Справа № 461/9197/14
Провадження № 1-кп/461/132/16
про зміну запобіжного заходу
Галицький районний суд м. Львова в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , лікаря-терапевта медичної частини Львівської УВП (№19) ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 ,-
в провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.146, ч.2 ст.187 КК України.
24 червня 2016 року до суду поступили клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на не пов`язаний із триманням під вартою, оскільки ОСОБА_4 утримується під вартою з 17 червня 2014 року, всі свідки допитані, ОСОБА_4 хворіє на онкологічне захворювання і потребує стаціонарного лікування в спеціалізованому лікувальному закладі та має постійне місце проживання у м. Львові.
Обвинувачений в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав внесене клопотання, покликавшись на незадовільний стан здоров`я та просив клопотання задоволити.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні підтримав внесене клопотання.
Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу.
Лікар-терапевт медичної частини Львівської УВП (№19) ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила діагноз, встановлений ОСОБА_4 , вказала, що подальше його перебування в умовах слідчого ізолятору є дійсно небезпечним для його життя та здоров`я, оскільки останній потребує негайного оперативного втручання та відповідного лікування, яке в умовах СІЗО надати неможливо.
Заслухавши клопотання, думки учасників процесу з приводу такого, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ухвалою від 15 червня 2016 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , терміном на 60 днів з 15 червня 2016 року до 13 серпня 2016 року включно.
Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про скасування запобіжного заходу. До клопотання мають бути подані копії матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання.
Згідно ч.5 ст.201 КПК України, слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.
Як вбачається із клопотання захисника, до такого долучені лист та клопотання начальника Львівської УВП (№19) ОСОБА_7 від 23 червня 2016 року, 21 та 17 червня 2016 року, тобто документи, у яких наявні нові обставини, які не розглядались судом при вирішенні клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 15 червня 2016 року.
Згідно ч.1,2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно вимог ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Згідно ст. 183 ч. 2 п.4 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.187 КК України.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ в рішенні у справі «Харченко проти України», згідно з якою питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Із листа Державної пенітенціарної служби України у Львівській області від 23 червня 2016 року та клопотань від 17 та 21 червня 2016 року вбачається, що на даний час стан здоров`я хворого обвинуваченого ОСОБА_4 погіршується. Прогноз для ви здоровлення та життя неблагоприємний, останній потребує проведення оперативного лікування згідно консультативного заключення завідувача онкоурологічного відділення ЛДОРЛДЦ ОСОБА_8 та вирішення питання подальшої тактики лікування.
Вищевказане на думку суду виключає подальше перебування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора, оскільки може бути небезпечним для його життя та здоров`я.
Суд, при вирішенні клопотання враховує тяжкість можливого покарання, наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків в місці постійного проживання, його вік та стан здоров`я.
Таким чином з врахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, враховуючи те, що в ході розгляду справи обставин, які б давали підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, перешкоджатиме кримінальному провадженню, буде переховуватись від органів досудового розслідування не відпали, проте з врахуванням вищенаведених доводів, а також з метою захисту конституційних прав обвинуваченого, останньому, з врахуванням його стану здоров`я, слід змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.
Керуючись ст.ст.177,201,331 КПК України, ст.29 Конституції України, суд,
клопотання задоволити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львова, українцю, громадянину України, зареєстрованому у АДРЕСА_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:
- прибувати до суду за першим викликом;
- не відлучатись із населеного пункту, де він зареєстрований чи проживає без дозволу суду.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Негайно звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого у АДРЕСА_1 з під варти.
Виконання ухвали покласти на Управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1