Номер провадження: 11-кп/785/950/16
Номер справи місцевого суду: 521/6181/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.07.2016 року м. Одеса
Апеляційний суд Одеської області у складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_5 ,
за участі засудженого ОСОБА_6 ,
його захисника ОСОБА_7
та прокурора ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 25.05.2016 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі,
встановив:
Адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, посилаючись на те, що станом на травень 2016 року засуджений відбув більше 3/4 строку покарання, призначеного судом, позитивно характеризується, не має стягнень, має сім`ю та трьох дітей, в тому числі неповнолітню доньку, батька, який тяжко хворіє та потребує постійного догляду. Наполягаючи на тому, що за час відбування покарання, ОСОБА_6 довів своє виправлення, адвокат зазначає, що він заслуговує на умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Зазначеною ухвалою суду першої інстанції, у задоволенні клопотання відмовлено.
Мотивуючи відмову у задоволенні клопотання, суд першої інстанції зазначив, що засуджений формально підпадає під умовно дострокове звільнення, але враховуючи обставини, за якими його було засуджено, та тяжкість покарання, суд дійшов висновку про необхідність залишення ОСОБА_6 у місцях позбавлення волі.
При цьому суд виходив з того, що ОСОБА_6 , фактично в умовах колонії покарання не відбував, оскільки тривалий час знаходився в слідчих ізоляторах, а строк позбавлення волі був скорочений за рахунок зарахування строку попереднього ув`язнення у строк позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.
У апеляційній скарзі засуджений зазначив, що не погоджується з ухвалою суду, оскільки, на його думку, суд першої інстанції формально поставився до розгляду клопотання його захисника і не врахував позитивну характеристику, сумлінне ставлення до роботи. Він вважає, що ці обставини свідчать про його виправлення, тому він заслуговує на умовно дострокове звільнення.
Посилаючись на зазначені доводи, засуджений просить прийняти рішення про його умовно дострокове звільнення.
Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновків про таке.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Частиною третьою ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.
Як видно з матеріалів справи, адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, посилаючись на відповідні підстави, наведені вище.
Представник Південної виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№51) заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що засуджений не довів своє виправлення.
З характеристики на засудженого, яка надана адміністрацією Південної виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№51) (а.с. 17) випливає, що ОСОБА_6 провину у вчиненому злочині визнає частково та не розкаявся, а отже, не довів своє виправлення, тому застосування до нього умовно дострокового звільнення визнано недоцільним.
З довідки про заохочення та стягнення видно, що протягом часу з 24.04.2014 року по 12.02.2016 року на ОСОБА_6 було накладено одинадцять стягнень і хоча вони погашені, це свідчить про систематичні порушення режиму утримання засудженим.
Відповідно до приписів ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом не відбутої частини покарання.
З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_6 був засуджений за умисний особливо тяжкий злочин і на день подачі клопотання відбув більш ніж 3/4 строку покарання, тобто він формально має право, за законом, на умовно дострокове звільнення.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, враховує, що фактично засуджений, на час розгляду клопотання, відбув чотири роки і дев`ять місяців позбавлення волі з призначених йому десяти років і шести місяців позбавлення волі, а збільшення удвічі строку позбавлення волі відбулось за рахунок зарахування строку попереднього ув`язнення у строк позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано відмовив в умовно достроковому звільненню засудженого від відбування покарання у вигляді позбавлення волі.
Відповідно до припису п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, Апеляційний суд Одеської області,
ухвалив:
У задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , - відмовити.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 25.05.2016 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а засудженим у той же строк з дня одержання копії ухвали.
Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4