення ОСОБА_8 суспільно-небезпечного діяння підтверджується наданими суду письмовими доказами:
- даними звіту про товарознавчу експертизу майна, згідно якого визначена вартість кожної викраденої речі та їх загальна вартість на суму 3374 грн.;
- даними протоколу огляду вилучених предметів, які були викрадені у потерпілої та долучені до справи як речові докази постановою слідчого від 22 лютого 2016 року та передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 згідно її заяви.
Оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_8 зазначеного суспільно-небезпечного діяння, яке правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), наявність яких підтверджена в судовому засіданні.
Згідно наданого суду висновку судово-психіатричної експертизи № 157 від 13.04.2016 р. ОСОБА_8 страждав під час скоєння інкримінованих йому дій і в даний час страждає на хронічне психічне захворювання шизофренію. Психічні розлади виражені у нього значно, вони позбавляють його зараз та позбавляли під час вчинення інкримінованих йому дій, здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_8 потребує примусових заходів медичного характеру госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом. ОСОБА_8 страждає також на хронічний алкоголізм, перебуває в стані активної залежності і потребує лікування від алкоголізму за відсутності протипоказань для такого лікування.
Законний представник ОСОБА_8 суду пояснила, що він має зареєстроване місце проживання в с. Ведильці, на даний час проживає де прийдеться, підтримує зв`язки з братом, згоден на госпіталізацію до психіатричного закладу.
Вирішуючи питання про необхідність застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
За правилами ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема, до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно-небезпечні діяння.
За змістом ч. 1 ст. 94 цього Кодексу види примусових заходів медичного характеру визначаються судом залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або до інших осіб.
Згідно ч. 3 цієї статті госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.
Як встановлено судом, ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності і згідно висновку судово-психіатричної експертизи потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Суд погоджується з цим висновком експертизи, який відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого суспільно-небезпечного діяння та відомостям про особу, яка його вчинила.
Згідно довідки лікаря-психіатра ДЗ СМСЧ-5 ОСОБА_8 перебуває на обліку з 10.04.2002 р. з діагнозом 720.0. Згідно довідки виконкому Велильцівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області ОСОБА_8 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає один. За місцем постійного проживання характеризується посередньо, з сусідами і односельцями не конфліктує, періодично зловживає алкогольними напоями. Згідно даних УІТ ГУНП в Київській області постановою Славутицького міського суду Київської області від 23.03.2011 р. до ОСОБА_8 було застосовано примусові заходи медичного характеру за вчинення діяння, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України. Згідно довідки Славутицького відділення поліції ОСОБА_8 у період з 2009 по 2016 рік сім разів притягався до адміністративної відповідальності за ст. 178, 173 КУпАП. Як з`ясовано в судовому засіданні на даний час ОСОБА_8 не проживає за зареєстрованим місцем проживання, певного місця проживання не має. Підтримує родинні стосунки з братом. Судимостей не має. Страждає на хронічний алкоголізм і потребує лікування, не маючи протипоказань до такого лікування.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним задовольнити клопотання і застосувати до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Вирішуючи питання щодо строку застосування таких заходів, незважаючи на те, що положеннями статей 92-95 Кримінального кодексу України таких строків не передбачено і що згідно роз`яснення, даного судам у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 червня 2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», строк застосування примусового заходу медичного характеру у судовому рішенні вказувати не потрібно, суд керується принципом верховенства права, закріпленим у ст. 8 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Крім того, суд застосовує положення пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на свободу та особисту недоторканість), п.п. е) якого поширює її дію на випадки законного затримання психічнохворих, а також положення статті 6 (право на справедливий суд) та статті 8 (право на повагу до приватного і сімейного життя) і враховує практику Європейського суду з прав людини щодо застосування цих положень.
Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що практика позбавлення свободи протягом необмеженого часу є несумісною з принципом правової визначеності та принципом захисту від свавілля, які червоною ниткою проходять через Конвенцію і принцип верховенства права (п. 50 рішення ЄСПЛ у справі «Єлоєв проти України» від 6 листопада 2008 року, п. 71 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
За змістом положень ч. 2 цієї статті особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусових заходів медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру.
Аналогічні положення передбачені ст. 22 Закону України «Про психіатричну допомогу».
Однак зазначені законодавчі положення не містять ефективних гарантій своєчасного звернення до суду представника психіатричного закладу із заявою про продовження або зміну застосування примусових заходів медичного характеру, що може призвести до свавільного тримання особи у психіатричному закладі протягом необмеженого часу поза судовим контролем, незважаючи на передбачені положеннями Закону України «Про психіатричну допомогу» відомчий контроль, прокурорський нагляд та право на оскарження до суду неправомірних дій та бездіяльності при наданні психіатричної допомоги.
Беручи до уваги викладене та з метою забезпечення дотримання прав людини при наданні психіатричної допомоги у примусовому порядку суд вважає необхідним визначити строк застосування до ОСОБА_8 примусового заходу медичного характеру, після закінчення якого та за відсутності поданої до суду заяви про продовження або зміну застосованого примусового заходу медичного характеру, його застосування повинно бути припинено.
За правилами ст. 100 КПК України речові докази: планшет «Lenovo Idea Tab A3300» із шнуром та адаптером зарядного пристрою, акустичну міні-колонку «4U», шнур USB для фотоапарату Canon, адаптер для розетки з USB портом виробника LG та навушники «Texet» необхідно залишити у володінні потерпілої ОСОБА_17 ..
Підстав для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу до набрання ухвалою законної сили немає.
Керуючись ст. 508, 512-513, 516 КПК України, -
Задовольнити клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.
Застосувати до ОСОБА_8 , який вчинив у стані неосудності суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, примусові заходи медичного характеру госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом на строк шість місяців, який обчислювати з дня фактичного поміщення його до психіатричного закладу, після закінчення якого та за відсутності поданої до суду заяви представника психіатричного закладу про продовження або зміну застосованого примусового заходу медичного характеру, його застосування повинно бути припинено.
Речові докази: планшет «Lenovo Idea Tab A3300» із шнуром та адаптером зарядного пристрою, акустичну міні-колонку «4U», шнур USB для фотоапарату Canon, адаптер для розетки з USB портом виробника LG та навушники «Texet» залишити у володінні потерпілої ОСОБА_17 ..
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не було скасовано.
Суддя ОСОБА_18