Ухвала
іменем України 9 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 1 грудня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000030 щодо ОСОБА_4 ,
встановила :
вироком Золочівського районного суду Харківської області від 20 серпня 2015 року
ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Дергачі Харківської області, проживаючого по АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Стягнуто із засудженого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 11695,06 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 1 грудня 2015 року цей вирок залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4 14 січня 2015 року, приблизно о 14 годині, знаходячись у приміщенні роздягальні у сараї № 1 на території СТОВ «Петрівське» по вул. Піонерській в смт. Золочів Харківської області, розпивав спиртні напої разом з ОСОБА_5 .

Під час сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, наніс ОСОБА_5 удар долонею руки в ушну раковину зліва, удар ногою в ділянку ребер зліва і удар коліном правої ноги в ділянку грудної клітини, заподіявши потерпілому закриту травму живота у вигляді розриву верхнього полюса селезінки з крововиливом в черевну порожнину і подвійного поперечного розриву лівої нирки по передній і по задній поверхні, з наявністю зачеревного крововиливу, що за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень; закриту травму грудної клітини у вигляді перелому задньо-бічних відрізків 9 і 10 лівих ребер, з наявністю крововиливу на лівій половині грудної клітини, що відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які потягли за собою довготривалий розлад здоров`я; синці на обличчі легкі тілесні ушкодження.
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду, призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції через неправильне застосування ст. 75 КК України та, як наслідок, м`якість призначеного покарання. Також вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК, оскільки апеляційний суд не перевірив належним чином доводи апеляції прокурора, не врахував, що ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується формально, вину не визнав. Вважає, що виправлення та перевиховання засудженого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого правопорушення та кваліфікація його дій у касаційному порядку прокурором не оспорюються.

Що стосується доводів прокурора про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України та м`якість призначеного ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

З судових рішень убачається, що прокурор, не погоджуючись із покаранням, призначеним ОСОБА_4 із застосуванням ст. 75 КК України, звернувся з апеляційною скаргою на вирок суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи кримінальне провадження в межах поданої апеляції, зазначила, що при призначенні покарання районний суд урахував ступінь тяжкості вчиненого засудженим правопорушення, дані про особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується формально, працює трактористом СТОВ «Петрівське», не одружений, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку лікаря-психіатра.

Визнав суд обставиною, що обтяжує покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та не встановив таких, що його пом`якшують.

Суд обґрунтовано зазначив, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи у ОСОБА_4 наявна легка розумова відсталість з поведінковими порушеннями. За своїм психічним станом він може усвідомлювати свої дії і керувати ними. В період часу, до якого відносяться події інкримінованого правопорушення, ОСОБА_4 знаходився поза будь-якого хворобливого розладу психічної діяльності, а знаходився у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації. При цьому, він міг у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_6 в дійсний час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Взято судом до уваги та обґрунтовано враховано при призначенні покарання із застосуванням звільнення від його відбування і обмежену осудність ОСОБА_4 , як того вимагає ч. 2 ст. 20 КК України.

Крім того, потерпілий ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив не позбавляти ОСОБА_4 волі реально, залишити без зміни рішення районного суду.

Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_4 та при звільненні від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд урахував усі обставини справи у сукупності, в тому числі й ті, на які посилався прокурор у апеляційній скарзі.

Призначене покарання є обґрунтованим, законним, справедливим і сприятиме перевихованню засудженого та попередженню нових злочинів. Колегія суддів погоджується з судовими рішеннями про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства.
Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Всі доводи апеляції прокурора щодо м`якості призначеного покарання належним чином перевірені, на них надані змістовні відповіді. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Інших доводів, які були б підставами для зміни чи скасування судового рішення у касаційній скарзі прокурора не наведено.
Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 1 грудня 2015 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3