АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2247/16-к Номер провадження 11-кп/786/729/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9
потерпілої ОСОБА_10
законного представника потерпілої ОСОБА_11
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтави матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м.Полтави від 22 червня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта вища, одружений, має на утриманні малолітню дитину, працюючий старшим інженером з надзвичайних ситуацій та цивільного захисту відділу охорони праці та промислової безпеки апарату управління УПГГК ПАТ «Укргазвидобування», раніше не судимий, -

засуджений за ч.2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально виконавчої системи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої системи, повідомляти про зміну місця проживання та роботи.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином 58 000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 7 100 грн., а всього 65 100 грн.

За вирком суду, ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що 6 травня 2015 року, близько 21 год. 00 хв., керуючи мотоциклом «BMW F 800 R», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул.Леніна в м.Полтава від бульвару Б.Хмельницького в напрямку пров. Рибальського, в районі буд. № 89, в порушення вимог п.12.3 ПДР України при виникненні небезпеки для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до зупинки, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка переходила проїзну частину дороги по вул.. Леніна з права на ліво по напрямку руху мотоцикла.

Внаслідок дорожньо транспортної пригоди ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді : закритої травми живота, розриву селезінки з розвитком внутрішньочеревної кровотечі та подальшою спленектомією, розриву кісти лівого яєчника з подальшою резекцією кісти, забою лівої нирки, закритої ЧМТ, струсу головного мозку, підшкірної гематоми потиличної ділянки, садна шкіри верхньої правої кінцівки, грудної клітини та живота справа, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя у момент спричинення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції щодо останнього змінити в частині призначення додаткового покарання та в частині суми стягнутої моральної шкоди.

Просить виключити обрану судом першої інстанції додаткову міру покарання для ОСОБА_8 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, як таку що є занадто суворою. Вказує, що потерпіла у судовому засіданні не наполягала на позбавленні останнього права керування транспортними засобами.

Вважає вирок суду невмотивованим у частині стягнення з обвинуваченого в рахунок відшкодування моральної шкоди в інтересах потерпілої ОСОБА_12 в сумі 58 000 грн., оскільки судом не було дано належної оцінки фактам порушення вимог правил ПДР і самою потерпілою, в зв`язку з чим просить зменшити розмір стягнутої моральної шкоди.

З аналогічних підстав просить вирок суду змінити і обвинувачений ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі. При цьому також не оспорює фактичні обставини справи та кваліфікацію своїх дій. Просить вирок суду щодо нього змінити та не позбавляти його права керувати транспортними засобами виключивши таку додаткову міру покарання з вироку, а також зменшити розмір моральної шкоди стягнутої в рахунок відшкодування потерпілій ОСОБА_10 .

Інші учасники процесу вирок суду не оскаржили.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на підтримання апеляційних скарг, потерпілу ОСОБА_10 та її законного представник ОСОБА_11 , а також адвоката ОСОБА_7 які просили вирок суду залишити без змін, думку прокурора ОСОБА_13 про залишення вироку суду без зміни, а апеляцій без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, ґрунтується на зібраних у справі доказах, які відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України судом першої інстанції не досліджувались і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. Тому колегія суддів виходить з того, що було встановлено вироком місцевого суду.

У відповідності до зібраних по справі доказів, дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст.286 КК України і також ніким не оспорюються.

Відповідає вимогам ст. 65 КК України і призначене ОСОБА_8 основне покарання, яке обране з урахуванням тяжкості вчиненого ним злочину, даних про особу винного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, позитивно характеризується, обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття , активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування матеріальної шкоди потерпілій, та відсутністю обставин, які обтяжують покарання.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливе без ізоляції його від суспільства зі звільненням від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України.

Обґрунтовано призначено і додаткове покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1рік.

Місцевий суд, з врахуванням конкретних обставин справи, характеру вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, наслідків, що настали у вигляді тяжких тілесних ушкоджень потерпілої, дійшов обґрунтованого висновку про призначення мінімального за санкцією ч.2 ст. 286 КК України додаткового покарання, яке на думку колегії суддів апеляційного суду є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для скасування додаткового покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, колегія суддів не вбачає.

На думку колегії суддів, достатнім та обґрунтованим визначений і розмір моральної шкоди стягнутий судом першої інстанції на користь потерпілої ОСОБА_10 в сумі 58 000 грн., з врахуванням отриманих нею багато численних травм, тривалого лікування, страждань потерпілої через біль та переживання останньої пов`язаних з подією злочину і знівеченням тіла. При цьому, як зазначила в апеляційній інстанції, законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 , будь - якої матеріальної допомоги після винесення вироку судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 їм не надавав.

За цих обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру моральної шкоди стягнутої судом першої інстанції на користь потерпілої ОСОБА_10 із обвинуваченого ОСОБА_8 .

З врахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

Колегія суддів апеляційного суду, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м.Полтави від 22 червня 2016 року відносно останнього без зміни.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3