В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.10.2016 Справа №607/10345/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000043 від 09.03.2016 року відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Гірське, Луганської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, проживаючої АДРЕСА_1 , завідувач матеріального складу квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_3

в с т а н о в и в :
Суд визнав доведеним, що обвинувачена ОСОБА_3 , будучи завідувачем матеріального складу КЕВ м. Тернопіль та матеріально відповідальною особою за ввірене майно печі чавунні цього військового формування, в порушення ст. 139 КЗпП України, вимог посадової інструкції та договору про повну матеріальну відповідальність, з корисливих мотивів, маючи умисел на незаконну розтрату зазначеного майна, у грудні 2014 року, перебуваючи на території складу КЕВ м. Тернопіль, розташованого за адресою: м. Тернопіль, вул. Лозовецька, 34, передала 104 печі чавунні невстановленим слідством особам, які не мають на них права, чим завдала державі збитки у розмірі 18 978 грн. 44 коп., тобто вчинила розтрату чужого майна, яке було ввірене особі.

14 вересня 2016 року між заступником військового прокурора Тернопільського гарнізону ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України. Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала свою винуватість у розтраті чужого майна, яке було ввірене особі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.191 КК України.

Крім того, згідно даної угоди прокурор, та обвинувачена дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.191 КК України. Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений узгодили міру покарання останній за вчинене нею кримінальне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів громадян, тобто 850 гривень.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 191 КК України та надала суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що вона повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.1 ст. 191 КК України, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, які їй роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачена зазначила, що вказана угода про визнання її винуватості укладена нею з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Судом під час судового засідання з`ясовано, що права, які передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України роз`яснені ОСОБА_3 та їй зрозумілі.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та Кримінального кодексу України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.

Захисник в судовому засіданні підтримав думку прокурора та просить затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченої та її захисника, вивчивши обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості, суд розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, виходить з наступного.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст. 191 КК України, як розтрата чужого майна, яке було ввірене особі.

Злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості злочинів, а тому укладення угоди між прокурором та обвинуваченою, з їх ініціативи узгоджується з положеннями ч.2 ст.469 КПК України і за своїм змістом відповідає вимогам ст.472 КПК України, в тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_3 цілком розуміє права визначені підпунктами 1,4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В судовому засіданні судом встановлено, що угода про визнання винуватості укладена 14.09.2016 року відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на підставі даної угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

При затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченої ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст.65,66 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, її особу, а саме те, що вона особа пенсійного віку, обставини, які пом`якшують покарання, є те, що вона повністю визнала свою вину, у вчиненому щиросердечно розкаялася та активно сприяла розкриттю злочину, окрім того частково відшкодувала заподіяну шкоду в розмірі 8700 грн.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, обвинуваченої ОСОБА_3 судом не встановлені.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченою і призначення обвинуваченій ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.
З обвинуваченої ОСОБА_3 підлягають стягненню в дохід держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314,469,472,473,474,475 КПК України, суд,-
з а с у д и в :
затвердити укладену 14 вересня 2016 року між заступником військового прокурора Тернопільського гарнізону ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості.
Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України і призначити їй покарання, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в розмірі 351 грн. 84 коп.
Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1