Дата документу Справа № 321/368/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єд. унікальний №321/368/14-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
№ пров. 11-кп/778/1353/16 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2016 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 - захисника обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року, яким обвинуваченого

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Старобогданівка, Михайлівського району, Запорізької області, українця, громадянина України, має середню освіту, офіційно не працюючого, одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 02 квітня 1994 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 81, ст. 44 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців виправних робіт з утриманням 20%;

2) 03 липня 1996 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 101, ст. ст.44, 215-4, ч. 2 ст. 206, ч.3 ст.222, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

3) 28 листопада 1997 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ст. 215-4, ч.3 ст.101, ч. З ст. 222, ч. 2 ст.206, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років. Перегляд вироку: 04.01.2002 року на підставі постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від покарання за ст. 215-4 КК України - звільнений, ч. 2 ст. 206 КК України перекваліфікована на ч. 1 ст. 296 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.70 КК України у виді 9 років позбавлення волі. Звільнено 18 квітня 2003 року на підставі постанови Вільнянського районного суду Запорізької області зі заміною на виправні роботи, не відбутий строк - 1 рік 9 місяців;

4) 09 серпня 2006 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. З ст.185, ч. 1 ст. 263, ст.70 КК України до покарання у виді позбавленні волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

5) 14 жовтня 2009 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185 КК України до 2-х років позбавлення волі. Звільнений 14.10.2011 року по відбуттю строку покарання;

6) 17 листопада 2011 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 122 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

7) 05 березня 2013 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст.185, ст.69 України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. На підставі ч.3 ст.72 КК України вирок від 17 листопада 2011 року Токмацького районного суду Запорізької області - виконувати самостійно, штраф сплачено,

засуджено за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 72 ч.5 КК України зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_9 строк його попереднього ув`язнення з 14.02.2014 року по 06.04.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та вважати призначене ОСОБА_9 покарання відбутим.

В вироку вирішена доля речових доказів по справі.

Згідно з вироком суду, в один із днів, на початку березня 2013 року, приблизно о 19-00 годині, в с. Зразкове, Михайлівського району, Запорізької області, ОСОБА_9 , діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , через неогороджену ділянку, зайшли на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_9 , діючи з ОСОБА_11 , згідно розподілених ролей, через незачинені вхідні ворота, проник в приміщення гаражу, в той час, коли ОСОБА_11 , знаходячись біля двору вищезазначеного домоволодіння для створення безперешкодної можливості здійснення крадіжки, спостерігав за навколишньою обстановкою метою попередження ОСОБА_9 про можливу появу сторонніх осіб.

Знаходячись в приміщенні гаражу, ОСОБА_9 , за допомогою гайкового ключа, демонтував в моторному відсіку автомобіля марки ВАЗ 2101 державний номер НОМЕР_1 , двигун, вартістю 4000 грн., після чого, разом з ОСОБА_11 , винесли його за межі двору вказаного домоволодінні, тим самим, таємно викрали його.

Одразу після цього, ОСОБА_9 , з метою доведення до кінця спільного з ОСОБА_11 умислу на таємне викрадення чужого майна, залишивши ОСОБА_11 спостерігати за навколишньою обстановкою, через віконний отвір проник до приміщення вищезазначеного житлового будинку звідки таємно викрав електричний камін, вартістю 120 гривень та столовий сервіз в кількості 15 тарілок, вартістю 48 гривень, чим спричинили потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 4168 гривень 00 копійок.

В апеляції адвокат ОСОБА_8 , захисник обвинуваченого ОСОБА_9 з вироком суду не згоден, вважає його незаконним, у зв`язку з тим, що висновки суду не підтверджуються допустимими доказами, дослідженими в ході судового розгляду. Просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ст. 284 КПК України.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_9 з вироком суду не згоден, вважає його незаконним, у зв`язку з тим, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими в ході судового розгляду. Просить постановити справедливе рішення.

У судовому засіданні апеляційної інстанції суд заслухав доповідь судді щодо вироку, ким і в якому обсязі він оскаржений та основних доводах апеляцій; адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , які підтримали доводи апеляцій, потерпілу ОСОБА_7 , яка заперечувала проти доводів апеляцій, прокурора, який вважав, що вирок необхідно залишити без змін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляцій, з наступного.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_9 у скоєнні злочинів зазначених у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що злочин, у вчинені якого він обвинувачується, не вчиняв. Вважає, що все кримінальне провадження відносно нього сфабриковано, ОСОБА_11 , потерпіла та свідки в судовому засіданні дають неправдиві покази.

Раніше був знайомий з ОСОБА_11 , дружніх чи неприязних відносин з ним не мав до розгляду даного провадження.

З потерпілою раніше знайомий не був. В домоволодінні АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_7 , ніколи не був.

Стверджує, що вилучені під час обшуку за місцем його проживання сервіз та камін, належать його сім`ї, а не потерпілій.

Не заперечує той факт, що має у власності автомобіль ВАЗ 2103 темно - синього кольору, однак, в березні 2013 року він був у неробочому стані, стояв у гаражі без коліс.

Обвинувачений також пояснив, що в ході досудового розслідування з ним не поводилось жодної слідчої дії, він не отримував копії документів та не ставив свої підписи.

Стверджує, що в судовому засіданні дає правдиві показання, на нього ніхто тиску не здійснює.

Також обвинувачений вказує на те, що під час досудового розслідування відносно нього з працівників міліції було застосовано психологічний та фізичний вплив.

У скоєному не розкаюється, оскільки вважає провадження сфабрикованим, а себе невинуватим.

Разом з тим, його провина підтверджується і іншими доказами, які були досліджені в судовому засіданні:

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила суду, що раніше (до березня 2013 року) бачила обвинуваченого, але особисто з ним знайома не була. Їй належить 1/2 частина домоволодіння АДРЕСА_2 , в якому вона проживала разом з чоловіком 17 років. Після смерті чоловіка, вона переїхала проживати в м. Запоріжжя, але часто приїздила в зазначений будинок. Фактично вона володіла володіє всім будинком. Будинок та господарські будівлі були зачинені на замки, там знаходились належні їй речі.

Вона з донькою приїздила до домоволодіння АДРЕСА_2 перед крадіжкою приблизно за 1-2 тижні.

В березні 2013 року, точно дату не пам`ятає, їй зателефонував брат її покійного чоловіка - ОСОБА_12 та повідомив, що її будинок пограбовано.

Наступного дня вона приїхала в с.Зразкове та виявила, що з будинку та гаражу викрадено належні їй речі, у тому числі, з житлового будинку була викрадена частина столового сервісу, камін, а також двигун з автомобіля ВАЗ 2101, який знаходився в гаражі. Автомобіль був у неробочому стані після ДТП.

Двері гаражу були відчинені, одне з вікон будинку - пошкоджено, як і вхідні двері. З будинку було викрадено й інше майно, але, коли саме та ким, їй не відомо.

Зазначений сервіз вони з чоловіком купили приблизно в 1992-1993 році в с. Новобогданівка. Він складався з 23 приборів, а саме: 1 - блюдо, 6 тарілок глибоких, 6 тарілок середніх, 6 тарілок маленьких, 1 сельодниця, 1 сахарниця, 1 солянка, 1 піала. Цим сервізом вони неодноразово користувалася, коли до них приходили гості.

Камін їм з чоловіком приблизно на початку серпня 1992 року дав у користування ОСОБА_13 . Він працював на кораблі, привіз його з Грузії. Камін був саморобним, використовувався саме для обігріву кораблів, тому, у продажу таких камінів не було.

Документів на сервіз та камін у неї немає.

Про крадіжку вона повідомила працівників міліції.

Вона була присутня під час проведення обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_9 . Крім неї, також були присутні працівники міліції, поняті, ОСОБА_9 , дві жінки. Всім присутнім було оголошено ухвалу суду на обшук.

В ході обшуку було виявлено належні їй: в дивані, в будинку - частину столового сервізу, на горищі домоволодіння - камін. При цьому, сервіз був складений так, як він знаходився складеним в її будинку

У неї немає жодних сумнівів у тому, що виявлені під час обшуку сервіз та камін, належать саме їй та були викрадені з її будинку.

Частини сервізу, які залишилися в неї вдома та не були викрадені, вона в ході досудового розслідування віддала працівникам прокуратури.

Після обшуку було складено відповідний протокол, в якому все вірно було викладено, та в якому вона розписалася.

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який пояснив суду, що до березня 2013 року був знайомий з ОСОБА_9 . На початку березня 2013 року в с. Старобогданівка він зустрів на вулиці ОСОБА_9 , який проїздив на автомобілі «Жигулі» синього кольору. Кому належить цей автомобіль, він не знає. ОСОБА_9 попросив його ввечері допомогти йому погрузити двигун з іншого автомобіля, на що він погодився. Ввечері вони вдвох на зазначеному автомобілі, під керуванням ОСОБА_9 поїхали в с.Зразкове. де автомобіль залишили в лісосмузі, ОСОБА_9 взяв з автомобіля відповідний ключ, щоб зняти двигун, ліхтарик та канат, після чого ОСОБА_9 в посадці взяв палку та вони пішли відразу до одного з будинків, у двір якого зайшли через огород. Він розумів, що вони йдуть вчиняти крадіжку, але ОСОБА_9 заспокоював його, говорив, що в будинку ніхто не проживає, тому, ніхто й не дізнається, що вони вчинили крадіжку. ОСОБА_9 впевнено йшов саме до одного з будинків. Через відчинені ворота гаражу, ОСОБА_9 зайшов всередину, де знаходився автомобіль, а він залишився біля воріт гаражу та спостерігав, щоб ніхто їх не побачив. В гаражі ОСОБА_9 присвічував собі ліхтариком та за допомогою принесеного з собою ключа, зняв з автомобіля двигун, який вони удвох витягли, а потім за допомогою принесених ОСОБА_9 палиці та канату, віднесли його до воріт. Потім ОСОБА_14 через вікно проник до будинку. Чи було вікно зачинено, не пам`ятає, але впевнений, що скла у вікні не було, він не чув, щоб ОСОБА_9 його розбивав. В будинку ОСОБА_15 знаходився приблизно 5-10 хвилин, а коли виліз з будинку через те саме вікно назад, у нього в руках було щось замотане в ганчірку, але, що саме, він не бачив. При цьому, ці речі громіздкими та торохтіли. Потім ОСОБА_9 під`їхав на вказаному автомобілі до воріт зазначеного будинку, де вони погрузили в автомобіль двигун, а також ОСОБА_9 погрузив принесені з будинку речі, замотані в ганчірку. Після чого, вони направились в с. Старобогданівка, за місцем проживання ОСОБА_9 , звідки він пішов додому. Куди потім ОСОБА_9 подів викрадені речі, йому не відомо. За свою допомогу, від ОСОБА_9 він нічого не отримав.

Стверджує, що як під час розгляду кримінального провадження відносно нього за фактом вчинення крадіжки, яка є предметом даного розгляду, так і в судовому засіданні, дає правдиві показання, на нього ніхто не здійснював та не здійснює ніякого тиску.

- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка пояснила суду, що працює слідчою Михайлівського ВП. У її провадження перебувало дане кримінальне провадження. За вмотивованою ухвалою слідчого судді, працівниками міліції, в тому числі і нею, було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_9 . При обшуку також були присутні: ОСОБА_9 , його дружина та теща, двоє понятих, потерпіла. При цьому, потерпіла була запрошена з метою ідентифікації, у випадку виявлення, речей, які були викрадені в неї. Під час обшуку було виявлено та вилучено, у тому числі, в будинку - частину викраденого з будинку потерпілої столового сервізу, а на горищі викрадений у потерпілої камін. Ці предмет були впізнані потерпілою. Отримувати ухвалу про обшук, підписувати протокол обшуку, ОСОБА_9 відмовився. В ході розслідування було встановлено, що крадіжку з будинку потерпілої було вчинено ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_11 , за участю якого було проведено слідчий експеримент, під час якого він розповів та показав, яким чином вони вчиняли злочин. В ході досудового розслідування, ОСОБА_9 відмовлявся від дачі показань, від отримання документів та від їх підписання, що фіксувалося відповідним чином. При цьому, вона йому зачитувала всі документи. В ході досудового розслідування допитаний свідок ОСОБА_13 підтвердив той факт, що подарував потерпілій камін, який було викрадено у потерпілої. В ході досудового розслідування ні на обвинуваченого, ні на інших учасників провадження, не здійснювався ніякий тиск.

- показаннями свідка ОСОБА_17 , який пояснив суду, що, захисник, захищав права та інтереси обвинуваченого ОСОБА_9 під час досудового розслідування. Як він, так і обвинувачений ОСОБА_9 , були ознайомлені з усіма матеріалами провадження і вони отримали обвинувальний акт, однак, ОСОБА_9 відмовився від підпису, що було зафіксовано у присутності двох понятих. Повідомлення про підозру вони також отримали, але ОСОБА_9 , також відмовився в підпису про це у присутності понятих. Він був завжди присутній під час слідчих дій за участю ОСОБА_9 , за результатами яких складено відповідні протоколи, де є його підписи.;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , який пояснив суду, що він, разом з ОСОБА_19 були присутні в якості понятих при обшуку в домоволодінні за місцем проживання ОСОБА_9 . На той час він займав посаду голови с/ради. До цього, був знайомий як з обвинуваченим, так і з потерпілою. Також, крім працівників міліції, були присутні: ОСОБА_9 його дружина та теща, потерпіла. Працівники міліції надавали ухвалу суду на обшук. В будинку було виявлено та вилучено тарілки, а на горищі-камін, які потерпіла впевнено впізнала, як свої, які у неї до цього були викрадені. При цьому, камін був не заводський, а саморобний, він таких більше ніде не бачив. В гаражі знаходився автомобіль ОСОБА_9 , синього кольору, який був на колесах. Його викочували з гаражу на вулицю, оглядали, після чого закочували знов до гаражу. Також оглядали й сам гараж. Чи був цей автомобіль у робочому стані, не пам`ятає. Під час обшуку ніхто ні на кого не здійснював тиск. Після проведення обшуку він поставив свій підпис у протоколі, який читав, у ньому було записано все вірно. За час, коли він займав посаду голови Старобогданівської сільради, ОСОБА_9 характеризувався негативно, надходили скарги, як усні, так і письмові, від мешканців села на неналежну поведінку ОСОБА_9 ;

- показаннями свідка ОСОБА_19 , яка пояснила суду, що вона, разом з ОСОБА_18 були присутні в якості понятих при обшуку в домоволодінні за місцем проживання ОСОБА_9 . До цього, була знайома з обвинуваченим. Свідок дала аналогічні показання;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , яка пояснила суду, що не знайома з обвинуваченим. Покійний чоловік потерпілої є її рідним дядьком. Вона проживає по сусідству з будинком АДРЕСА_2 , який належить потерпілій. Після того, як потерпіла переїхали до м. Запоріжжя, з її будинку неодноразово вчинялися крадіжки. Вона раніше неодноразово була в гостях у потерпілої в будинку АДРЕСА_2 . В будинку знаходився камін, який раніше подарував потерпілій її батько - ОСОБА_13 , який він привіз з Грузії, коли служив на кораблі. Цей камін вона описувала працівникам міліції, а потім вони показали їй вилучений під час обшуку у ОСОБА_9 камін, який вона впізнала, як той, який потерпілій подарував її батько;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив суду, що потерпіла є жінкою його брата, який помер. Потерпілій належить будинок АДРЕСА_2 , в якому вона проживала з сім`єю, а після смерті чоловіка вона переїхала до м.Запоріжжя, але в будинку та господарських будівлях залишилося належне їй майно. На прохання потерпілої, він інколи, коли був в с.Зразкове, дивитися за її будинком. До березня 2013 року він був в будинку потерпілої приблизно за 1-2 місяці. В березні 2013 року йому зателефонував його племінник та повідомив, що гараж на подвірї ОСОБА_21 відкритий. Він зателефонував дільничному інспектору, разом з яким вони приїхали до домоволодіння потерпілої. Двері гаражу були відчинені, хоча до цього вони зачинені були на замок, а також він забив їх. З автомобіля потерпілої, який після ДТП знаходився в гаражі, було викрадено двигун, який був у робочому стані. В будинку було вибито скло на вікнах, тому він їх до цього дня забив плівкою. Вхідні двері будинку були відкриті, хоча до того вони були зачинені. Раніше він бачив в будинку потерпілої камін, який їй та чоловікові подарував в 90-ті роки ОСОБА_13 , яким обігрівали каюти корабля. Такі каміни не були у продажу. Про факт крадіжки він повідомив потерпілу;

- показаннями свідка ОСОБА_22 , який пояснив суду, що не знайомий з потерпілою, а обвинуваченого ОСОБА_9 бачив у ОСОБА_23 , коли він разом ОСОБА_24 , у 2014 році були запрошені працівниками міліції в якості понятих та були присутні при тому, як слідча передала ОСОБА_9 документи, він отримав, потім кинув, відмовився розписуватися. Чи був присутній захисник ОСОБА_25 , не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу. Участь в якості понятого приймав добровільно, ніхто на нього тиску не чинив.

Вищевикладені показання потерпілої та свідків узгоджуються між собою.

- фактичними даними, що містяться в вироку Михайлівського районного суду Запорізької області від 28 вересня 2013 року, який 24.10.2013 року набрав законної сили, відповідно до якого ОСОБА_11 було визнано винним за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробування на 1 рік. Вирок набрав законної сили 24 жовтня 2013 року. Як вбачається з вироку, судом встановлено, що в перших числах березня 2013 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з іншою особою, щодо якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, діючи з корисливими намірами, з умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, через неогороджену ділянку, проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_2 продовжуючи свій злочинний умисел, через незачинені вхідні ворота, проникли до гаражу, звідки шляхом демонтажу з автомобіля марки ВАЗ-2101, таємно викрали двигун автомобіля, вартістю 4000 гривень 00 копійок. Після чого, обвинувачений ОСОБА_11 , згідно відведеної йому poлі у вчиненні злочину, залишаючись на території домоволодіння, став спостерігати за оточуючою обстановкою, з метою попередження в разі виникнення небезпеки для скоєння крадіжки, а в час інша особа, щодо якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження через віконний отвір проникла до приміщення житлового будинку, звідки таємно ви електричний камін, вартістю 120 гривень, та столовий сервіз, вартістю 48 гривень, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 4168 гривень. (т. 1, а.п. 45-46).

В судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що зазначений злочин ОСОБА_11 вчинив спільно з ОСОБА_9 ;

фактичними даними, що містяться в протоколі обшуку від 26 березня 2013 року та фотоілюстраціями до нього, відповідно до якого, за місцем проживання ОСОБА_9 за адресок АДРЕСА_1 , були виявлені та вилучені, зокрема: 9 тарілок діаметром 25 см, 5 тарілок діаметром 20 см, одна тарілка діаметром 15 см; металевий предмет зовнішньо схожий на електричний камін (т.1, а.п. 221-225).

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що обшук було проведено на законних підставах, у відповідності до вимог ст.ст.233-236 КПК України, за наявності ухвали слідчого судді (т. 1, а.п. 220), а речі, які було вилучено, належать потерпілій ОСОБА_7 . Участь потерпілої при проведенні даної слідчої дії, не суперечить вимогам ст.236 КПК України;

- фактичними даними, що містяться в Висновку експерта № 262 від 2 квітня 2013 року, відповідно до якого, визначити залишкову вартість електричного каміну на час скоєння кримінального правопорушення на 25 березня 2013 року не надається за можливе, оскільки відсутні будь - які маркувальні позначення, що унеможливлює визначити марку, модель наданого на дослідження каміну. Залишкова вартість 15 тарілок на час скоєння кримінального правопорушення у середньому складала 48 грн. (т. 1, а.п. 229-235);

- фактичними даними, що містяться в довідці ПП ОСОБА_26 , № 289719, відповідно до якої, вартість двигуна автомобіля ВАЗ-2101 об`ємом 1,3 смЗ б/у станом на березень 2013 року складала 4000-6000 грн. (Т-1, а.п. 236-237);

- фактичними даними, що містяться в довідці, виданій товариством "Ломбард "Бутенко та компанія", відповідно до якої, обігрівач EHRB 783 знятий з виробництва, його оціночна вартість складає 120 грн. (т.1, а.п. 238-240).

В судовому засіданні встановлено, що документи, які б підтверджували право власності потерпілої ОСОБА_27 на вищевказане майно, яке є предметом даного злочину, відсутні, але, разом з тим, у суду відсутні сумніви щодо належності цього майна ОСОБА_7 , цей факт підтверджено в судовому засіданні вищевикладеними доказами, зокрема, показаннями потерпілої, свідків. Крім того, факт відсутності зазначених документів не може бути підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Фактичними даними, що містяться в протоколі огляду предмету від 13 червня 2013 року та фотоілюстраціями до нього, відповідності до якого, були оглянуті 15 тарілок зі столового сервізу, які були вилучені в ході обшуку 26.03.2013 року, з домоволодіння АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_9 та 3 тарілки зі столового сервізу, які потерпіла ОСОБА_7 добровільно додатково видала для огляду.

Оглядом встановлено, що 15 вилучених в ході обшуку тарілок та додатково видані потерпілою ОСОБА_7 тарілки схожі за своїми зовнішніми ознаками та мають однакові малюнки у вигляді трьох квітів коричневого кольору та золотисту оправу навколо тарілок. Крім того, одна добровільно видана потерпілою тарілка ідентична по розміру одній вилученій тарілці в ході обшуку діаметром 15 сантиметрів та одна добровільно видана потерпілою тарілка ідентична по розміру з п`ятьма вилученими в ході обшуку тарілками, діаметром приблизно 20 сантиметрів.

Одна добровільно видана потерпілою тарілка витягнутої форми по розміру відрізняється від вилучених в ході обшуку тарілок, але має однаковий малюнок у вигляді 3-х квітів, також коричневого кольору та золотисту оправу навколо тарілки. Порівняльним оглядом вказаних предметів встановлено, що вилучені в ході обшуку 26.03.2013 року з домоволодіння АДРЕСА_1 15 тарілок та додатково видані потерпілою ОСОБА_7 три тарілки зовні мають ідентичні особливості, що свідчить про, те що вони є частинами одного столового сервізу. Крім того, на зворотному боці всіх оглянутих тарілок по центру дна нанесений одинаків візерунок, тобто, тарілки мають однакове маркування, що свідчить про те, що оглянуті предмети відносяться до одного й того ж столового сервізу. В ході огляду, потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що додатково видані нею тарілки та 15 тарілок, вилучених в ході обшуку 26.03.2013 року з домоволодіння по АДРЕСА_1 , належать їй та є частинами одного столового сервізу (т.1, а.п. 241-247);

- фактичними даними, що містяться в постанові від 13 червня 2013 року про визнання та приєднання до кримінального провадження речовим доказом, у відповідності до якої, були визнані речовими доказами, зокрема: електричний камін, столовий сервіз, які були вилучені в ході обшуку 26.03.2013 року, з домоволодіння АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_9 , та передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 (т.1, а.п.248 - 249). Зазначені частини столового сервізу в порядку ст.23 КПК України, були досліджені у судовому засіданні. Потерпіла впевнено підтвердила належність сервізу їй.

- фактичними даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 28 травня 2013 року за участю підозрюваного ОСОБА_11 , його захисника адвоката ОСОБА_28 , понятих, та фотоілюстраціями до нього, відповідно до яких, ОСОБА_11 пояснив та показав механізм вчинення на початку березня 2013 року разом з ОСОБА_9 крадіжки двигуна з автомобіля потерпілої на території домоволодіння АДРЕСА_2 (т.2, а.п.1-7);

-фактичними даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 02.04.2013 року за участю підозрюваного ОСОБА_11 , його захисника адвоката ОСОБА_28 понятих, та фотоілюстраціями до нього, відповідно до яких, ОСОБА_11 розповів та показав на місці механізм вчинення на початку березня 2013 року разом з ОСОБА_9 крадіжки майна потерпілої, зокрема, двигуна, сервізу та каміну, з території домоволодіння АДРЕСА_3 (т.5, а.п.159-162).

Твердження захисника про те, що зазначені протоколи проведення слідчих експериментів є неналежними доказами, оскільки підозрюваний ОСОБА_11 не попереджався про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, є безпідставними, оскільки показання, які він давав під час зазначених слідчих дій, узгоджуються з його показаннями, які він дав в судовому засіданні суду першої інстанції, будучи допитаним в якості свідка та попередженим про кримінальну відповідальність, у тому числі, за дачу завідомо неправдивих показань.

Крім того, правдивість його показань підтверджена вищевказаним вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 28 вересня 2013 року, який 24.10.2013 року набрав законної сили.

Як вбачається з Акту № 243 первинної амбулаторної судово - психіатричної експертизи від 17.04.2013 року, ОСОБА_11 хронічними психічними захворюваннями не страждав та не страждає, а виявляє ознаки легкої розумової відсталості в ступені легкої дебільності, ускладненої психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, з епісиндромом в анамнезі. В період вчинення правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння. Отже, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на даний час він також може віддавати собі звіт про свої дії та керувати ними. В примусових заходах медичного характеру не потребує. Потребує протиалкогольного лікування. Протипоказань по психічному стану немає. Може давати свідчення по наявним в справі фактам як на досудовому розслідування, так і в суді. (т.1, а.п. 226-228).

Таким чином, проаналізувавши даний Акт, суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що твердження обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника стосовно того, що свідок ОСОБА_11 страждає на психічне захворювання, є розумово відсталою особою, а тому, його покази є неналежними доказами, є безпідставними та надуманими.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_9 про застосування до нього недозволених методів розслідування працівниками правоохоронних органів, не знайшли свого підтвердження. Так, за заявою ОСОБА_9 про факти нанесення йому тілесних ушкоджень під час його затримання та фальсифікації справи, було розпочате кримінальне провадження за № 0000178 від 06 травня 2014 року за ч. 2 ст. 365 КК України. За наслідками розслідування прокуратурою Запорізької області 30 липня 2014 року була винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (т. 2, а.п. 56 - 60). Жодного належного та достатнього доказу на підтвердження своїх тверджень в цій частині обвинувачений суду як першої, так і апеляційної інстанції не наддав.

Суд першої інстанції дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч.3 ст. 185 КК України.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєні ним злочини. При цьому суд врахував ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, та дані про особу винного.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо обґрунтував свої висновки про те, що виправлення і перевиховання ОСОБА_9 можливе с ізоляцією його від суспільства, з призначенням покарання, вказаному у вироку суду.

Порушень кримінального процесуального законодавства, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляції адвоката ОСОБА_8 - захисника обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Василівського районного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_9 , якого засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Головуючий:

Судді: