Справа № 454/1258/16-к
пр.№ 1-кп/464/275/16
У Х В А Л А
16.11.2016 року
м.Львів

Колегія суддів Сихівського районного суду м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

з участю: прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

при секретарі судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові матеріали кримінального провадження №0001519 від 24 грудня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.п.1, 2, 9, 13 ч.2 ст.115 КК України,-

в с т а н о в и л а:
у провадженні суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.п.1, 2, 9, 13 ч.3 ст.115 КК України.
Ухвалою колегії суддів Сихівського районного суду м.Львова від 19 вересня 2016 року ОСОБА_7 було продовжено строк тримання під вартою строком, що не перевищує двох місяців, тобто до 19 листопада 2016 року включно.

Ухвалою колегії суддів Сихівського районного суду м.Львова від 16 листопада 2016 року порядок розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.1, 2, 9, 13 ч.3 ст.115 КК України, змінено і продовжено судовий розгляд відповідно до Глави 39 КПК України в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про застосування примусових заходів медичного характеру без обов`язкової участі ОСОБА_7 .

Згідно ч. 3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст.508 КПК України до особи стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування, виникла необхідність зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 з тримання під вартою, на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку. Застосування передбаченого запобіжного заходу здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.
Заслухавши думку учасників судового процесу, які не заперечили проти зміни запобіжного заходу обвинуваченій, дослідивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №160 від 26.10.2016 Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні, ОСОБА_7 на даний час страждає тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, не може правильно сприймати обставини кримінального провадження та давати по них відповідні покази; рекомендовано застосувати примусові захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Враховуючи важкий психічний стан ОСОБА_7 на даний час. який потребує інтенсивного психофармакотерапевтичного лікування в стаціонарних умовах, до виходу із хворобливого стану ОСОБА_7 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Строк дії ухвали про тримання під вартою, визначений ст. 197 КПК України, стосовно ОСОБА_7 спливає, враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу останньої, стан її здоров`я, суд, на час розгляду клопотання вбачає достатні підстави для зміни раніше обраного запобіжного заходу - тримання під вартою на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 508 КПК України, можуть забезпечити виконання особою процесуальних обов`язків, що випливають із ст. 177 КПК, та її належну поведінку. Залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_7 , враховуючи спосіб вчинення злочину, що їй інкримінуються, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких вона обвинувачується і щодо яких є обґрунтована органами досудового розслідування підозра; (ризик перешкоджання здійсненню правосуддя). Крім того, є достатньо підстав вважати, що особа, з огляду на її моральні якості, стан здоров`я, зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), а відповідно, суд вважає за необхідне доцільним тримання особи стовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, в психіатричному закладі в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, оскільки на думку суду більш м`яка міра запобіжного заходу не може забезпечити виконання особою її процесуальних обов`язків, що випливають із ст.177 КПК України та її належної поведінки.

Вирішуючи дане питання, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом лише при обранні запобіжного заходу і відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованості підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи.

Згідно з рішенням Європейського суду «Марченко проти України» від 10.02.2011 р., яке є частиною національного законодавства, продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважує принцип поваги до свободи особистості.

Під суспільним інтересом в даному конкретному випадку суд розуміє обставини даної конкретної справи, її наслідки, перебіг.

Крім того, пункти 1.4, 1.6 Мінімальних стандартних правил ООН у відношенні мір, не пов`язаних з тюремним ув`язненням (Токійські правила) вказують, що в процесі застосування Правил держави члени прагнуть забезпечити належне співвідношення між правами окремих правопорушників, правами жертв та інтересами суспільства у відношенні суспільної безпеки та попередження злочинності.
Попереднє ув`язнення під варту застосовується в судочинстві по кримінальних справах як крайня міра за умови належного урахування інтересів розслідування передбачуваного правопорушення та захисту суспільства та жертви.
При зміні раніше обраного запобіжного заходу - тримання під вартою на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, суд також враховує інтереси суспільства у відношенні суспільної безпеки та попередження злочинності.

З огляду на наведене, суд приходить висновку про доцільність тримання особи у психіатричному закладі в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.314 - 317, 508,512 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
змінити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с.Білгородка, Ізяслівського району Хмельницької області , громадянці України, із середньою спеціальною освітою, одруженої, не працюючої, зареєстрованого проживаючої: АДРЕСА_1 , раніше не судимої запобіжний захід тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку на строк 60 днів, тобто до 14 січня 2017 року, включно.
Виконання та контроль за виконанням вказаної ухвали покласти на прокурора відділу управління нагляду прокуратури Львівської області ОСОБА_4 та уповноважену службову особу місця ув`язнення.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді:

ОСОБА_1