Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
04 липня 2016 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 на вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 13 квітня 2016 року по кримінальному провадженню №0000334 стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Довгошиї Млинівського району Рівненської області, де проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України,

за участю прокурора Бернадської- ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_5 просить вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 13 квітня 2016 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

На обґрунтування цих вимог апелянт зазначив, що вчинений обвинуваченим злочин триваючий, поєднаний з використанням додаткових засобів, людських та матеріальних ресурсів. При цьому, ОСОБА_6 ввів в оману своїх знайомих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо своїх дійсних намірів, чим втягнув їх у вчинення злочинних дій.

Крім того, апелянт вказав, що обвинувачений ніде не працює, не має сталого джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків, що свідчить про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства. При цьому потерпілий не погоджується з розміром завданої йому матеріальної шкоди, зазначеної у вироку, оскільки експертна оцінка двигуна не проводилась.

Вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 13 квітня 2016 _______________________________________________________________________________________________

№ 11кп/787/381/ 2016 р. Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_11

Категорія: ч. 1 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_1

року ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 80 годин.

Судом вирішено питання стосовно речових доказів по справі.

ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за те, що на початку травня 2015 року о 15 год. 00 хв., маючи корисливий мотив на викрадення чужого майна, реалізуючи свій протиправний намір приїхав кінною підводою на територію ТОВ «Довгошиїбудкомплект» в с. Довгошиї Млинівського району Рівненської області, де скориставшись допомогою ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , яких ввів в оману щодо дійсних своїх намірів, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, викрав з непрацюючого екскаватора моделі ЄО 3322А належний ОСОБА_5 непридатний для використання за цільовим призначенням розукомплектований двигун марки «СМД 14» вагою 370 кг за ціною 3 грн. 50 коп. за 1 кг, загальною вартістю 1295 грн., та якого, завантаживши на підводу з допомогою ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , поїхав з місця події, після чого розпорядився ним на власний розсуд, в результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника потерпілого - адвокта ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив відмовити у задоволенні апеляційних вимог, міркування прокурора ОСОБА_13 про законість вироку та залишення його без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за викладених у вироку обставин, є вірним, відповідає фактичним обставинам даного провадження і підтверджений наявними у справі доказами, які за згодою всіх учасників провадження, у тому числі й ОСОБА_6 , досліджувались в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК, і в апеляційній скарзі не оспорюється.

Згідно вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, покарання повинно бути призначене з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до роз`яснень, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №3 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та призначив ОСОБА_6 покарання, яке відповідає як тяжкості вчиненого злочину, так й особі обвинуваченого. Так, судом було враховано пом`якшуючі покарання обставини - щире каяття ОСОБА_6 , сприяння у розкритті злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та дані про особу обвинуваченого. Зважаючи на те, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, вчинив злочин середньої тяжкості, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства у виді громадських робіт. При цьому, враховуючи встановлені обставини, покарання у виді позбавлення волі, яке йому просить обрати апелянт, колегія суддів вважає таким, що не відповідає як ступеню тяжкості кримінального правопорушення, так і особі обвинуваченого, через суворість.

Крім того, враховуючи те, що судом, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК, за згодою усіх учасників кримінального провадження, у тому числі й потерпілого ОСОБА_5 , було визначено спрощений порядок дослідження доказів, тому колегія суддів не перевіряє апеляційні доводи потерпілого щодо розміру завданої йому шкоди, що ніким не оспорювались під час судового розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що призначене ОСОБА_6 покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, тому підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційних вимог потерпілого не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 13 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками апеляційного розгляду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

_______________ _____________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3