Єдиний унікальний номер 236/1076/16-к
Номер провадження 11-кп/775/891/2016

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2016 року м.Бахмут

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Бахмут кримінальне провадження №0000385 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 3 червня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Красний Лиман Донецької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який має на утриманні непрацездатну матір похилого віку, раніше притягувався до кримінальної відповідальності (вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 15.09.2015 року був засуджений за ч.1 ст. 309 КК України із призначенням покарання у виді штрафу 1190 грн.),зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 ,засуджено за вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України к 3 рокам позбавлення волі з застосуванням ст..ст.71,72,75 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку в квітні 2016 року в денний час доби ОСОБА_7 , перебуваючи на околиці м. Лиман Донецької області, неподалік від вул. Підстепної, в лісосмузі,де збирав сухі гілки дерев для пічного опалення свого будинку, побачив дикорослі кущі коноплі. ОСОБА_7 зірвав сухі верхівки вказаних рослин та подрібнив їх руками, виготовивши таким чином наркотичний засіб, який помістив в паперовий згорток та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

14.04.2016 року близько 14 год. 10 хв. ОСОБА_7 був зупинений працівниками поліції біля магазину «Паляниця» по вул. Свободи в м. Лиман Донецької області. За його добровільною згодою ОСОБА_7 було доставлено до адміністративного приміщення Лиманського відділення поліції Слов`янського відділу поліції ГУ НП України в Донецькій області для проведення огляду його речей. В ході особистого огляду обвинуваченого 14.04.2016 року в період часу з 14 год. 40 хв. до 15 год.00 хв. при ньому було виявлено паперовий пакет, в якому містилась подрібнена речовина рослинного походження.

Згідно з висновком судової хімічної експертизи № 385 від 19.04.2016 року вилучена при особистому огляді ОСОБА_7 речовина масою 14,18 г відноситься до особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, маса в перерахунку на суху речовину 12,48 г.

Таким чином, ОСОБА_7 , діючи умисно і протиправно, повторно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обороту наркотичних засобів, психотропних речовин і зловживанню ними»,здійснив незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

В апеляції прокурор просить вирок суду скасувати, ухвалити свій вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 та призначити покарання за ст..309 ч.2 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. Вказує, що ОСОБА_8 був судимий 15.09.2015 року за ст.. 309 ч.1 КК України до покарання у вигляді штрафу. Судимість не була погашена, штраф не сплачен.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши думку прокурора який підтримав доводи апеляції, обвинуваченого та його захисника які заперечували проти задоволення апеляції, вивчивши доводи апеляційної скарги, та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора, підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Фактичні обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, доведеність вини останнього і кваліфікація його злочинних дій в апеляційній скарзі не оспорюються, у зв`язку з чим, відповідно до вимог ст. 404 КПК України вирок, в цій частині, апеляційним судом не перевіряється.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання обвинуваченому, із застосуванням ст. 75 КК України, тому вважає за необхідне вирок суду скасувати та ухвалити новий.

До такого висновку колегія прийшла виходячи з того, що суд першої інстанції не в достатньому ступені взяв до уваги вимоги ст. 75 КК України, згідно якої суд, при призначенні покарання у виді виправних робіт, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції належним чином не врахував ступень тяжкості скоєного злочину, особу винного, який був судимий 15.09.2015 року за ст.. 309 ч.1 КК України до покарання у вигляді штрафу. Судимість не була погашена, штраф не сплачен. ОСОБА_8 офіційно не працює,раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, хоча ці судимості і погашені,але цей факт характеризує його як особу склону к скоєнню злочинів.

При цьому колегія суддів зауважує про те, що ОСОБА_8 слід призначати покарання остаточно за ч.2 ст. 71 КК України.

Відповідно до ч.3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні покарання за сукупністю злочинів та сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає та виконується самостійно.

За таких обставин, покарання у виді позбавлення волі та штрафу, на підставі ст. 71 КК України є єдиним остаточним покаранням, що складається із двох основних покарань.

Як роз`яснено у п.9 ППВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, звільнити з випробуванням засуджену особу від відбування іншого покарання, ніж зазначеного у ч.1 ст. 75 КК України суд не вправі.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що стаття 75 КК України застосовується при призначенні остаточного покарання, а якщо остаточне покарання складається із видів покарань, які складанню не підлягають, то звільнення обвинуваченого від призначеного покарання не можливо.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляція є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407,409 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 3 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - скасувати.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 309 ч.2 КК України та призначити покарання за ст.309 ч.2 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст..71 КК України до призначеного по даному вироку покаранню повністю приєднати покарання у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень призначене ОСОБА_7 вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 вересня 2015 року.,яке на підставі ст..72 ч.3 КК України виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту взяття під варту.

В іншій частині, вирок суду першої інстанції, залишити без змін.

Вирок набирає законної сили негайно та може бути оскаржений в касаційному порядку в Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.