УХВАЛА

13 жовтня 2016 року
Рівненський міський суд в складі:
слідчого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
скаржника ОСОБА_3
представника скаржника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СУ ФР ГУ ДФС України в Рівненській області ОСОБА_5 щодо неповернення тимчасово вилученого майна, -
В с т а н о в и в :
До Рівненського міського суду Рівненської області звернувся зі скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СУ ФР ГУ ДФС України в Рівненській області ОСОБА_5 щодо неповернення тимчасово вилученого майна.
В обґрунтування скарги зазначив, що під час обшуку автомобіля "Тойота Кемрі" 29.09.2016 року д.н.з. НОМЕР_1 , в якому він був пасажиром було здійснено вилучення грошових коштів які належали йому на праві власності.
В порушення вимог ст.169 КПК України слідчий не повернув грошові кошти..
Вважає бездіяльність слідчого неправомірними, просить зобовязати останнього повернути тимчасово вилучене майно.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 скаргу підтримали, просили зобов"язати слідчого повернути тимчасово вилучене майно. В обгрунтування скарги зазначили, що під час обшуку автомобіля " Тойота Кемрі" 29.09.2016 року д.н.з. НОМЕР_1 , в якому був пасажиром ОСОБА_3 було здійснено вилучення грошових коштів які належали йому на праві власності. Вказані кошти були ним отримані на підставі договору позики від 29 вересня 2016 року у гр. ОСОБА_6 . ОСОБА_3 позичав вказані кошти для лікування, що підтверджується медичними документами. Ніякого відношення до кримінальних проваджень останній немає, статусу підозрюваного немає, слідчий не допитував ні в якості свідка, ні в якості підозрюваного. ОСОБА_3 являється керівником декількох підприємств, відносно яких кримінальних проваджень немає. Вказані гроші є власністю останнього, і є тимчасово вилученим майном, оскільки вони не є речовими доказами, арешт на них не накладався. В силу рішень Європейського суду з прав людини, просять суд зобов"язати слідчого повернути вказані грошові кошти власнику.
Слідчий ОСОБА_7 11 та 13 жовтня 2016 року в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, суд вважає за можливим скаргу розглянути без участі слідчого.
Заслухавши пояснення скаржника та його представника, суд приходить до наступного.
В частині 7 ст.237 КПК України, вказано про те, що вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Частина 1 ст.167 КПК України дає визначення підставам тимчасового вилучення майна, які зазначаються як фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тобто, застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе відносно підозрюваного і лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна, при цьому можливість визнання такого майна речовим доказом, законодавець не вказує.
Випадки припинення тимчасового вилучення майна передбачені в ст.169 КПК України, де вказано, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п*ятою ст.171, частиною шостою ст.173 цього Кодексу.
В силу ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
При цьому, в частині 5 ст.171 КПК України вказано, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Слідчим суддею також встановлено, що слідчими з ОВС СУ ФР ГУ ДФС України в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000067 .
29 жовтня 2016 року, слідчим ОСОБА_5 на підстави ухвали слідчого судді по вищевказаному кримінальному провадженні було проведено обшук автомобіля " Тойота Кемрі" 29.09.2016 року д.н.з. НОМЕР_1 , і в пасажира ОСОБА_3 було вилучено грошові кошти в сумі 119000 грн. флеш-накопичував на 2 Гб, чотири чекові книги, печатки.
Як вбачається з матеріалів скарги вказані кошти були позичені на підставі договору позики від 29 вересня 2016 року укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на лікування ОСОБА_3 , що підтверджується розпискою від 29.09.2016 року, індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 919 від 17.08.2016 року де передбачено відновна терапія в стаціонарному лікуванні, профілактині заходи, санаторно-курортне лікування та постійне медичне обстеження, довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ № 0691794, оскільки останній являється інвалідом третьої групи.
Як встановлено в судовому засіданні, арешт на вказані грошові кошти в рамках кримінального провадження відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України не накладався, дані кошти речовими доказами не визнані. Крім того, підозри ОСОБА_3 у вищевказаному кримінальному провадженні не пред"являлось, і він не допитувався ні в якості свідка ні в якості підозрюваного.
З аналізу ст.ст. 22,169,303,234,235 КПК України випливає висновок про те, що законодавець визначає як підставу для відмови у задоволенні клопотання про обшук відсутність ідентифікуючих ознак або родових ознак речей чи документів, стосовно яких ставиться питання щодо їх відшукання, оскільки відсутність в клопотанні такої інформації виключає для слідчого судді можливість оцінити ступінь можливості бути доказами в цих речах і документах, а також співвставити, яке значення мають відшукувані речі та документи для кримінального провадження, якщо останні не є індивідуально визначеними конкретними ознаками або родовими ознаками.
Слідчий суддя приходить до висновку, що з ухвали слідчого судді від 29.09.2016 року про надання дозволу на проведення обшуку не вбачається чіткий перелік предметів, які підлягають відшукуванню, в тому числі грошових коштів та іншого майна, що належать на праві власності ОСОБА_3 .
При цьому суд виходить з рішення ЄСПЛ від 07.07.2007 року у справі " Смирнов проти Росії" , згідно якого невизначене формулювання обсягу обшуку дало органу влади на власний розсуд вирішувати, які матеріали підлягають вилученню, що призвело до вилучення, крім документів, які стосуються справи, деяких особистих речей. ЄСПЛ зазначив, що відсутність вказівки на конкретну мету обшуку є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Аналогічна позиція міститься в рішенні ЄСПЛ від 15.07.2003 року у справі " Ерст та інші проти Бельгії", де вказано, що ордер на проведення обшуку не містить інформації щодо мети проведення обшуку та про предмети, що підлягають вилученню. Таким чином, слідчих було наділено широкими повноваженнями, обшуки не були пропорційними.
Зі змісту ч. 6 ст. 173 КПК України вбачаєтсья, що за відсутності клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, яке слідчий суддя розглядає не пізніше 72-х годин із дня надходження до суду, майно повертається особі, у якої його було вилучено.
Також слідчий суддя приходить до переконання, що іншого поняття в КПК України, як тимчасове вилучення майна, тимчасове позбавлення підозрюваного права розпоряджатися майном ( арешт), закон не передбачає у кримінальному провадженні, а слідчий і прокурор, під час досудового розслідування, зобов"язані діяти у спосіб, визначений законом.
Доводи скаржника також підтверджуються вимогами ст. 100 КПК України, зокрема частиною першою, де вказано, що речовий доказ повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст. 160-166,170-174 КПК України, тобто законом окремо передбачений порядок повернення речових доказів.
Оцінюючи зібрані по скарзі докази, аналізуючи правову позицію скаржника та його представника, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою такою, що підлягає задоволенню.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 169, 237, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У х в а л и в :
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СУ ФР ГУ ДФС України в Рівненській області ОСОБА_5 щодо неповернення тимчасово вилученого майна - задовольнити.
Зобовязати слідчого СУ ФР ГУ ДФС України в Рівненській області повернути громадянину ОСОБА_3 вилучені під час обшуку 29 вересня 2016 року грошові кошти в сумі 119000 грн., флеш-накопичував на 2 ГБ, чотири чекові книги, печатки.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1