Провадження № 1-кп/317/163/2016
Справа № 317/1977/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2016 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Михайлівським районним судом Запорізької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000637 від 07.04.2016 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, громадянина України, освіта загальна середня, розлученого, не працюючого, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 27.03.1990 р. Військовим трибуналом ВЧ 74035 за ст. 241-А КК Азербайджана до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

2) 20.06.1996 р. Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 140 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 14.09.1998 р. з Оріхівської ВК № 88 Запорізької області на підставі ст. 3 Закону України «Про амністію»;

3) 17.09.2001 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ст. 42 КК України до 8 років позбавлення волі. Звільнений 14.12.2006 р. з Софіївської ВК № 55 Запорізької області умовно достроково, невідбутий строк 1 рік 11 місяців 8 днів;

4) 26.08.2011 р. Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 30.07.2014 р. з Софіївської ВК № 55 Запорізької області умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 3 місяці 22 дні;

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185КК України,-
ВСТАНОВИВ:
06 квітня 2016 року, приблизно о 17 год. 30 хв., ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, з корисливих мотивів, пройшов на територію військового містечка № НОМЕР_1 , розташованого у с. Юліївка Запорізького району Запорізької області, де шляхом вибиття фанери та зламу решітки проник в приміщення котельної № 6, яка перебуває на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя Міністерства оборони України, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно демонтував 23 колосники розміром 44х20, 8 колосників розміром 44х22, двері від котла металеві 1 комплект, загальною вартістю 647 грн. 85 коп., які склав в одне місце з метою подальшого викрадення. Однак ОСОБА_4 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме не зміг викрасти зазначене майно, у зв`язку з тим, що був помічений та затриманий працівниками охорони території військового містечка № 72.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю, підтвердив усі фактичні обставини, які містяться в обвинувальному акті, та не оспорював час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини злочину. Пояснив, що ремонтував автомобіль своєї знайомої в смт. Кушугум. На даному автомобілі поїхав за сигаретами, де зустрів свого знайомого по імені ОСОБА_5 , з яким він випадково раніше познайомився в барі. Останній запропонував поїхати до військової частини пошукати металобрухт, на що він погодився. Коли приїхали до військової частини у АДРЕСА_2 , то зайшли на територію військового містечка, через вікно залізли до приміщення котельні та витягнути та поскладали металобрухт, однак прийшла охорона, яка його затримала, а напарник втік. У вчиненому обвинувачений ОСОБА_4 розкаявся.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 дав показання в яких повністю визнав свою вину і не оспорює фактичні обставини, враховуючи думку прокурора, який вважав, що можливо розглянути кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку обвинуваченого, який також не заперечував проти вказаного порядку розгляду провадження, а також з`ясувавши, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, та визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина обвинуваченого повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває.

Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочинів.

За таких обставин, враховуючи особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та його наслідків, думку прокурора, зважаючи на наслідки злочину, для досягнення цілей покарання, встановлених статтею 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій статті, з урахуванням приписів ст. 68 КК України.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_4 остаточного покарання у вигляді позбавлення волі, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Клопотання прокурором про обрання запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду не заявлялось, запобіжний захід відносно ОСОБА_4 суд за власною ініціативою не обирає.

Цивільний позов не заявлено. Документально підтверджені процесуальні витрати у провадженні відсутні.
Питання про речові докази суд вирішуєвідповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 336, 370, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід не обирати.

Початок строку відбуття покарання відраховувати з моменту фактичного затримання.

Речові докази:

транспортний засіб ВАЗ 2106, д.н. НОМЕР_2 , білого кольору, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити їй як законному власнику;

брезентовий рюкзак чорного кольору в якому знаходиться: молоток з дерев`яною рукояткою, три напильника, гострозубці, ніж з рукояткою червоного кольору, двоє пасатижів, 6 гайкових ключів, 1 ключ у виді ріжка, передані на відповідальне зберігання до камери схову Запорізького РВП (квитанція № 0556) передати законному власнику ОСОБА_6 .

колосники в кількості 31 шт., дві створи дверей котла, один воздуховід, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 передати за належністю Квартирно-експлуатаційному відділу м. Запоріжжя Міністерства оборони України.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Запорізький районний суд Запорізької області, при цьому відповідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1