Справа № 308/2154/16-к
Провадження № 1-кс/308/1998/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.07.2016 р. слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання або домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби,

В С Т А Н О В И В:
Захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайнного суду з клопотанням в порядку ст. 201 КПК України про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання або домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СУ ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження № 000571 від 22.04.2014 р., в межах якого ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Як зазначено в повідомленні про підозру, досудовим розслідуванням встановлено, що 22.04.2014 року в період часу з 00 годин 05 хвилин по 00 годин 15 хвилин в смт. Солотвино ОСОБА_6 у групі з ОСОБА_7 та невстановленим у ході проведення досудового слідства громадянином, керуючи автомобілем марки «Мерседес-Бенц 190» без номерних знаків заїхали на територію АЗС «ОККО», яка розташована в смт. Солотвино, вул. Спортивна, 98, де на той час був припаркований автомобіль марки ВАЗ 21115, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , перегородивши йому рух, вийшли з автомобіля та, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, тримаючи зброю невстановленого взірця, безпричинно почали наносити удари ногами по автомобілю та завдали декілька ударів пасажиру автомобіля ОСОБА_9 , 1990 року народження, мешканцю АДРЕСА_2 , та водію ОСОБА_8 , а в подальшому, коли ті втікали у напрямку газової станції ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та невстановлена досудовим слідством особа почали їх переслідувати та здійснили декілька пострілів в їх сторону з невстановленої вогнепальної зброї. В результаті їх протиправних дій було пошкоджено автомобіль марки ВАЗ 21115, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , та завдано тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Відтак, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за кваліфікуючими ознаками як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства із застосуванням вогнепальної зброї.
27.05.2016 р. підозрюваний ОСОБА_6 , який перебував у розшуку, добровільно з`явився в ГУНП в Закарпатській області з усвідомленою метою понести заслужену відповідальність за вчинення кримінального правопорушення. Раніше він не з`являвся до правоохоронних органів з тих причин, що боявся за своє життя, оскільки його знайомий ОСОБА_7 , який згідно матеріалів досудового розслідування скоїв вбивство (що також розслідується в межах даного кримінального провадження) ОСОБА_10 , погрожував ОСОБА_6 розправою в разі, якщо той розповість про вчинок ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, а тому підстави боятися за своє життя у ОСОБА_6 відпали.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 27.05.2016 р. відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 24.07.2016 р.
В клопотанні захисник звертає увагу на врахування такої обставини, як вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
Так, повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, датоване ще 24.04.2014 р. З того часу допитана велика кількість свідків (більше двадцяти).
Про те, що ОСОБА_6 під час вчинення хуліганських дій використовував вогнепальну зброю, вказав лише свідок ОСОБА_9 , однак його покази спростовуються показами багатьох інших свідків та потерпілих, зокрема, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , які повідомили, що ОСОБА_9 не міг бачити як ОСОБА_6 стріляв у ОСОБА_13 , оскільки в той час, коли були здійснені постріли, ОСОБА_9 втік із місця події, тобто був відсутній.
Свідок ОСОБА_14 повідомив, що перед сутичкою бачив вогнепальну зброю (пістолет) лише у ОСОБА_7 , а інші учасники події не мали ані зброї, ані інших якихось предметів, які б вони використовували для нанесення тілесних ушкоджень. А свідок ОСОБА_13 не вказав на те, що в нього стріляв саме ОСОБА_6 .
Що стосується другої сутички, то допитані з цього приводу свідки та потерпілі ствердили, що зброї чи будь-яких інших предметів у ОСОБА_6 під час події не було.
Відтак, покази всіх, окрім ОСОБА_9 , допитаних в процесі досудового розслідування осіб співвідносяться та узгоджуються з показами підозрюваного ОСОБА_15 , який зазначив, що в період конфлікту з іншими громадянами та під час нанесення тілесних ушкоджень пасажирам автомобілів він не використовував будь-яких предметів для нанесення ударів і ніяких предметів у нього з собою не було. Підозрюваний також повідомив, що про наявність у ОСОБА_7 вогнепальної зброї (пістолета) йому стало відомо безпосередньо під час інциденту, а до цього конфлікту ОСОБА_6 не бачив у свого товариша ніякої зброї.
Будь-які інші докази, які підтверджували б факт використання ОСОБА_6 під час вчинення інкримінованих йому діянь спеціально пристосованих або заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень предметів (наявність яких є обов`язкова для кваліфікації хуліганства за ч. 4 ст. 296 КК України), органом досудового слідства не здобуті, тобто такі докази відсутні. Крім того, ОСОБА_6 , не будучи обізнаним про наявність у ОСОБА_7 вогнепальної зброї до моменту безпосереднього її використання, не передбачав та не міг передбачити, що його друг використає пістолет.
Зважаючи на такі обставини, захисником було подано клопотання з проханням перекваліфікувати діяння ОСОБА_6 на ч. 2 ст. 296 КК України та змінити підозру. Клопотання наразі перебуває на розгляді.
Отже, обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, викликає великі сумніви, оскільки зібрані по справі докази не підтверджують правильність кваліфікації діяння підозрюваного.
Що стосується репутації підозрюваного, захисник вказує, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, не зловживає алкогольними напоями, за місцем проживання характеризується задовільно, проживає разом з батьком та матір`ю (характеристика, видана Нижньоапшанською сільською радою 31.05.2016 р. № 176), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (лист Тячівської районної поліклініки від 06.06.2016 р. № 320). Підозрюваний раніше не був судимим.
Зазначає, що сама поведінка підозрюваного ОСОБА_6 (добровільне, із власної ініціативи з`явлення до органу досудового розслідування) свідчить про його бажання активно сприяти досудовому розслідуванні, виконувати свої процесуальні обов`язки, передбачені КПК, не ухилятись від органу досудового розслідування та не перешкоджати кримінальному провадженню. З приводу можливих спроб незаконно впливати на потерпілих, свідків зауважує, що ОСОБА_6 визнає свою провину у вчиненні хуліганських дій в складі групи осіб, а тому незаконний вплив на інших учасників виключається. Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що деякі свідки та потерпілі, в тому числі і ОСОБА_9 , залишили межі України і не збираються повертатись.
Вищенаведене дає підстави стверджувати, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження.
Питання щодо вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а також питання щодо репутації підозрюваного, не були предметом судового розгляду під час обрання підозрюваному запобіжного заходу.
Захисник ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримали.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу заперечив та наголосив на тому, що підозрюваний ОСОБА_6 перебував у розшуку та під час досудового розслідування може впливати на свідка ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши клопотання та долучені до нього документи, а також надані матеріали кримінального провадження № 000571, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 000571 від 22.04.2014 р. за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського місьрайонного суду від 27.05.2015 р. відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.07.2016 р.

Згідно з ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальною юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та покладених на нього слідчим суддею, судом чи про зміну способу їх виконання.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

З тексту вищевказаної ухвали слідчого судді від 27.05.2016 р. вбачається, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був застосований до ОСОБА_6 з урахуванням тяжкості висунутої йому підозри та даних про його особу, в тому числі і тих, на які посилається захисник у внесеному клопотанні.

Разом з тим, серед обставин, на які посилається сторона захисту, є нові, які не досліджувались судом під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

Так, до матеріалів клопотання долучено копію листа КЗ «Тячівської районної лікарні» від 06.06.2016 р., відповідно до якого ОСОБА_6 на обліку у лікаря нарколога та психіатра на значиться, а також копію характеристики підозрюваного, видану Нижньоапшанською сільською радою від 31.05.2016 р., з якої вбачається, що останній, мешканець АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується задовільно, проживає з батьком та матір`ю, ніде не працює та є не одруженим. Крім того, до даного клопотання долучено клопотання захисника слідчому СУ ГУНП в Закарпатської області від 15.06.2016 р. з проханням перекваліфікувати діяння підозрюваного в межах кримінального провадження з ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 296 КК України та внести відповідні відомості до ЄРДР.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення. З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе держава; будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення.

Стаття 5 Конвенції забороняє переміщати тягар доведення необхідності звільнення на особу, щодо якої вирішується питання про позбавлення її свободи. Перекладення тягаря доведення на затриманого в таких питаннях дорівнює перевертанню правила ст. 5 Конвенції, положення, що вважає затримання винятковим відступом від права на свободу, яке припустимо тільки у вичерпно перелічених і чітко визначених випадках.

Розподіл тягаря доведення надає судді можливість вирішити питання про звільнення обвинуваченої або підозрюваної особи, якщо обвинувачення не надало доказів, достатніх, щоб переконати суддю у необхідності тримання під вартою. Таким чином, якщо обвинувачення не впоралося із тягарем доведення, презумпція на користь звільнення стає достатньою підставою для звільнення, яка не потребує додаткового обґрунтування.

Що стосується ризику впливу підозрюваного на свідків, зокрема свідка ОСОБА_9 , які, на переконання органу досудового розслідування, існували та продовжують існувати, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки такі твердження прокурора, висловлені ним у судовому засіданні, носять абстрактний характер та не підтверджуються жодними доказами.

Будь-яких обставин, які б негативно характеризували ОСОБА_6 , слідством не встановлено, повних характеризуючих даних не зібрано, а доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, фактично ґрунтуються на припущеннях. Натомість, у судовому засіданні були встановлені обставини, які з позитивного боку характеризують підозрюваного, та свідчать про його міцні соціальні та сімейні зв`язки, а саме: ОСОБА_6 має постійне місце проживання ( АДРЕСА_1 ), задовільно характеризується за місцем проживання, на спеціальних обліках не перебуває, раніше не судимий.

Також не може залишитися поза увагою слідчого судді те, що перебуваючи у розшуку підозрюваний добровільно з`явився до орану досудового розслідування, при цьому, виходячи з матеріалів кримінального провадження № 000571, наданих на огляд суду, документів, долучених захисником до клопотання про зміну запобіжного заходу, пояснень прокурора, дають підстави слідчому судді дійти до висновку, що на момент розгляду даного клопотання, ступінь ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зменшився (можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду), в той час, як стороною обвинувачення не доведено станом на день розгляду даного клопотання можливість впливу підозрюваного на інших свідків у даному кримінальному провадженні.

Крім того, тяжкість інкримінованих особі злочину, так само як суворість можливої санкції не можуть слугувати єдиними підставами для тримання особи під вартою. Існування обґрунтованої підозри у вчиненні особою тяжкого правопорушення хоч і є важливим фактором, не може бути єдиною підставою для виправдання тривалого періоду запобіжного ув`язнення (рішення ЄСПЛ у справі «Калашников проти Росії, Kalashnikov v. Russia» від 24 червня 2002 року, заява № 47095/99, п. 116).

Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку. У цьому контексті мають враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, а також міжнародні контакти (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії, W v. Shitzerland» від 26 січня 1993 року Серія А, № 254-А, п. 33).

Що стосується загрози впливу на свідків та спотворення документальних доказів, то зазначений ризик мав значимість на початковій стадії розслідування справи, проте в подальшому в ході допиту свідків по справі, із записом їх свідчень, завершенням усіх необхідних передбачених процесуальних дій по збиранню і закріпленню доказів, дана підстава втратила свою значимість і вагомість для утримання особи під вартою (рішення ЄСПЛ у справі «Мамедова проти Росії, Mamedova v. Russia» скарга № 7064/05 від 1 червня 2006 року п. 79).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Слідчий суддя, виходячи з матеріалів клопотання та матеріалів кримінального провадження № 000571, приходить до висновку, що характер та об`єм висунутої ОСОБА_6 підозри не зменшився, разом з тим, слідчий суддя вважає жодним чином необґрунтованими та недоведеними доводи прокурора, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не здатне буде забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який, не позбавлений з триманням під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, так як на сьогоднішній день немає підстав вважати, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою здатний запобігти наявним ризикам.

З огляду на встановлене вище, слідчий суддя вбачає можливим застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, який пропорційний тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування.

Слідчий суддя вважає, що вказаний запобіжний захід забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Крім того, слідчий суддя, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду с. Нижня Апша, Тячівського району Закарпатської області; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 193, 201, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання або домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби задовольнити.

Змінити раніше обраний підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, заборонивши підозрюваному ОСОБА_6 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду с. Нижня Апша, Тячівського району Закарпатської області;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання слідчому слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді строком на два місяці, тобто до 05 вересня 2016 року, включно.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Підозрюваного ОСОБА_6 звільнити з-під варти в залі суду негайно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали для виконання і контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_6 направити до Тячівського ВП ГУНП України в Закарпатській області.

Копію ухвали вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому і прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1