Справа № 405/2022/16-к
УХВАЛА

31.08.2016 року Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Кіровоградського гарнізону ОСОБА_2 (25006, м. Кропивницький, вул. Шевченка, 3, тел. 22-16-69) від 31.08.2016 р. у кримінальному провадженні № 0002321 від 13 жовтня 2015 року про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , номера обслуги 2 гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки військової частини польова пошта НОМЕР_1 , молодшого сержанта,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що військовою прокуратурою Кіровоградського гарнізону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002321 від 13 жовтня 2015 року за підозрою військовослужбовця військової служби за мобілізацією ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 124 від 06 червня 2015 року молодшого сержанта військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги 2 гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, молодший сержант ОСОБА_3 , відповідно до ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV (далі Статутів), ст. ст. 1, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Разом з тим, молодший сержант ОСОБА_3 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді самовільного залишення місця служби в умовах особливого періоду, будучи придатним для проходження військової служби, 27 серпня 2015 року вирішив самовільно залишити місце служби базовий табір військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який розташовувався на НОМЕР_2 загальновійськовому полігоні за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення самовільного залишення місця служби в умовах особливого періоду, молодший сержант ОСОБА_3 27 серпня 2015 року самовільно залишив місце служби базовий табір військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , який розташовувався на НОМЕР_2 загальновійськовому полігоні за адресою: АДРЕСА_2 , та продовжує незаконно перебувати поза межами місця служби без поважних причин в умовах особливого періоду до теперішнього часу, проводячи службовий час на власний розсуд.

Враховуючи викладене, дії молодшого сержанта ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації.

29 лютого 2016 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру в порядку передбаченому КПК України для вручення повідомлень.

Того ж дня у зв`язку із неможливістю встановити місцезнаходження молодшого сержанта ОСОБА_4 , останній був оголошений у розшук.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мелітополь Запорізької області, українця, громадянин України, з базовою середньою освітою, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , номера обслуги 2 гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки військової частини польова пошта НОМЕР_1 , молодший сержант.

Переховуючись від органів досудового розслідування, молодший сержант ОСОБА_3 не вжив жодних заходів щодо повернення до місця служби та не заявив про себе до правоохоронних органів, а проводить час на власний розсуд поза межами місця служби та не з`являється на військову службу дотепер.

Вжитими заходами розшуку, встановити місцезнаходження молодшого сержанта ОСОБА_4 до цього часу не видалося за можливе.

Викладені обставини, що дають підстави підозрювати молодшого сержанта ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, підтверджуються зібраними матеріалами: повідомленням командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 про вчинення правопорушення, матеріалами службового розслідування, поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Поряд з цим, 29 лютого 2016 року військовою прокуратурою Кіровоградського гарнізону було направлено до Ленінського районного суду

м. Кіровограда клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, 29 лютого 2016 року слідчим суддею Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_7 винесено ухвалу про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Проте, 29 липня 2016 року вищевказана ухвала втратила законної сили.

Приймаючи до уваги те, що 29 липня 2016 року ухвала про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою втратила законної сили, а також те, що з

27 серпня 2015 року по теперішній час підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі, тривалий час переховується від органу досудового розслідування, чим перешкоджає проведенню слідчих дій та процесуальних рішень за кримінальним провадженням, виникла необхідність отримати дозвіл на затримання останнього з метою приводу до Ленінського районного суду

м. Кіровограда для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання.

Заслухавши прокурора та вивчивши надані матеріали слідчий суддя вважає необхідним надання дозволу на затримання ОСОБА_3 .

При цьому враховується, що відповідно до ч. 4 ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного відзначається, що відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ст. 177 КПК України відповідними ризиками визначено переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України (ч.1 ст. 183 КПК України).

Відповідно до пункту 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Встановлено, що ОСОБА_3 є повнолітньою працездатною особою і підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Після самовільного залишення ОСОБА_3 військової частини його місце перебування невідоме, що свідчить про свідоме переховування вказаної особи від органу досудового розслідування і перешкоджання кримінальному провадженню. До клопотання слідчого додані протоколи допиту свідків та матеріали військової частини, які підтверджують самовільне залишення ОСОБА_3 військової частини.

Викладене свідчить про наявність як обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, так і про існування ризику переховування вказаної особи від органів досудового розслідування і суду, в зв`язку з чим існує необхідність застосування відносно нього запобіжного заходу і саме у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які, ніж тримання під вартою, запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть запобігти ризику, що зазначений вище. Даний висновок відповідає положенням п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України.

Ч. 4 ст. 190 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд за клопотанням прокурора має право вирішити питання про повторне затримання з метою приводу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

При цьому відзначається, що клопотання про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою надійшло до Ленінського районного суду м. Кіровограда 29.02.2016 р., 29.07.2016 року ухвала слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.02.2016 року про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_3 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою втратила законну силу.

Таким чином, встановивши передбачені законом підстави для тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя окремо відзначає наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_3 переховується від органів досудового розслідування, в звязку з чим вважає необхідним надання дозволу на затримання вказаної особи з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного і керуючись ст.ст.177,183,187-190, 194 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора військової прокуратури Кіровоградського гарнізону ОСОБА_2 від 31.08.2016 р. у кримінальному провадженні № 0002321 від 13 жовтня 2015 року про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Затриманий на підставі даної ухвали ОСОБА_3 не пізніше 36 годин з моменту затримання повинен бути звільнений або доставлений до слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Дата втрати законної сили ухвалою 01.03.2017 р.

Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1