Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/822/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2016 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

з участю:прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000180 від 03 березня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тесів Острожського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, вдівця, не працюючого, неодноразово судимого, останній раз за вироком Овруцького районного суду від 15 травня 2014 року за ст.185 ч.3 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на 3 роки 6 міс., на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком терміном 2 роки, ухвалою суду від 23 березня 2016 року звільнення від відбування покарання з випробовуванням скасоване, ухвалено відправити засудженого для відбування покарання у виді 3років 6місяців позбавлення волі, ухвала набрала законної сили, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст..185 ч.3 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
29 лютого 2016 року близько 18 години 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 з метою таємного викрадення чужого майна з корисливих спонукань, переліз через дерев`яну огорожу та проник до садиби, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що належить потерпілому ОСОБА_5 , звідки таємно викрав чотири металеві плити загальною вартістю 584 грн.,заподіявши потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав повністю, показав, що в кінці лютого 2016 року у вечірній час він проходив вулицею мимо садиби, як пізніше стало відомо належної потерпілому ОСОБА_5 , де побачив металеві плити, які лежали на землі. Вирішивши їх викрасти, він позичив у своєї сусідки двохколісний візок, в подвір`я, де лежали плити, попав, перелізши через дерев`яний паркан. Забравши чотири плити, він перекинув їх через паркан на вулицю, там погрузив у візок і покинув місце вчинення крадіжки, але від`їхавши неподалік був затриманий працівником міліції і відвіз викрадені плити у відділення міліції, де вони і візок були вилучені. Викрадені плити мав намір продати.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні не суперечать його показанням під час проведення з його участю слідчого експерименту.

Крім особистого визнання своєї провини, вина обвинуваченого підтверджується іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, 03 березня та 12 березня 2016 року проведено огляд візка на якому знаходяться 4 металеві плити, які визнані по справі речовими доказами, візок знаходиться на зберіганні в Овруцькому ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, а плити повернуті потерпілому ОСОБА_5 .

З протоколу огляду місця події від 11 березня 2016 року та з протоколу слідчого експерименту від 16 березня 2016 року з участю потерпілого ОСОБА_5 убачається, що належна останньому садиба, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 з усіх сторін огороджена парканом, вільний доступ у подвір`я будинку відсутній, тобто садиба має ознаки сховища.

Відповідно висновку експерта-товарознавця вартість однієї металевої плити з викрадених обвинуваченим становила 146 грн.

Таким чином, розглянувши справу у межах висунутого обвинувачення, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у сховище, доведена повністю і кваліфікує його дії за ст.185 ч.3 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є його щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обтяжуючих його покарання обставин судом не встановлено.

Обмірковуючи питання щодо міри покарання обвинуваченому суд враховує, як ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, так і особу винного, його вік, стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, те, що він не працює, по місцю проживання характеризується негативно, думку потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні обвинуваченого.

Разом з тим, що стосується покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , то суд враховує, що він вчинив нове кримінальне правопорушення протягом іспитового строку, що відповідно до ч.3 ст.78 КК України є підставою для направлення його для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі. При цьому суд також враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в абз.4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 12 червня 2009 року « Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 » Про практику призначення судами кримінального покарання», де зазначено про неприпустимість повторного звільнення від відбування покарання з випробовуванням, якщо особа протягом іспитового строку вчинить новий злочин.

Враховуючи викладене, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначає йому покарання в межах санкції ст..185 ч.3 КК України у виді позбавлення волі.

Враховуючи, що відповідно до ухвали Овруцького районного суду від 23 березня 2016 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_4 має бути затриманий і відправлений для відбування покарання у виді позбавлення волі, суд не застосовує до нього запобіжний захід у зв`язку з відсутністю, передбачених ст.177 КПК України, підстав для його застосування.

Керуючись ст. ст.368, 370, 373,374 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України і призначити йому покарання у виді 3-х років 7 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання покарання за попереднім вироком від 15 травня 2014 року призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3-х ( трьох) років 8 ( восьми) місяців позбавлення волі.

Початок відбування покарання засудженим ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не застосовувати.

Речові докази у справі металеві плити залишити у розпорядженні їх законного власника потерпілого ОСОБА_5 , візок повернути власниці.

На вирок суду до Апеляційного суду Житомирської області через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1