Справа №150/471/16-к
Провадження по справі №1-кс/150/94/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2016 року Чернівецький районний суд

Вінницької області

в складі: слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області (невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України), -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області щодо не внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України. Дана скарга обґрунтована тим, що скаржник зверталася до Чернівецького ВП з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, однак, Чернівецьким ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області не внесено до ЄРДР відомості, які містить подана нею заява, та до даного часу не повідомлено про результати розгляду поданої нею заяви.

ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала та просила суд задоволити на умовах, викладених у поданій до суду скарзі.
В судовому засіданні представник Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 показав, що відділом поліції не проводилась перевірка за заявою ОСОБА_3 , оскільки, по даному факту працівниками Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області уже проводилась перевірка, за результатами якої питання було вирішено по суті і відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань. З огляду на зазначене, просив відмовити в задоволенні скарги.
Розглянувши матеріали скарги, заслухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, які полягають у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. А також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у строк визначений КПК України.
Як вбачається з матеріалів перевірки по заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, 11.08.2016 року ОСОБА_3 до Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області було подано заяву про незаконне проникнення до належного їй житла. У поданій заяві ОСОБА_3 клопотала про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.

Про результати розгляду заяви ОСОБА_3 тривалий час ніхто не повідомляв, хоча таку вимогу вона ставила в своїй заяві. Крім того, в поданій до Чернівецького ВП заяві ОСОБА_3 зазначила, що відносно неї вчинено злочин, а тому таку заява підлягає розгляду в порядку Закону України «Про звернення громадян», а у відповідності до статті 214 Кримінального процесуального кодексу необхідно внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

21 серпня 2016 року ОСОБА_3 , звернувшись до Чернівецького відділення Могилів-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області із заявою, в якій вимагала поінформувати про результати розгляду заяви від 11.08.2016 року та вказати, за яким номером внесені відомості про повідомлене нею кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не отримала відповіді.

Як свідчать оглянуті в судовому засіданні матеріали перевірки, зареєстровані в ЖЄО Чернівецького ВП за №1053, по повідомленні ОСОБА_3 від 11.08.2016 року, надані Чернівецьким ВП Могилів Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області, 08.08.2016 року ОСОБА_5 , який працює на посаді заступника керівника служби безпеки ПАТ КБ «Приватбанк» разом із двома невідомими особами приїхали до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та проводили обміри території без дозволу ОСОБА_3 .

Згідно висновку Чернівецього ВП Могилів Подільського ВП.ГУНП України у Вінницькій області від 12.08.2016 року про результати розгляду повідомлення ОСОБА_3 , про те, що 08.08.2016 року ОСОБА_5 та двоє невідомих осіб прийшли до її будинку і проводили обміри території без її згоди, не підлягає розгляду.

Частиною 3 статті 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно Постанови Верховного Суду України від 24 березня 2016 року у справі № 5-299кз15, яка прийнята за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу, недоторканність житла та іншого володіння особи, яке включає в себе й недоторканність приватного та сімейного життя, передбачає більш широкі права особи і у кримінальному процесуальному аспекті більш широке поняття житла та іншого володіння особи, ніж це визначено в цивільному і житловому праві. Виходячи з принципу недоторканності житла та іншого володіння особи та з огляду на визначення поняття іншого володіння особи, наданого в ч.2 ст.233 КПК України, під ним розуміються предмети матеріального світу, які перебувають законно або незаконно у фактичному стабільному (тривалому) і безперервному володінні фізичної особи та призначені, пристосовані чи спеціально обладнані для розміщення або зберігання її майна, вирощування чи виробництва продукції, забезпечення побутових та інших потреб особи, а також оснащені будь-якими пристосуваннями (огорожею, запорами, сигналізацією, охороною тощо), які роблять неможливими або ускладнюють проникнення до них. При цьому зазначення про законне чи незаконне володіння як житлом, так і іншим володінням особи вказує на будь-які підстави набуття особою фактичного права володіння цим майном (права мати річ), яке може бути як пов`язаним, так і не пов`язаним з юридичною фіксацією цього факту (отриманням права на річ).

Таким чином, встановлення законності чи незаконності фактичного володіння особи житлом чи іншим володінням знаходиться поза межами диспозиції ст.162 КК України. Для визначення предмету цього злочину має значення лише встановлення, чи відноситься він до переліку матеріальних об`єктів, зазначених у ст.233 КПК України, та чи підпадає цей об`єкт під ознаки фактичного володіння ним особи як житлом чи «іншим володінням», тобто чи проживала ця особа у будинку, утримувала земельну ділянку та фактично користувалася ними, незважаючи на спірність реалізації цих повноважень. Наявність спору щодо зазначених об`єктів не виключає фактичного володіння та користування ними.

Крім того, у вище зазначеній Постанові Верховного Суду України викладено висновок, відповідно до якого проникнення на територію подвір`я особи без дозволу володільця і без законних підстав є порушенням недоторканності іншого володіння особи, яке тягне настання відповідальності за частиною першою ст.162 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 457 КПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України.

Статтею 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Статтею 214 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.
Відповідно до п.1.4 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 17 серпня 2012 року № 69, цей строк обчислюється з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність при поданні заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, та у випадку надходження заяви, повідомлення поштою, іншим засобом зв`язку, строк обчислюється з моменту надходження заяви слідчому, прокурору.
Вище наведене свідчить про те, що, правоохоронні органи не можуть послатися на необхідність проведення перевірки як причину невнесення відомостей до ЄРДР по суті заяви громадянина. Перевірка такої заяви повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного в ЄРДР. Лише потім, у випадку якщо посадова особа дійде висновку, що, наприклад, у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст.284 КПК України.
З врахуванням вище викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність захисту порушених прав скаржника ОСОБА_3 шляхом задоволення скарги на бездіяльність слідчого Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області щодо не внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та зобов`язання Чернівецького ВП розпочати досудове розслідування.
На підставі вище наведеного, керуючись ст., ст.303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області щодо не внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України- задоволити.
Зобов`язати Чернівецький ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області внести відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, за фактами, викладеними в заяві ОСОБА_3 до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя: ОСОБА_1