УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/4278/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.189 ч.2 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2016 року
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
Іменем України
26 травня 2016 року м. Житомир
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000391 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Житомирського районного суду м. Житомира від 19 січня 2016 року,
за участю:
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а:
вироком Житомирського районного суду м. Житомира від 19 січня 2016 року,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинського Житомирської області, зареєстрованого в квартирі АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189, ч.3 ст.206 КК України та призначено покарання:
-за ч.3 ст. 206 КК України - сім років позбавлення волі;
-за ч.4 ст.189 КК України - одинадцять років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна належного обвинуваченому.

На підставі ч.1-3 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання за сукупністю злочинів одинадцять років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання призначене вироком Соломенського районного суду м. Києва від 19 липня 2013 року і остаточно призначено покарання - дванадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна належного обвинуваченому.
Початок строку відбування покарання постановлено рахувати з 31 березня 2014 року.
Запобіжний захід залишено попередній - тримання під вартою. Строк попереднього ув`язнення ухвалено зарахувати у відповідності до положень ч. 5 ст. 72 КК України до призначеного покарання.
Речові докази:
-автомобіль марки "Мерседес-Бенц Віто 115", реєстраційний номер "
НОМЕР_1 " ухвалено конфіскувати;
-гроші в сумі 1000 доларів США, 1400 гривень, ніж, мобільні телефони
"Нокіа", "Самсунг", "Айфон" та "Айфон 4С", дві сім карти, газовий балончик - конфіскувати;
-дозвіл на зброю ОСОБА_6 - передати уповноваженому органу для
прийняття рішення по суті;
- 3 системні блоки - залишити законному власнику;
- DVD диск, візитка "Луцьк - експрес", візитка на ОСОБА_9 , CD диск, флешка "Kingston", документи та записник "Укрсплав" - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу зберігання;
- гумову палицю, дерев`яну біту, балаклаву - знищити;
- майно обвинуваченого, на яке накладено арешт, зокрема револьвер марки "СКАТ ІРк", серії НОМЕР_2 , мисливський нарізний карабін марки "Форт-202", серії НОМЕР_3 , звернути у дохід держави в рахунок виконання покарання у вигляді конфіскації майна.
Стягнуто з ОСОБА_6 процесуальні витрати у справі на користь НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області в розмірі 1 585, 09 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят п`ять) гривень.
Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 15 061, 80 (п`ятнадцять тисяч шістдесят одна) гривень на відшкодування майнової та 1 000 (одна тисяча) гривень на відшкодування моральної шкоди.
Згідно вироку суду, на початку 2013 року, Особа 1, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження (далі за текстом скорочено - Особа 1), з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а саме вимагання чужого майна та протидії законній господарській діяльності, поєднаній з пошкодженням майна громадян, з числа знайомих між собою осіб, організував стійку злочинну групу, для спільного неодноразового вчинення злочинів на тривалий період часу, яка характеризувалась наявністю керівника і організатора злочинної групи, розробленого єдиного плану вчинення кожного злочину, відомого всім учасникам групи, стійкими зв`язками і розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, розподілом між учасниками групи цінностей здобутих злочинним шляхом.
До складу даної стійкої організованої злочинної групи, окрім Особи 1 також увійшли мешканці Житомирської та Чернігівської областей Особа 2, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження (далі за текстом скорочено Особа 2 та ОСОБА_6 , а також ряд невстановлених слідством осіб.
Вказана організована група характеризувалася попередньою зорганізованістю в спільне об`єднання для вчинення злочинів, стабільністю, згуртованістю та стійкістю свого складу, наявністю загальних правил поведінки, тривалістю злочинної діяльності, конспіративністю, розробкою та узгодженням планів і способів злочинної діяльності та вчинення кожного злочину, домовленістю і готовністю до постійного вчинення злочинів кожним із учасників групи та отримання матеріальних благ від такої діяльності на постійній основі.
Члени злочинного угрупування мали єдиний намір на вимагання чужого майна та протидії законній господарській діяльності, поєднаній з пошкодженням майна, використовували для вчинення злочинної діяльності та координації своїх дій автотранспорт для транспортування до місць скоєння злочинів, перевезення знарядь скоєння злочинів; користувались мобільними телефонами для підтримання зв`язку між собою.
Для досягнення злочинної мети членами організованої злочинної групи заздалегідь був розроблений план злочинної діяльності, згідно якого розподілялись ролі кожного учасника групи.
Згідно з розподілом ролей Особа 1 здійснював загальне керівництво організованою групою по вчиненню вимагання чужого майна та протидії законній господарській діяльності, поєднаній з пошкодженням майна, планував вчинення злочинів та розподіляв функції учасників групи, спрямовані на досягнення розробленого ним плану, відомого всім учасникам групи; вказував конкретні об`єкти злочинних посягань учасникам групи; а також забезпечував засобами пересування, і фінансував злочинну діяльність групи шляхом оплати витрат, пов`язаних з перевезенням членів організованої групи, розподіляв кошти за виконання ними відповідних функцій, надавав кошти, потрібні безпосередньо для вчинення злочинів.
Особа 2, діючи згідно розробленого плану, за вказівкою Особа 1, здійснював безпосереднє керівництво учасниками організованої групи по вчиненню вимагання чужого майна та протидії законній господарській діяльності, поєднаній з пошкодженням майна; підібрав інших учасників організованої злочинної групи та довів їм спільний план вчинення злочинів та вимоги до них з приводу порядку та правил участі у вчиненні злочину; спільно з Особою 1 приймав участь у безпосередньому плануванні вчинення злочинів та розподіляв функції учасників групи, спрямовані на досягнення розробленого ними плану, відомого всім учасникам групи; визначав та вказував іншим учасникам організованої групи конкретні об`єкти злочинних посягань учасникам групи; забезпечував засобами для полегшення вчинення злочинів; безпосередньо приймав участь у вчиненні злочинів; спільно з організатором злочинної групи Особою 1 розподіляв кошти, отримані в результаті вчинення злочинів між учасниками групи.
ОСОБА_6 , згідно розробленого та доведеного всім учасникам організованої групи спільного плану вчинення злочинів, виступив виконавцем, взявши безпосередню участь у вчиненні вимагання. Будучи обізнаним про осіб потерпілих, а також про вид і порядок їх господарської діяльності, маючи у якості підлеглих - осіб, родом з Новограда-Волинського району Житомирської області, здійснюючи безпосереднє керівництво їх діями та надаючи їм вказівки щодо вчинення тиску (як фізичного так і психологічного) на потерпілих, попередньо погодивши їх з Особами 1 та 2, визначав об`єкти злочинного посягання (ТРК "Стейк-Хаус" в с. Березівка Житомирського району Житомирської області та ресторанний комплекс в с. Улашанівка Червоноармійського району Житомирської області, а також господарська діяльність перевізників: ПП " ОСОБА_11 ", ФОП ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_13 , ФОП ОСОБА_14 ), місце та спосіб вчинення злочину, тактику поведінки та функції кожного учасника організованої групи. Безпосередньо приймав участь у вчинення злочинів.
Невстановлені слідством особи, згідно розробленого та доведеного всім учасникам організованої групи спільного плану вчинення злочинів, за вказівкою ОСОБА_6 та Особи 2 безпосередньо приймали участь у вчиненні злочинів, пов`язаних з вимаганням чужого майна та протидії законній господарській діяльності, поєднаній з пошкодженням майна громадян, на території Житомирської області та м. Києва.
Для полегшення вчинення злочинів та подолання можливого опору зі сторони потерпілих, члени організованої групи, а саме ОСОБА_6 , для ефективного функціонування злочинної групи, придбав револьвер марки "СКАТ ІРк", серії НОМЕР_2 , калібру 9 мм Р.А./9 мм Я, який згідно висновку експерта НДЕКЦ при УМВС №1/425 від 12.05.2014 є короткоствольною вогнепальною зброєю гладко ствольним револьвером марки "СКАТ ІРк", серії НОМЕР_2 , калібру 9 мм Р.А./9 мм R, та призначеною для відстрілу патронів, споряджених метальними снарядами несмертельної дії калібру 9 мм Р.А./9 мм R разом з набоями.
Мобільність організованої Особою 1 злочинної групи при вчиненні злочинів забезпечувалась використанням ряду транспортних засобів, невстановлених органом досудового розслідування, а також автомобіля марки "MERCEDES-BENZ Vito 115", державний реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", яким керував ОСОБА_6 , та автомобіля марки "MERCEDES-BENZ", державний реєстраційний знак " НОМЕР_4 ", яким керував Особа 2, які використовувались для переміщення учасників групи та перевезення отриманих злочинним шляхом речей та коштів.
Постійний зв`язок між учасниками злочинної групи, координацій спільних дій, попередження про наявність загрози виявлення злочинної діяльності, забезпечувались наявністю мобільного зв`язку між ними за абонентськими номерами: "Київстар", "ЛАЙФ" та "МТС", яким користувався Особа 1: № НОМЕР_5 , якими користувався Особа 2: № НОМЕР_6 та № НОМЕР_7 , якими користувався ОСОБА_6 : № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 , № НОМЕР_12 .
В спілкуванні члени організованої злочинної групи, в тому числі і по мобільному телефону, з метою приховування від сторонніх осіб змісту розмов, використовували умовні фрази, пов`язані із підготовкою та вчиненням вимагання чужого майна.
Для досягнення злочинної мети члени організованого Особою 1 злочинного угрупування - ОСОБА_6 та Особа 2, а також інші невстановлені слідством особи, які не входили до складу організованої групи, а діяли за попередньою змовою з ними, протягом періоду з лютого 2013 по березень 2014 років скоїли ряд тяжких та особливо тяжких злочинів, а саме вимагання чужого майна та протидію законній господарській діяльності, поєднаній з пошкодженням майна за наступних обставин.
Так, в лютому 2013 року Особи 1, 2 та ОСОБА_6 , діючи у складі організованої групи, з відома інших учасників злочинної групи, визначивши вчинення злочинів, як основне джерело для здобуття коштів та матеріальних благ для свого існування, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вчинення умисних злочинів, спрямованих на незаконне вимагання передачі чужого майна, протидію законній господарській діяльності приватних підприємців - перевізників, шляхом пошкодження належного їм майна, розробили спільний план, відповідно до якого Особа 1 контролював вчинення злочинів, а ОСОБА_6 та Особа 2 виступили безпосередніми організаторами та виконавцями їх вчинення спільно з рядом невстановлених слідством осіб.
Об`єктом посягання членами організованої групи було вибрано пасажирських перевізників з м. Києва до інших регіонів України.
Першою ідеєю злочинного плану було вимагання незаконного отримання коштів у визначеній ними сумі з кожного рейсу маршрутного мікроавтобуса за не перешкоджання у законній господарській діяльності та наданні можливості вільно пересуватись за визначеними маршрутами та зупинятись на визначених зупинках, зокрема і на автостанціях в м. Києві. В іншому випадку власникам зазначених маршрутних мікроавтобусів висловлювалась погроза пошкодження транспортних засобів чи спричинення тілесних ушкоджень водіям, у зв`язку з чим вказані транспортні засоби не зможуть у подальшому перевозити пасажирів та приносити їх власникам прибуток від законної господарської діяльності.
Крім того, іншим об`єктом злочинного посягання було обрано ряд приватних підприємців та приватних підприємств, які надають послуги громадського харчування на автошляхах державного значення та у яких, відповідно до затверджених планів маршруту, зупиняються для перепочинку маршрутні мікроавтобуси, зокрема ТРК "Стейк-Хаус" в с. Березівка Житомирського району Житомирської області та ресторанний комплекс в с. Улашанівка Червоноармійського району Житомирської області.
Другою ідеєю злочинного плану було вимагання незаконного отримання коштів у визначеній ними сумі з кожного маршрутного мікроавтобуса, який буде протягом дня зупинятись на території вказаних закладів, за не перешкоджання у законній господарській діяльності та наданні можливості зупинятись визначеним маршрутним мікроавтобусам. В іншому випадку власникам зазначених закладів висловлювалась погроза того, що зазначені маршрутні мікроавтобуси, які ними будуть контролюватись в результаті виконання першої частини злочинного плану, до їх закладів заїжджати не будуть, у зв`язку з чим вказані заклади не будуть мати відповідних прибутків від ведення своєї законної господарської діяльності.
Судом було встановлено чотири епізоди протиправних діянь:
Епізод № 1 - ч. 4 ст. 189 КК України:
З метою впровадження в дію злочинного плану організованої групи, 7 лютого 2013 року, у невстановлений слідством точний денний час, Особа 2, діючи за узгодженням з ОСОБА_6 та Особою 1, спільно з рядом невстановлених слідством осіб, маючи намір на незаконне вимагання передачі чужого майна, поєднаного з обмеженням прав, свобод або законних інтересів громадян, прибув на зупинку маршрутних мікроавтобусів, водії яких надавали послуги по перевезенню пасажирів, яка знаходиться по вул. Вокзальній, 1 в м. Києві. З метою демонстрування дійсності своїх погроз та унеможливлення будь-якого опору їх діям з боку водіїв зазначених транспортних засобів, невстановлені слідством особи, діючи за вказівками Особа 2, за погодженням з іншими учасниками організованої групи - Особою 1 та ОСОБА_6 , діючи умисно, шляхом розрізання та розбиття, пошкодивши колеса та вікна в одному з невстановлених слідством мікроавтобусів, висловили присутнім водіям та диспетчерам незаконну претензію з приводу того, що ті працюють на контрольованій ними території, заробляють гроші, а також наказали терміново викликати до них власників маршрутних мікроавтобусів.
Сприймаючи реально погрози та вимоги Особи 2 та невстановлених слідством осіб, присутні під час зазначених подій водії та диспетчери повідомили про їх вимогу власників маршрутних мікроавтобусів, якими вони керують.
Отримавши зазначену вимогу, в цей-же день на початку лютого 2013 року, у невстановлений слідством денний час, фізичні особи - підприємці (далі ФОП) ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які надають послуги з пасажирських перевезень сполученням "Рівне - Київ", та мають у власності ряд маршрутних мікроавтобусів, прибули на місце зупинки зазначених мікроавтобусів поблизу вокзалу АДРЕСА_2 .
Зустрівшись з перевізниками - ФОП ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_13 та ФОП ОСОБА_14 , Особа 2, діючи відповідно до попередньо узгодженого з Особою 1, ОСОБА_6 та невстановленими слідством особами планом, висловив погрози фізичної розправи потерпілим у разі намагання останніми вчинити будь-які дії, спрямовані на припинення злочину чи викриття їх злочинної діяльності, а також здійснив демонстрацію сили у вигляді певної кількості залучених ним осіб, і причетності їх до кримінального світу, створив ситуацію, які потерпілі сприйняли як реальну загрозу власному життю та здоров`ю, життю та здоров`ю працюючих у них водіїв, пасажирів маршрутних мікроавтобусів, що користуються їх послугами.
Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, Особа 2, діючи за узгодженням та попередньою змовою з іншими членами організованої групи, висловив ФОП ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_13 та ФОП ОСОБА_14 незаконну вимогу про передачу їм у подальшому щоденно грошових коштів з кожного рейсу транспортного засобу - маршрутного мікроавтобуса, з розрахунку від 50 до 300 гривень, у залежності від пасажировмісності транспортного засобу та кількості пасажирів, висловивши при цьому погрозу пошкодженням зазначених транспортних засобів або взагалі припиненні можливості їх подальшого функціонування на вказаному вокзалі у разі невиконання його вимог.
У подальшому, в період часу з початку весни 2013 року до березня 2014 року, за невстановлених слідством точних обставин, ОСОБА_6 , діючи повторно, неодноразово, за погодженням та попередньою змовою з іншими учасниками організованої групи, перебуваючи на території м. Києва, Київської та Житомирської областей, з метою доведення до кінця злочинного умислу, направленого на заволодіння шляхом вимагання майном чужих осіб, а саме - ФОП ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_13 та ФОП ОСОБА_14 , продовжив здійснення психологічного тиску на останніх, вимагаючи у них кошти у визначених Особа 2 сумах, висловлюючи при цьому погрози про застосування насильства у разі відмови виконувати їх незаконні вимоги.
Сприймаючи реально погрози Особи 2 та ОСОБА_6 , які діяли у складі організованої групи, спільно з Особою 1 та невстановленими слідством особами, ФОП ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_13 та ФОП ОСОБА_14 погодились на передачу членам організованої групи коштів, при умові сплати ними щоденно сум від 50 до 800 гривень кожна, в залежності від наповнюваності їх маршрутних мікроавтобусів на кожен рейс та пасажировмісності вказаних мікроавтобусів. Після цього, у період з березня 2013 року по березень 2014 року, ФОП ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_13 та ФОП ОСОБА_14 щоденно передавали ОСОБА_6 та невстановленим слідством особам, які діяли за його вказівкою, кошти в сумі від 50 до 800 гривень кожна, в залежності від обумовлених обставин, а останній, діючи спільно та за погодженням з іншими учасниками організованої групи - Особами 1, 2 та невстановленими слідством особами, незаконно приймав їх.
У подальшому зазначені кошти Особою 1 розділялись між учасниками організованої групи.
Епізод № 2 - ч. 4 ст. 189 КК України:
Продовжуючи свої злочинні дії, з метою впровадження в дію свого злочинного плану, у першій половині вересня 2013 року, Особи 1, 2, ОСОБА_6 та невстановлені слідством особи, діючи відповідно до попередньо узгодженого плану, маючи намір на незаконне вчинення повторного вимагання передачі чужого майна поєднаного з обмеженням прав, свобод або законних інтересів потерпілих, визначили об`єктом посягання торгівельно-розважального комплексу "Стейк-Хаус" (ТРК "Стек-Хаус"), розташований по АДРЕСА_3 , власниками якого являється громадяни ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
Після цього, 14 вересня 2013 року, близько 9 годин 30 хвилин, ОСОБА_6 та Особа 2, діючи відповідно до розподілених ролей, за погодженням та попередньою змовою з іншими учасниками організованої групи - Особою 1 та невстановленими слідством особами, прибули на територію ТРК "Стейк-Хаус", що по вулиці Леніна, 104, с. Березівка Житомирського району Житомирської області, перебуваючи на якій повторно незаконно висловили вимогу власникам вищевказаного комплексу ОСОБА_15 та ОСОБА_16 сплачувати їм щоденно грошові кошти в сумі 50 гривень за кожний маршрутний мікроавтобус перевізників "Луцьк- Експрес", "Шалена черепаха", "Спринтер-Люкс", "Вояж", "Наталі" та інших, які здійснюють планову зупинку на короткочасний відпочинок на стоянці, розташованій на території ТРК "Стейк-Хаус".
В разі відмови громадян ОСОБА_15 та ОСОБА_16 виконати незаконні вимоги організованої Особою 1 злочинної групи, останнім було висловлено погрозу у перешкоджанні їх законній господарській діяльності, шляхом вчинення дій, які призведуть до того, що вказані маршрутні мікроавтобуси не будуть зупинятись на території ТРК "Стейк-Хаус" та потерпілі у зв`язку з цим понесуть значне недоотримання прибутків від своєї господарської діяльності.
Сприймаючи погрози ОСОБА_6 та Особи 2 як реальну загрозу обмеження їх прав, однак маючи намір захистити свої інтереси шляхом звернення до правоохоронних органів та залучення охорони, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 відмовились виконувати незаконні вимоги членів організованої Особою 1 злочинної групи.
Не припиняючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння шляхом вимагання чужим майном, яке належить ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , у період з вересня 2013 року до березня 2014 року, ОСОБА_6 , діючи відповідно до попередньо узгодженого плану з Особами 1, 2 та невстановленими слідством особами, за невстановлених слідством точних обставин, продовжив неодноразово повторно висловлювати ОСОБА_15 та ОСОБА_16 незаконну вимогу сплачувати їм щоденно грошові кошти в сумі 50 гривень за кожний маршрутний мікроавтобус перевізників "Луцьк-Експрес", "Шалена черепаха", "Спринтер-Люкс", "Вояж", "Наталі" та інших, які здійснюють планову зупинку на короткочасний відпочинок на стоянці, розташованій на території ТРК "Стейк-Хаус", на що потерпілі висловлювали відмову.
Епізод № 3 - ч. З ст. 206 КК України:
Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на протидію законній господарській діяльності ФОП ОСОБА_12 та на виконання всіх дій для доведення до кінця злочинних дій по заволодінню чужим майном ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , шляхом вимагання, обмеження таким чином їх прав та створення ситуації, за якої останні погодились би на їх незаконну вимогу, восени 2013 року, у невстановлений слідством точний день та час, ОСОБА_6 , діючи відповідно до попередньо узгодженого плану з Особами 1, 2 та невстановленими слідством особами, перебуваючи на вокзалі, що по АДРЕСА_2 , почав здійснювати психологічний тиск на водіїв перевізника - ФОП ОСОБА_12 , яка надає послуги з пасажирських перевезень сполученням "Рівне - Київ", та під час розмови з ними вимагати, щоб останні здійснювали зупинку на відпочинок не на території ТРК "Стейк-Хаус", що в с. Березівка Житомирського району Житомирської області, а біля придорожнього ресторанного комплексу в с. Улашанівка Червоноармійського району Житомирської області, який належить ОСОБА_17 , при цьому, в разі не виконання їх вимог, погрожував фізичною розправою водіям та пошкодженням транспортних засобів, на яких вони здійснюють пасажирські перевезення.
Крім того, у вказаний період, ОСОБА_6 , не припиняючи своїх злочинних дій, які були направленні на незаконне вимагання передачі чужого майна у ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також на протидію законній господарській діяльності перевізника ФОП ОСОБА_12 , зокрема обмеженні законних прав та інтересів останньої, діючи відповідно до попередньо узгодженого плану з іншими учасниками організованої групи - Особами 1, 2 та невстановленими слідством особами, викликав по телефону на бесіду до м. Києва вказаного перевізника. Перебуваючи разом з Особою 2 на території центрального вокзалу, що по АДРЕСА_2 , в денний час, під час розмови з ФОП ОСОБА_12 висловили свою вимогу про зміну вказаним перевізником маршруту його транспортних засобів - маршрутних мікроавтобусів, а саме зупинки на відпочинок біля придорожнього комплексу в с. Улашанівка Червоноармійського району Житомирської області, а не на території ТРК "Стейк-Хаус", що в с. Березівка Житомирського району Житомирської області, при цьому погрожуючи фізичною розправою водіям належних їй транспортних засобів та пошкодженням вказаних транспортних засобів.
Сприймаючи погрози ОСОБА_6 та Особи 2 як реальну загрозу життю та здоров`ю її найманих працівників, а також загрозу цілісності належного їй майна, розуміючи, що виконуючи вимогу останніх, вона вимушена відхилитись від маршруту, який передбачений Угодою про нерегулярні перевезення, перевізник - ФОП ОСОБА_12 була вимушена змінити маршрут перевезень, а саме зупинку на відпочинок з території ТРК "Стейк-Хаус" в с. Березівка Житомирського району на придорожній ресторанний комплекс в с. Улашанівка Червоноармійського району Житомирської області.
Тобто Особи 1, 2, ОСОБА_6 та невстановлені слідством особи неодноразово, повторно вчинили дії, направлені на протидію законній господарській діяльності ФОП ОСОБА_12 , висловлюючи вимогу виконання дій, які обмежують законні права та інтереси потерпілої та доведення до кінця дій пов`язаних із вимаганням майна потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , та крім цього і дії, направлених на протидію законній господарській діяльності останніх також.
Епізод № 4 - ч. З ст. 206 КК України:
Крім цього, в перших числах грудня 2013 року, у невстановлений слідством точно день та час, ОСОБА_6 , не припиняючи своїх злочинних дій, які були направленні на доведення до кінця дій пов`язаних із заволодінням чужим майном ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , шляхом вимагання, а також на протидію законній господарській діяльності перевізника торгівельної марки "Луцьк - Експрес", співвласниками якої являються ОСОБА_18 та ОСОБА_10 , діючи відповідно до попередньо узгодженого плану з іншими учасниками організованої групи - Особи 1, 2 та невстановленими слідством особами, перебуваючи разом з Особою 2 на території центрального вокзалу, що по вул. Вокзальній, 1 в м. Києві, діючи повторно, висловили свою вимогу до водіїв зазначеного перевізника про зміну маршруту його транспортних засобів - маршрутних мікроавтобусів, а саме зупинки на відпочинок біля придорожнього комплексу в с. Улашанівка Червоноармійського району Житомирської області, а не на території ТРК "Стейк-Хаус", що в с. Березівка Житомирського району Житомирської області, при цьому погрожуючи фізичною розправою водіям належних їм транспортних засобів та пошкодженням вказаних транспортних засобів.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , діючи у складі організованої групи відповідно до попередньо узгодженого плану з Особами 1, 2 та невстановленими слідством особами, не припиняючи своїх злочинних дій, які були направленні на протидію законній господарській діяльності перевізника - приватного підприємця ОСОБА_10 та ОСОБА_18 , які здійснюють пасажирські перевезення сполученням "Луцьк - Київ", зокрема обмеженні законних прав та інтересів останніх, почав здійснювати дзвінки на телефон офісу вказаного перевізника № НОМЕР_13 , який розташований в АДРЕСА_4 . Зокрема 17 грудня 2013 року о 14 годині 26 хвилин, під час одного з таких дзвінків та спілкуванні з співвласником торгової марки "Луцьк - Експрес" ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Києві, повторно висловив вимогу про зміну вказаним перевізником маршруту його транспортних засобів - маршрутних мікроавтобусів, який передбачений Паспортом автобусного маршруту регулярних перевезень №0099-13, та зупинки на короткочасний відпочинок біля придорожнього комплексу в с. Улашанівка Червоноармійського району Житомирської області, а не на території ТРК "Стейк-Хаус", що розташований по вул. Леніна, 104 в с. Березівка Житомирського району Житомирської області, а почувши відмову, висловив погрозу пошкодження належних йому транспортних засобів - маршрутних мікроавтобусів та зриву рейсів з перевезення громадян.
Втілюючи свої погрози, ОСОБА_6 , діючи відповідно раніше узгодженого плану з іншими учасниками організованої групи - Особами 1, 2 та невстановленими слідством особами, з метою протидії законній господарській діяльності ОСОБА_10 та ОСОБА_18 , які являються співвласниками торгівельної марки "Луцьк-Експрес", з метою залякування вказаних перевізників та досягнення результату своїх незаконних вимог, у невстановлений слідством час та день в першій половині грудня 2013 року, в телефонній розмові та в інший спосіб надав вказівку іншим учасникам групи - невстановленим слідством особам, про необхідність пошкодження коліс у транспортних засобах - маршрутних мікроавтобусах, які здійснюють перевезення маршрутом сполученням "Луцьк-Київ" та належать ПП ОСОБА_10 та ОСОБА_18 .
Виконуючи визначене завдання, 17 грудня 2013 року близько 5 години, невстановлені слідством особи, діючи за вказівкою ОСОБА_6 та за узгодженням з Особами 1, 2, з метою протидії законній господарській діяльності ОСОБА_10 та ОСОБА_18 , які являються співвласниками торгівельної марки "Луцьк-Експрес", з метою залякування вказаних перевізників та досягнення результату своїх незаконних вимог, перебуваючи в районі зупинки громадського транспорту, розташованої навпроти магазину "М`ясна точка", що по вул. Пушкіна, 8 в м. Новоград-Волинський Житомирської області, вчинили умисне пошкодження чужого майна, а саме шляхом різання невстановленими слідством предметами пошкодили два колеса мікроавтобуса марки "Фольксваген-Карастер", реєстраційний номер " НОМЕР_14 ", що належить ПП ОСОБА_10 , який здійснював перевезення пасажирів сполученням "Луцьк-Київ", чим спричинили ОСОБА_10 та ОСОБА_18 шкоди на загальну суму 2 380 гривень.
Крім того, виконуючи визначене завдання, 19 грудня 2013 року близько 21 години 40 хвилин, невстановлені слідством особи, діючи за вказівкою ОСОБА_6 та за узгодженням з Особами 1, 2, з метою протидії законній господарській діяльності ОСОБА_10 та ОСОБА_18 , які являються співвласниками торгівельної марки "Луцьк-Експрес", з метою залякування вказаних перевізників та досягнення результату своїх незаконних вимог, перебуваючи на території ТРК "Стейк Хаус", розташованого по вул. Леніна, 104 в с. Березівка, Житомирського району Житомирської області, повторно вчинили умисне пошкодження чужого майна, а саме шляхом різання невстановленими слідством предметами пошкодили чотири колеса та розбили 3 вікна мікроавтобуса марки "Фольксваген-Карастер", державний реєстраційний знак " НОМЕР_15 ", що належить ПП ОСОБА_10 , який здійснював перевезення пасажирів сполученням "Луцьк-Київ", чим спричинили ОСОБА_10 та ОСОБА_18 шкоди на загальну суму 13 064 гривень.
Після вказаних злочинних дій співвласник торгівельної марки "Луцьк-Експрес" ОСОБА_18 , реально сприймаючи вказані погрози очолюваної особою 1 організованої групи, усвідомивши їх як небезпечні для життя та здоров`я як його водіїв так і пасажирів, вимушений був тимчасово в період з січня по березень 2014 року змінити маршрут перевезень, а саме зупинку на короткочасний відпочинок з території ТРК "Стейк-Хаус" в с. Березівка Житомирського району Житомирської області на придорожній ресторанний комплекс в с. Улашанівка Червоноармійського району Житомирської області.
В свою чергу власники торгівельно-розважального комплексу ОСОБА_15 та ОСОБА_16 були обмежені в одержанні матеріальної вигоди з числа клієнтів - пасажирів, які користувались послугами торгівельної марки "Луцьк-Експрес".
Тобто Особи 1, 2, ОСОБА_6 та невстановлені слідством особи неодноразово, повторно вчинили дії, направлені на протидію законній господарській діяльності ПП ОСОБА_10 , а також ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , висловлюючи вимогу виконання дій, які обмежують законні права та інтереси потерпілих.
В апеляційній скарзі та доповненні до неї обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати. Звільнити його з під варти. Призначити новий судовий розгляд. Посилається на те, що вирок суду ухвалений незаконним складом суду і судом, який підлягав відводу. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Суд незаконно взяв на себе функції обвинувача. Колегією суддів порушувалися вимоги ст.ст. 5, 6 Європейської конвенції. Впродовж всього судового розгляду судом систематично порушувалося його право на захист. Судом не надано йому можливості виступити в судових дебатах. Вирок проголошувався у його відсутність. Не роз`яснено йому право на оскарження судового рішення, ознайомлення з матеріалами судового провадження та право на доставку в суд апеляційної інстанції. Вважає, що враховуючи його стан здоров`я, суд, зобов`язаний був проголосити вирок в режимі відеоконференції.
При вирішенні питань про продовження строку тримання під вартою, суд проявив упередженість, порушив загальні засади кримінального провадження, систематично, необґрунтовано продовжувалися строки тримання його під вартою. З боку обвинувачення жодного письмового клопотання про продовження строку тримання під вартою з зазначенням обґрунтувань наявності ризиків суду не подавалося. Ухвали про продовження строку тримання його під вартою не містять обгрунтувань та наведених доказів існування ризиків, жодних відомостей про врахування його стану здоров`я, відомостей про вирішення питання застосування альтернативних запобіжних заходів. Вважає, що він тримався та тримається під вартою незаконно, що колегією суддів вчинене відносно нього кримінальне правопорушення, і що колегія суддів мала заявити самовідвід. Суд проявив упередженість при залишенні тримання його під вартою після ухвалення вироку, при вирішенні клопотань сторони захисту, припустився фальсифікації журналу судового засідання.
Під час прийняття судових рішень суддя ОСОБА_19 знаходилася на лікарняному, а суддя ОСОБА_1 у відпустці. Судом першої інстанції було прийнято до розгляду обвинувальний акт, який не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та не містить чіткого та зрозумілого викладу обставин, які зазначені в ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню, на що він неодноразово звертав уваги колегію суддів першої інстанції. В судовому засіданні 24 березня 2015 року суд не дав йому можливості оголосити клопотання, в якому він зазначав про невідповідність обвинувального акта та наводив обставини для зміни запобіжного заходу. Судом не було дотримано вимоги ст. 370, 374 КПК України. У вироку переписані відомості з обвинувального акту, перекручені фактичні обставини, які встановлені в ході судового розгляду. У вступній частині вироку не наведено жодних даних про його стан здоров`я, не зазначено назву суду, який ухвалив відносно його вирок від 19 липня 2013 року. Зазначена судом судимість давала підстави застосувати до нього ч.4 ст. 70 КК України, а не ст. 71 КК України. У вироку відсутні висновки про кваліфікацію дій обвинуваченого, характеризуючи дані. Вирок містить недостовірну інформацію, а саме: в вступній частині зазначено, що він «не працюючий», а в мотивувальній частині містяться відомості про Громадську організацію «Київська сотня Кияни». Зазначає, що на час затримання він був не тільки засновником, але і директором даної організації. У вироку не наведені його показання з приводу пред`явленого обвинувачення, які він надавав в судовому засіданні, суд обмежився лише цитуванням уривків з показань. Також у вироку перекручені показання допитаних в судовому засіданні осіб: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 та логічний зміст викладених ними обставин. Крім того, судом проігноровано наявні докази його непричетності до пошкодження транспортних засобів, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження.
Від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 надійшло заперечення на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Вважає, що судом не було порушено право на захист ОСОБА_6 . Стосовно незаконного складу суду, то автоматизованою системою документообігу у відповідності до ст. 35 КПК України було визначено колегію суддів. Стороною захисту неодноразово подавалися клопотання про відвід складу суду, які розглядалися відповідно до вимог ст. 81 КПК України і визнавалися судом безпідставними. Клопотання обвинуваченого про відвід складу суду під час судового розгляду мали ознаки зловживання правом на відвід, з метою затягування кримінального провадження, залишалися без розгляду. Питання продовження строків тримання під вартою судом вирішувалися відповідно до вимог ст.ст. 197, 199, 331 КПК України. Щодо невідповідності вироку суду фактичним обставинам кримінального провадження, то обвинуваченим не наведено жодних доказів порушення закону, які є підставою для скасування вироку суду першої інстанції. Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 за станом здоров`я може утримуватися в умовах ізоляції. У ході судового розгляду судом було дослідженого характеризуючи дані обвинуваченого ОСОБА_6 . Покарання призначено ОСОБА_6 за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Стосовно не вірного відображення показів свідків у вироку суду, то суддя відобразив суть показань свідків.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, про залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
За матеріалами провадження при визначення колегії суддів для розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 секретарем канцелярії при формуванні протоколу розподілу справ між суддями, помилково був обраний шаблон, який не містить відомостей про суддів-учасників колегії у зв?язку з чим в протоколі розподілу кримінального провадження було визначено лише суддю ОСОБА_1 . Крім того, автоматизований розподіл проведено серед трьох суддів: ОСОБА_1 , ОСОБА_19 і ОСОБА_21 . До списку не було включено суддю ОСОБА_22 з причин, що він був доповідачем у попередньому призначенні. Як вбачається з матеріалів провадження, суддя ОСОБА_22 будь-якої участі у даному провадженні не приймав і інших підстав для виключення його із списку суддів для автоматизованого розподілу провадження щодо ОСОБА_6 не встановлено (т.4 а.п. 2-3, 69). У зв?язку з тим, що секретарем невіно було обрано шаблон, розпорядженням керівника апарату від 15.09.2014 року ( т.4 а.п.68) призначено повторний автоматичний розподіл провадження. Проте в порушення вимог ч.3 ст. 35 КПК України, участь в повторному розподілі провадження брали лише три судді із фактичної чисельності суддів даного суду, без врахування суддів ОСОБА_1 та інших, які на момент реєстрації матеріалів мали повноваження ( т.4 а.п. 69-70). Таким чином вирок ухвалено незаконним складом суду, що відповідно п.2 ч.2 ст.412 КПК України є істотним порушенням вимог КПК України та є безумовною підставою для скасування судового рішення. Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу ухвалення вироку незаконним складом суду є обґрунтованими.
Як вбачається з технічного засобу фіксування перебігу судового засідання, обвинувачений ОСОБА_6 , 18 січня 2016 року, в судовому засіданні заявив про перенос судових дебатів у зв?язку з поганим самопочуттям, у зв?язку з чим не виступав у судових дебатах та відмовився від останнього слова. Зазначені обставини суд першої інстанції залишив позаувагою. 19 січня 2016 року обвинувачений ОСОБА_6 не був доставлений в судове засідання, на проголошення вироку, оскільки як слідує з довідки наданої медичною частиною Житомирської установи виконання покарань, за станом здоров?я не може бути присутнім в судовому засіданні. Ненадання в порушення вимог ст. 364 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_6 можливості виступити в судових дебатах є порушення його права на захист, що є істотним порушенням вимог КПК України і відповідно ч.1 ст.412 КПК України тягне за собою скасування вироку.
Після одужання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції в порушення вимог ст. 376 КПК України, не доставив його до суду, не проголосив йому вирок, не роз?яснив його зміст, порядок і строк оскарження, право подати клопотання про помилування, право знайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявити клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Враховуючи наведене, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , що колегією суддів порушувалися вимоги ст. 6 Європейської конвенції, судом не надано йому можливості виступити в судових дебатах, вирок проголошувався у його відсутність, йому не роз`яснено право на оскарження судового рішення, ознайомлення з матеріалами судового провадження та право на доставку в суд апеляційної інстанції є обґрунтованими.
Крім цього, відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об?єктивно з?ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
В мотивувальній частині вироку згідно пункту 2 частини 3 статті 374 КПК України, у разі визнання особи винною зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визначення частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.
В пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 23.12.2005 року висловлена правова позиція, що при розгляді кримінальних справ про злочини вчинені стійкими злочинними об?єднаннями, суди мають досліджувати докази не лише стосовно конкретних злочинів, а й щодо тих ознак, які вказують на їх вчинення саме організованою групою, щодо виду об?єднання, мети його створення і плану злочинної діяльності, тривалості існування, матеріальної бази, кількісного складу, вербування нових членів, структури та ієрархії об?єднання, наявності в нього корупційних зв?язків, існування певних правил поведінки його членів, розподілу між ними функцій, тощо.
Згідно частини 5 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
Суд першої інстанції зазначених вимог закону та правової позиції Верховного Суду України щодо розгляду кримінальних проваджень про злочини вчинені організованою групою в повній мірі не дотримався.
Встановивши, що для вчинення злочинів, була створена стійка злочинна група, яка характеризувалася попередньою зорганізованістю в спільне об`єднання для вчинення злочинів, стабільністю, згуртованістю та стійкістю свого складу, наявністю загальних правил поведінки, тривалістю злочинної діяльності, конспіративністю, розробкою та узгодженням планів і способів злочинної діяльності та вчинення кожного злочину, домовленістю і готовністю до постійного вчинення злочинів кожним із учасників групи та отримання матеріальних благ від такої діяльності на постійній основі, судом у вироку не наведено доказів на підтвердження зазначених ознак.
За наведених обставин, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , що судом не було дотримано вимог ст. 370, 374 КПК України, в частині щодо вчинення злочину стійкою злочинною групою є обґрунтованими.
При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи обвинуваченого, що у вироку не наведені його показання з приводу пред`явленого обвинувачення, які він надавав в судовому засіданні, що суд обмежився лише цитуванням уривків з показань, а показання допитаних в судовому засіданні потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 та логічний зміст викладених ними обставин перекручені. У вироку наведено зміст показів обвинуваченого та потерпілих відповідно до вимог ст.374 КПК України. Закон не вимагає повного відтворення у вироку показів осіб, які були допитані, а лише їх зміст щодо підтвердження встановлених судом обставин чи мотиви неврахування показів.
Частиною 1 статті 92 КПК України передбачено, що обов?язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення в суді покладається на прокурора та в установлених законом випадках, на потерпілого.
Згідно частини 1 статті 358 КПК України протоколи слідчих (розшукових) дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи повинні бути оголошені в судовому засіданні за ініціативою суду або за клопотанням учасників судового провадження.
Закон не містить заборони суду оголошувати в судовому засіданні документи. Оголошувати документи під час судового провадження може суд або сторона провадження, яка подає ці документи. Як вбачається з технічного запису судового засідання та журналу судового засідання, суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався. За клопотанням прокурора до матеріалів судового провадження були долучені матеріали кримінального провадження, які оголошувалися за його ж клопотанням в судовому засіданні, тому доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , що суд незаконно взяв на себе функції обвинувача є необґрунтованими(т.2 а.п. 11-14, 43-45, 72-73).
Доводи обвинуваченого, що судом першої інстанції було прийнято до розгляду обвинувальний акт, який не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить чіткого та зрозумілого викладу обставин, які зазначені в ст. 91 КПК України і які підлягають доказуванню, що в судовому засіданні 24 березня 2015 року суд не дав йому можливості оголосити клопотання, в якому він зазначав про невідповідність обвинувального акта та наводив обставини для зміни запобіжного заходу є безпідставними. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Посилання, що обвинувальний акт не містить чіткого та зрозумілого викладу обставин, які зазначені в ст. 91 КПК України і які підлягають доказуванню носить суб?єктивний характер і у даному випадку не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору. Питання повернення обвинувального вирішується в порядку ст.314 КПК України, під час підготовчого судового засідання. Крім того, прокурор в порядку ст.338 КПК України наділений правом змінити обвинувачення під час судового розгляду. Щодо посилань обвинуваченого на ухвали апеляційного суду, в яких на його думку висловлена правова позиція з порушеного питання, то такі судові рішення не є джерелом права, які є обов?язковими для врахування при поверненні обвинувального акта прокурору.
Інші доводи обвинуваченого, щодо недоліків вироку, кваліфікації дій обвинуваченого, порушень вимог закону при розв`язанні клопотань, не можуть бути розв`язані колегією суддів, оскільки відповідно частини 2 статті 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність.
При новому судовому розгляді слід врахувати наведене, прийняти рішення відповідно до вимог закону.
Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про передачу провадження для розгляду до іншого суду, оскільки на його думку в Житомирському районному суді неможливо визначити колегію суддів то такі доводи не відповідають вимогам закону. Відповідно до ч.1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. Передача кримінального провадження до іншого суду можлива у випадках передбачених ст.34 КПК України, в тому числі коли в суді неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду. Відповідно штатної фактичної чисельності суддів, у Житомирському районному суді станом на 26 травня 2016 року працює сім суддів, що дозволяє утворити нову колегію суддів у даному провадженні.
Враховуючи вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 197 КПК України, колегія суддів з урахуванням фактичних обставин, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.206 КК України, правопорушення вчинив під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, що свідчить про наявні ризики, що він перебуваючи на волі може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкодити кримінальному провадженню іншим чином. Запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до ОСОБА_6 більш м?яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою неможливо. Враховуючи наведене колегія суддів вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід, тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Житомирського районного суду м. Житомира від 19 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати. Призначити новий судовий розгляд в Житомирському районному суді Житомирської області.
Обрати ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою строком на шістдесят днів, до 24 липня 2016 року.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.