Справа № 375/344/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.05.2016 року Таращанський районний суд Київської області
в складі:
головуючого: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2 ,
з участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5
потерпілої : ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі судового засідання Таращанського районного суду Київської області в м. Тараща
матеріали кримінального провадження № 0000382 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 1 ст. 309 КК України , -
ВСТАНОВИВ:

30.05.2016 року до Таращанського районного суду Київської області з Апеляційного суду Київської області з ухвалою вказаного суду від 30.05.2016 року про зміну підсудності надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000382 відносно ОСОБА_4 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121 та ч.1 ст. 309 КК України. Відповідно до даних автоматизованого розподілу справ головуючим у даному кримінальному провадженні визначений суддя ОСОБА_1 ..
В судовому засіданні прокурор заявила про відповідність обвинувального акту вимогам закону та у зв`язку із цим можливості призначення кримінального провадження до розгляду у відкритому судовому засіданні, а також просила продовжити строк раніше обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 60 днів.
Потерпіла погодилася з думкою прокурора.
Захисник також підтримав думку прокурора.
Обвинувачений щодо вирішення питань про призначення кримінального провадження до розгляду та продовження строку раніше обраного щодо нього запобіжного заходу покладається на рішення суду. На разі обґрунтування такої своєї позиції не висловив, як і не висловив свою думку щодо відповідності обвинувального акту вимогам закону.
Вивчивши обвинувальний акт, вислухавши учасників судового провадження, суд дійшов до висновку, що під час підготовчого судового засідання встановлені підстави для прийняття рішення, передбаченого п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, а саме - про необхідність повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України, виходячи з наступного.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Також, частиною другою даної статті передбачений перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт.
Однак, в порушення зазначеної норми обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, оскільки не містить зрозумілого та конкретного обвинувачення.
Так, посилаючись в обвинуваченні на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 12.09.2015 року близько 20 години 30 хвилин з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень умисно наніс ОСОБА_7 багаточисельні удари руками по різним частинам тіла, зокрема по обличчю та потиличній частині голови, правому плечу, передпліччю, ліктьовому суглобу і кисті руки, по тулубу, а саме задній поверхні спини прокурор не зазначила конкретно скільки було нанесено ударів рукою та в який спосіб, не зазначила чітко перелік отриманих ОСОБА_7 внаслідок таких протиправних дій обвинуваченого тілесних ушкоджень із зазначенням ступеня їх тяжкості.
Не зазначено конкретно в обвинуваченні також скільки 14.09.2015 року близько 12 години обвинуваченим було нанесено умисно з метою продовження заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ударів рукою та в який спосіб та перелік отриманих нею внаслідок таких протиправних дій обвинуваченого тілесних ушкоджень із зазначенням ступеня їх тяжкості.
Окрім того, посилаючись на наявність в обвинуваченого умислу на заподіяння ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, прокурор разом з тим не зазначила, що вказує та таку обставину, зважаючи, що такі протиправні з боку обвинуваченого дії тривали впродовж трьох днів підряд, та зовсім на вказала в чому полягає мотив таких протиправних дій обвинуваченого.
Викладене вказує на відсутність зазначення в обвинувальному акті конкретних об`єктивних ознак спрямованості умислу і мотиву дій обвинуваченого, а фактичні обставини, що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону злочину є незрозумілими, що вказує на невідповідність обвинувального акту вимогам закону, а тому останній підлягає поверненню прокурору для усунення виявлених недоліків.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо заявленого прокурором клопотання, зважаючи, що строк тримання під вартою обвинуваченого збігає 31.05.2016 року, а підстави, які слугували підставою для обрання вказаного запобіжного заходу щодо обвинуваченого не відпали, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на шістдесят днів, який на переконання суду буде достатнім для розгляду по суті даного кримінального провадження.
Необхідність дотримання норм процесуального закону щодо змісту обвинувального акту є передумовою дотримання гарантованого права обвинуваченого на захист. Право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, його правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 291, 314, 331 КПК України, суд , -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт від 26.05.2016 року у кримінальному провадженні № 0000382 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 1 ст. 309 КК України, повернути прокурору Рокитнянського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області.
Зобов`язати прокурора усунути виявлені недоліки протягом одного місяця.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, жителя АДРЕСА_1 , вважати продовженим до 30 липня 2015 року та утримувати його під вартою в Київському СІЗО.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом семи днів з дня її оголошення через Таращанський районний суд Київської області.

ГОЛОВУЮЧИЙ _______________