АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1867/16 Справа № 176/1602/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр.України, раніше судимого,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення.

За участю сторін кримінального провадження:

Прокурора ОСОБА_7 , засудженого, який приймає участь в режимі відеоконференції ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 вважає ухвалу суду незаконною. Судовий розгляд проведено неповно, необ`єктивно, з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд не дослідив обставини, що могли вплинути на його висновки. Викладені в ухвалі суду дані про його особу, а саме періодичне залучення до роботи, не виконання норм продуктивності, порушення правил внутрішнього розпорядку, відсутність участі в програмах диференційованого виховного впливу не відповідають дійсності.

Просить ухвалу суду скасувати, винести нову ухвалу якою застосувати до нього положення ст.81 КК України, від відбування покарання умовно-достроково звільнити.

Суд, відмовляючи засудженому ОСОБА_6 в задоволенні клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення на підставі ст.81 КК України, зазначив, що з 27 лютого 2015 року засуджений ОСОБА_6 перебуває в місцях позбавлення волі, а з 26 червня 2015 року відбуває покарання в Жовтоводській ВК-26.

Засуджений в період з 27 лютого 2015 року утримувався в Артемівському СІ Донецької області, режим ув`язнення порушував, характеризувався незадовільно, заохочень не мав, мав 2 стягнення.

З 13 червня 2015 року утримувався в Дніпропетровському СІ, режим ув`язнення порушував, характеризувався незадовільно, заохочень не мав, мав 1 стягнення.

В Жовтоводській ВК№26 продовжує відбувати покарання з 26 червня 2015 року. за період відбування покарання, з цього часу у виправній колонії мав ще 1 суворе стягнення, а саме у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятору на 5 діб за нетактовну поведінку накладене начальником установи. На даний час на виробництві установи не працевлаштований, виконує роботи з благоустрою колонії.

Таким чином, засуджений ОСОБА_6 за час відбуття покарання протягом 2014-2015 року мав неодноразові стягнення, які накладалися кожного року, усього має 4 стягнення. За цей час не мав жодного заохочення.

Наявність 4 стягнень, які були накладені в 2015 році та те, що останній має два заохочення застосовані за три міссяці перед зверненням, не доводять сталу та однозначну поведінку засудженого, не вказують та не підтверджують обставини, що такий змінився та став на шлях виправлення, а тим більше виправився.

Крім того, згідно характеристики особової справи протягом всього часу відбування покарання станом на 23 жовтня 2015 року характеризувався посередньо.

ОСОБА_6 розглядався на адміністративній комісії установи 23 жовтня 2015 року відповідно до ст.101 КВК України та йому відмовлено, як такому, що не став на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього положення ст.81 КК України, думку прокурора, який вважав, що ухвалу суду необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, вивчивши та проаналізувавши доводи, викладені в апеляції, співставивши їх з матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляцію засудженого ОСОБА_6 такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен грунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Слов`янським міськрайонним судом Донецької області від 30 січня 2015 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.185, ч.2 ст.260, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 6 міс. позбавлення волі.

З 27 лютого 2015 року засуджений ОСОБА_6 перебуває в місцях позбавлення волі, а з 26 червня 2015 року відбуває покарання в Жовтоводській ВК-26. Засуджений в період 2014-2015 року мав неодноразові стягнення, які накладалися кожного року, та яких загалом чотири, і за цей час не мав жодного заохочення.
Згідно характеристики від 23 жовтня 2015 року слідує, що засуджений ОСОБА_6 характеризувався посередньо.

Крім того, 23 жовтня 2015 року ОСОБА_6 розглядався на адміністративній комісії установи на якій відповідно до ст.101 КВК України йому відмовлено, як такому, що не став на шлях виправлення.

Суд першої інстанції врахував, що засуджений ОСОБА_6 в травні 2016 року був влаштований на виробництві установи, про що свідчить заохочення у вигляді зняття раніше накладеного стягнення від 14 листопада 2015 року за сумлінну поведінку та зразкове ставлення до праці за підсумками роботи у 1-му кварталі 2016 року на виробництві установи та навіть піля звернення з клопотанням отримав ще одне заохочення у вигляді подяки. Але у співвідношенні з поведінкою ОСОБА_6 на протязі усього періоду відбування покарання, яка була незмінно негативною, до праці був залучений періодично, норм виробітку не виконував, правила внутрішнього розпорядку порушував, у зв`язку з чим був поміщений до дисциплінарного ізолятору строком на 5 діб, у реалізації програм диференційоввноо виховного впливу не приймає та не бажає приймати участь.

Таким чином, колегія суддів вважає, що така поведінка засудженого протягом всього періоду відбування покарання, не доводить достатньою мірою і не можна рахувати що ОСОБА_6 дійсно виправився, та як такий заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Доводи в апеляції ОСОБА_6 на те, що судове слідство проведено неповно та односторонньо, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а надані матеріали досліджувались неналежним чином, є безпідставними.
Як вбачається з журналу судового засідання, судом всесторонньо та об`єктивно було встановлено та досліджено всі надані суду матеріали справи, в тому числі і висновки адміністрації виправної установи та спостережної комісії, яким була дана належна правова оцінка з точки зору їх допустимості, достатності та належності.
Таким чином, з огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення та обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, а відтак підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого та скасування ухвали суду з мотивів наведених у ній колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2016 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Судді: ______________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4