Дата документу Справа № 334/1597/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/800/16 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/1597/15-к Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 296 ч. 1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2016 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004779, за спільною апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2016 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, маючого неповнолітню доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и л а:
вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2016 року ОСОБА_9 визнано винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.296 КК України та призначено йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням на один рік, якщо він на протязі іспитового строку не вчинить нового злочину, та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Виходячи з вироку, 23.11.2013 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, на парковці торговельного центру «Амстор», по вул. Бородинська, 20-а у м. Запоріжжі, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, безпричинно почав висловлюватися на адресу ОСОБА_7 нецензурною лайкою. Бажаючи уникнути подальшого конфлікту, у відповідь ОСОБА_7 бризнув парфумами в обличчя ОСОБА_9 , намагаючись заспокоїти останнього.

Далі, ОСОБА_9 , безпричинно наніс не менше п`яти ударів руками і ногами в область тулуба та обличчя ОСОБА_7 , спричинив потерпілому відповідно до висновку судово-медичної експертизи №479 від 6.02.2015 року закриті переломи медіальної стінки лівої орбіти, перелом верхньої стінки лівої гайморової пазухи зі скупченням крові в пазусі, струс головного мозку, синець з набряком м`яких тканин в області лівого ока, крововилив на білкову оболонку лівого ока, які в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Сінець в області лівого плеча, подряпини в області реберної дуги, в правій підключичної області, крайове викришування коронкових частин перших зубів верхньої щелепи і другого зуба нижньої щелепи справа у ОСОБА_7 в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

В спільній апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 та його представник адвокат ОСОБА_8 вказують на те, що 23.11.2013 року ОСОБА_7 звернувся із заявою про те, що невідомі особи на нього напали, побили, заволоділи мобільним телефоном, у нього зникли гроші в сумі 700 грн. (телефон та гроші знаходилися в його барсетці). Згідно до вимог ст. 214 КПК України, протягом 24 годин його заяву зобов`язані були внести до ЄРДР, але фактично це було зроблено тільки 13.03.2015 року, після того як суд зобов`язав це зробити. Крім того, слідчий за власною ініціативою вніс до ЄРДР дані про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, а не по факту розбійного нападу. Згідно до рапортів, повідомлення про злочин надійшли від власників мобільних телефонів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , що було відображено в рапортах, між тим, свідки не встановлювалися та не допитувалися. Незважаючи на те, що у ОСОБА_7 зникли гроші в сумі 700 грн., гроші та цінності у ОСОБА_9 не вилучалися й це було відображено в рапорті працівника поліції ОСОБА_12 від 23.11.2013 року, тобто порушені права потерпілого та вимоги ст. ст. 91, 92, 93 КПК України.

При ознайомленні з матеріалами досудового слідства було встановлено, що слідчий ОСОБА_13 та прокурор ОСОБА_14 не були уповноважені на проведення досудового слідства, так як ні керівник органу досудового слідства, ні керівник відповідної прокуратури, їх на це не уповноважували.

У судовому засіданні заявлялося клопотання про визнання доказів недопустимими, але, незважаючи на це, суд так і не розглянув клопотання і це не відображено у вироку. Обвинувальний акт з самого початку не відповідав вимогам ст. 291 КПК України, і на це вже звертав увагу суд, повертаючи його прокурору, між тим, прокурор не виконав вимоги суду і надіслав обвинувальний акт за відсутністю формулювання обвинувачення, що є неприпустимим.

Також потерпілий ОСОБА_7 та його представник адвокат ОСОБА_8 вказували на те, що у відповідності до ст. 314 КПК України підготовче судове засідання проводиться за участі прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, представника потерпілого, тощо. Але ні адвокат, ні ОСОБА_7 , як потерпілий у підготовче засідання не викликалися, про це свідчить журнал судових засідань, чим були позбавлені можливості виказати свою думку про якість проведення досудового слідства, при цьому клопотання про проведення підготовчого судового засідання за їхньою участю суд залишив без задоволення.

Суд також послався на висновки судової медичної експертизи № 479 від 06.02.2015 року, яка проводилася в той час, коли досудове слідство було призупинене, а тому цей доказ є недопустимим.

На теперішній час проводиться досудове розслідування по факту скоєння злочину, а саме розбійного нападу ОСОБА_9 з невідомими особами, який він скоїв 23.11.2013 року приблизно о 17 годині 30 хвилин біля ТЦ «Амстор», де заволодів телефоном ОСОБА_7 та коштами, тобто за обставинами, за які ОСОБА_9 засуджений 29 лютого 2016 року.

Просять вирок щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити справу до нового розгляду в суді першої інстанції посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_7 та його представник адвокат ОСОБА_8 , підтримали апеляційну скаргу та просили вирок щодо ОСОБА_9 скасувати і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції; обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_10 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Вислухавши доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що спільна апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 8 КПК України встановлює принцип верховенства права, згідно якого кримінальне провадження здійснюється з додержанням цього принципу, відповідно до якого людина. її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 24 ч.1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке зокрема включає підготовче судове провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 318 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, у яке також викликається потерпілий та інші учасники кримінального провадження.

Разом з цим ці вимоги закону не були дотримані судом першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 27.02.2015 р. до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 296 КК України.

Ухвалою вищезазначеного суду від 27.02.2015 року підготовче судове засідання було призначене на 03.03.2015 року на 14.00 год.

03.03.2015 року підготовче судове засідання по даному обвинувальному акту не відбулося.

20.03.2015 року підготовче судове засідання відбулося, однак було проведено за відсутності потерпілого та його представника - адвоката ОСОБА_8 , за результатами якого суд призначив судовий розгляд на 30.03.2015 року на 14.00 год.

При цьому матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що зазначені особи належним чином були повідомлені про дату, час і місце даного судового засідання.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового провадження.

За таких обставин, колегія суддів, не вирішуючи наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірності або недостовірності доказів, перевагу одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, вважає, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню, оскільки судом допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст. 415 КПК України при скасуванні вироку суду внаслідок порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України, суд апеляційної інстанції призначає новий розгляд у суді першої інстанції.

Зважаючи на викладене, вирок суду підлягає скасуванню з вищезазначених підстав, а матеріали кримінального провадження призначенню до нового судового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, під час якого необхідно врахувати наведене у цій ухвалі, та з урахуванням доводів апеляційної скарги прийняти законне та обґрунтоване рішення у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
спільну апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2016 року щодо ОСОБА_9 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Матеріали кримінального провадження направити до Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

Зазначена ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4