Справа № 314/2926/15-к
Провадження № 1-кп/314/33/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2016 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження № 0000647 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пилява Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, освіта неповна середня, розлученого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 25 червня 2002 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком 2 роки;

2) 30 січня 2003 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 69, 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 19 березня 2004 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

3) 16 грудня 2004 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 26 жовтня 2007 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

4) 04 березня 2008 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік;

5) 22 серпня 2008 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 297 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

6) 19 лютого 2009 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 24 грудня 2010 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

7) 20 березня 2012 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 05 січня 2015 року умовно-достроково з не відбутим строком 10 місяців 17 днів,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
23 квітня 2015 року в обідній час ОСОБА_4 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_6 наніс останній близько п`яти ударів кулаком правої руки в область обличчя зліва, від яких ОСОБА_6 втратила рівновагу та впала на підлогу, спричинивши таким чином останній тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 176 від 17 червня 2015 року, ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми, яка виразилася раною очноямкової області, синцями в правій очноямковій, скроневій і виличній областях, вогнищами ударів у лобово-скроневій області лівої півкулі головного мозку, а також у стовбурі та валику мозолистого тіла з обох сторін, двосторонніми крововиливами під м`яку мозкову оболонку, двосторонніми гідромами під твердою мозковою оболонкою у лобово-скроневій області обох півкуль головного мозку, накопиченням крові в пазухах кісток черепу, у ОСОБА_6 , як небезпечне для життя, кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково та пояснив, що 23 квітня 2015 року між ним та його співмешканкою ОСОБА_6 виник конфлікт, який спровокувала остання. Під час конфлікту потерпіла, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ображала його нецензурною лайкою, відмовлялась повертати йому його документи, намагалась нанести удар кухонною качалкою, чим спровокувала його на подальші дії, які виразилися у нанесенні п`яти ударів кулаком в область голови. Так, спочатку він наніс ОСОБА_6 два удари в область голови, від яких остання упала на підлогу, після цього він наніс потерпілій ще три удари, в результаті яких потерпіла стратила свідомість. Зазначає, що не мав умислу на спричинення тілесних ушкоджень.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази, отримані в ході судового слідства, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, доведена і підтверджена такими доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що 23 квітня 2015 року їй подзвонила онука Дар`я і повідомила, що її дочка ОСОБА_6 перебуває в лікарні в реанімаційному відділенні, за висновками лікарів у останньої черепно-мозкова травма. Про обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 їй нічого не відомо, зі слів онуки, остання знайшла її зачиненою у будинку у непритомному стані. На цей час ОСОБА_6 не обходиться без сторонньої допомоги, пересувається лише за підтримки інших осіб, потребує подальшої тривалої реабілітації.

Допитана у судовому засіданні у присутності педагога ОСОБА_8 неповнолітній свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що 23 квітня 2015 року ввечері вона прийшла додому до своєї матері ОСОБА_6 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 , однак одразу у приміщення будинку їй не вдалося потрапити, оскільки вхідні двері були зачинені зсередини. У зв`язку з чим, вона пройшла на задній двір будинку, де був інший вхід. Потрапивши у будинок, вона зайшла у кімнату, де на ліжку лежав обвинувачений ОСОБА_4 , а поряд з ним лежала її мати ОСОБА_6 , лице останньої було прикрите простирадлом. Спочатку вона подумала, що її мати спить, однак, піднявши простирадло, вона побачила, що мати лежала оголена і мала численні ушкодження на тілі. Після цього вона кинулась на обвинуваченого, кричала на нього і почала його бити, останній лише сказав їй: «Я не хотів» та втік з будинку. Викликавши швидку медичну допомогу та співробітників міліції, вона виявила у дальній кімнаті будинку миску з речами матері, які мали численні плями крові.

Відповідно до протоколу огляду місця події та стенограми до нього (а.с. 143-158), 23 квітня 2015 року у період часу з 18 години 47 хвилин до 21 години 10 хвилин слідчим СВ Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_10 у присутності понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 проведено огляд місця події, а саме території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Під час огляду вказаного домоволодіння виявлено та вилучено одяг та інші речі з нашаруваннями речовини бурого кольору, 9 слідів папілярних візерунків та інші речові докази.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 176 від 17 червня 2015 року (а.с. 204-207), ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми, яка виразилася раною очноямкової області, синцями в правій очноямковій, скроневій і виличній областях, вогнищами ударів у лобово-скроневій області лівої півкулі головного мозку, а також у стовбурі та валику мозолистого тіла з обох сторін, двосторонніми крововиливами під м`яку мозкову оболонку, двосторонніми гідромами під твердою мозковою оболонкою у лобово-скроневій області обох півкуль головного мозку, накопиченням крові в пазухах кісток черепу, у ОСОБА_6 , як небезпечне для життя, кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження. Внутрішньочерепна травма у ОСОБА_6 виникла в результаті травматичного впливу, яке було нанесене з силою, достатньою для нанесення даного ушкодження. Для виникнення внутрішньочерепної травми у ОСОБА_6 достатньо було і одного травматичного впливу тупим об`єктом.

Відповідно до відеозапису та протоколу проведення слідчого експерименту (а.с. 159-161), 29 квітня 2015 року у період часу з 13 години 32 хвилин до 14 години 03 хвилин слідчим СВ Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_10 у присутності понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за участю підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_3 проведено слідчий експеримент, в ході якого ОСОБА_4 у службовому кабінеті № 37 Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області було запропоновано розповісти про обставини вчинення злочину, на що останній добровільно погодився. Після цього підозрюваний пояснив, що він спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 . Також ОСОБА_4 добровільно виявив бажання показати на місці скоєння злочину обставини, за яких його було вчинено, механізм нанесення ним тілесних ушкоджень. Для цього усі учасники слідчого експерименту за вказівкою ОСОБА_4 направилися до території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Зайшовши на його територію, ОСОБА_4 провів усіх учасників слідчого експерименту до будинку, зайшовши у який, вказав на вітальню та пояснив, що саме у цій кімнаті він наніс ОСОБА_6 тілесні ушкодження. ОСОБА_4 пояснив, що 23 квітня 2015 року приблизно о 14 годині 00 хвилин він та ОСОБА_6 почали з`ясовувати стосунки, а потім сваритися. Під час конфлікту він наніс ОСОБА_6 два удари кулаком правої руки в область голови, а саме у скроневу частину зліва, в результаті чого остання впала на підлогу. Далі він наніс ОСОБА_6 ще три удари в ліву частину голови, а саме у скроневу область та область правого ока. Після цього ОСОБА_4 продемонстрував механізм та локалізацію нанесення тілесних ушкоджень.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 185 від 22 червня 2015 року (а.с. 168-172), тілесні ушкодження у ОСОБА_6 могли виникнути при обставинах, вказаних обвинуваченим під час проведення слідчого експерименту.

Згідно з протоколом огляду (а.с. 208-210), 24 квітня 2015 року у період часу з 21 години 40 хвилин до 21 години 50 хвилин слідчим СВ Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_15 у присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 проведено огляд речей, а саме джинсових брюк світло-синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, спортивних штанів чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, светру сірого кольору, а також светру синього кольору з написом «Puma», які добровільно видав підозрюваний ОСОБА_4 . За результатами огляду вказані речі було вилучено.

Згідно з висновком судової імунологічної експертизи № 1090 від 22 травня 2015 року (а.с. 178-180), на фрагменті простирадла (об`єкт № 1), фрагменті шпалер (об`єкти № 2, № 3), фрагменті наволочки (об`єкт № 4) та фрагменті килима (об`єкт № 5), вилучених з місця події, встановлена наявність крові людини і виявлений антиген Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, у тому числі від потерпілої ОСОБА_6 .

Згідно з висновком судової імунологічної експертизи № 1091 від 22 травня 2015 року (а.с. 182-184), в одному сліді на джинсових брюках (об`єкт № 2), вилучених з місця події, встановлена наявність крові людини і виявлений антиген Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, у тому числі від потерпілої ОСОБА_6 .

Згідно з висновком судової імунологічної експертизи № 1093 від 25 травня 2015 року (а.с. 186-188), на рушнику (об`єкти № 1, № 2), жіночому жакеті (об`єкти № 3, № 4), та шкіряній куртці (об`єкти № 5, № 6), вилучених з місця події, встановлена наявність крові людини і виявлений антиген Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, у тому числі від потерпілої ОСОБА_6 .

Згідно з висновком судової імунологічної експертизи № 1092 від 22 травня 2015 року (а.с. 189-191), на жіночому светрі (об`єкти №№ 1-3), вилученому з місця події, встановлена наявність крові людини і виявлений антиген Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, у тому числі від потерпілої ОСОБА_6 .

Згідно з висновком судової імунологічної експертизи № 1140 від 25 травня 2015 року (а.с. 193-195), на джемпері (об`єкти № 1, № 2), джинсових брюках (об`єкти № 3, № 4), та светрі (об`єкт № 5), вилучених у підозрюваного ОСОБА_4 , встановлена наявність крові людини і виявлений антиген Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, у тому числі від потерпілої ОСОБА_6 .

Постановою слідчого про визнання речовими доказами від 24 червня 2015 року, вилученими в ході розслідування, а також самими речовими доказами (а.с. 211-212).

Проаналізувавши всі досліджені в судовому засіданні докази у сукупності, суд дійшов висновку про те, що вони логічні, послідовні, за своїм змістом не містять протиріч, на їх підставі судом встановлені та перевірені обставини, які в силу ст. 91 КПК України підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Підстав сумніватись в їх достовірності суд не встановив.

Суд критично оцінює доводи обвинуваченого в частині того, що він не мав умислу на спричинення тілесних ушкоджень, а його поведінка була наслідком неправомірних дій потерпілої ОСОБА_6 , оскільки вони не підтверджені жодними належними доказами, добутими в процесі судового розгляду справи, а також повністю спростовуються не тільки показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_9 , висновками судово-медичних експертиз та іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, а й показаннями самого обвинуваченого, даними під час слідчого експерименту.

Як вбачається з кримінального провадження, між обвинуваченим та потерпілою виникла сварка, якої обвинувачений мав об`єктивну можливість уникнути. В ході сварки ОСОБА_4 завдав ОСОБА_6 п`яти ударів по голові, внаслідок чого потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Поведінка обвинуваченого під час конфлікту, характер, послідовність, рішучість і динамічність його дій, локалізація тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення спростовують твердження ОСОБА_4 про відсутність умислу на завдання тілесних ушкоджень. Про наявність у ОСОБА_4 умислу на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 свідчить не тільки кількість нанесених ударів, їх локалізація, а також той факт, що після нанесення двох ударів в область голови потерпіла ОСОБА_6 втратила рівновагу та впала на підлогу, однак обвинувачений своїх дій не припинив, а наніс ще три удари в область голови.

Під час розгляду справи судом не встановлено таких обставин, які б свідчили, що дії потерпілої за своїми об`єктивними ознаками могли створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди для ОСОБА_4 , які б, у зв`язку з цим, викликали невідкладну необхідність у заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

За таких обставин суд розцінює позицію обвинуваченого як обраний ним спосіб захисту.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 12 КК України вчинений ОСОБА_4 злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.

Щодо особи винного, суд враховує, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, вчинив інкримінований йому злочин у період умовно-дострокового звільнення, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, судом не виявлено.

Згідно з актом судово-психіатричної експертизи № 371 від 10 червня 2015 року (а.с. 163-167), ОСОБА_4 , 1983 року народження, виявляє ознаки легкої розумової відсталості у ступені легкої дебільності з порушенням поведінки. У період вчинення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв. Відповідно, він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час він також може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку щодо доцільності призначення ОСОБА_4 покарання у межах санкції статті, за якою кваліфіковані дії обвинуваченого, у вигляді позбавлення волі.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий 20 березня 2012 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 05 січня 2015 року умовно-достроково з не відбутим строком 10 місяців 17 днів і в цей період вчинив вказаний злочин.

За таких обставин суд вважає за необхідне застосувати відносно нього ст. 71 КК України і до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Заявлений потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов на суму 10000,00 грн. суд задовольняє у повному обсязі, оскільки він визнаний обвинуваченим.

Процесуальні витрати за проведення судово-дактилоскопічних експертиз, вказані на загальну суму 2209,68 грн., стягненню з обвинуваченого не підлягають, оскільки суду не надано документального підтвердження цих витрат.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання покарання, не відбутого за вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 20 березня 2012 року, у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 24 квітня 2015 року.
У строк покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати строк попереднього ув`язнення з моменту затримання, а саме 24 квітня 2015 року, до набрання вироком законної сили, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 квітня 2015 року, з урахуванням ухвали слідчого судді від 22 червня 2015 року та суду від 17 липня 2015 року, 18 вересня 2015 року, 18 листопада 2015 року, 13 січня 2016 року та 16 березня 2016 року, на термін 60 днів, тобто до 16 липня 2016 року включно, але не більше, ніж до набрання вироком законної сили.
Обвинувальний вирок щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після його оголошення.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином, 10000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок).

Речові докази: джинсові брюки зі слідами речовини бурого кольору, куртку чорного кольору з штучної шкіри, кофту чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, рушник зі слідами речовини бурого кольору, скляну пляшку з написом «Оболонь», об`ємом 0,5 л, фрагмент килима зі слідами речовини бурого кольору, фрагмент шпалер зі слідами речовини бурого кольору, фрагменти наволочки та простирадла зі слідами речовини бурого кольору, джинсові брюки світло-синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, спортивні штани чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, светр синього кольору з написом «Puma», светр сірого кольору, змиви з лівої та правої рук підозрюваного ОСОБА_4 , зрізи вільних кінців нігтьових пластин підозрюваного ОСОБА_4 , 9 папілярних узорів, довідку про звільнення, передані до камери зберігання речових доказів Вільнянського відділення поліції Пологівського відділу ГУ НП в Запорізькій області за квитанцією № 107 від 02 липня 2015 року, - знищити.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а для осіб, які перебувають під вартою, - протягом тридцяти днів з моменту вручення їм копії вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя ОСОБА_1

13.04.2016
13.04.2016