УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.08.2016 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
підозрюваного ОСОБА_6
Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить обрати стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому посилається на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
В клопотанні слідчий посилається на докази, які підтверджують наявність обгрунтованої підозри, що злочин вчинено ОСОБА_6 , а саме на: протокол допиту потерпілої ОСОБА_8 ; протоколи огляду місця події від 29.07.2016 року.
Мотивуючи застосування запобіжного заходу слідчий вказав, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обґрунтовуючи застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не має міцних соціальних зв`язків, не працює, не навчається, а також відносно останнього на даний час триває в Корольовському районному суді м. Житомира розгляд кримінального провадження по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що надає підстав вважати, що ОСОБА_6 належних висновків для себе не зробив та вчинив новий тяжкий злочин. З огляду на викладене, вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним та не зможе запобігти ризикам, вказаним в клопотанні.
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали з підстав, викладених в ньому.
Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні визнав свою причетність до вчиненого злочину, просив застосувати щодо нього домашній арешт, зобов`язувався з`являтись на виклики до слідчого. Пояснив, що дійсно на даний час в Корольовському районному суді розглядається кримінальне провадження, в якому він обвинувачується за ч. 3 ст. 185 КК України, зазначив, що розгляд справи триває з 2013 року, вирок Корольовського районного суду м. Житомира був скасований, справа повернута на новий судовий розгляд, в ході розгляду справи також змінювалось обвинувачення. Від суду не переховується, з`являється за кожним викликом в судові засідання.
Захисник ОСОБА_4 просив застосувати відносно його підзахисного більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, вважає, що підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу відсутні.
29.07.2016 року ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
29.07.2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо буде доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення.
Слідчий суддя вважає доведеним ризик, що підозрюваний може вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Разом з тим, прокурором на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, не доведено, що підозрюваний може ухилятись від слідства та суду.
Крім того, слідчий суддя, оцінивши представлені стороною обвинувачення докази, приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні абсолютно не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти зазначеному ризику.
Слідчий суддя вирішує питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі доказів, наданих сторонами кримінального провадження.
До матеріалів кримінального провадження на час розгляду клопотання не долучено жодних доказів, які б підтверджували обставини, вказані в клопотанні.
Зокрема, до кримінального провадження не долучено документи, які б підтверджували, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності (витяг з інформаційної довідки «Армор», копії процесуальних рішень про обрання запобіжних заходів тощо), відсутнє посилання на наявність інших судимостей. Не вказано, чи обирались раніше щодо ОСОБА_6 запобіжні заходи, якщо так, то дотримувався чи порушував він умови раніше застосованого запобіжного заходу з посиланням на конкретні факти. Те, що стосовно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та на стадії судового розгляду знаходиться інше судове провадження відомо виключно зі слів самого підозрюваного. В клопотанні не міститься жодних посилань, як і не зазначено слідчим чи прокурором в судовому засіданні, характеризуючі дані та репутація підозрюваного ОСОБА_6 .
Запобіжний захід, в тому числі у вигляді тримання під вартою, є засобом для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного під час проведення досудового розслідування та судового провадження, а не мірою відповідальності за скоєне, а тому тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа, не може бути домінуючим критерієм для обрання запобіжного заходу.
Інших доводів, які б підтверджували, що застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, прокурором не наведено.
Аналогічна правова позиція висловлена в рішенні Європейського суду з прав людини Мамедов проти Росії від 01.06.2006 року, відповідно до якого посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що обвинувачений переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини, є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини Клішин проти України від 23.02.2012 року вбачається, що підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами. Жодних фактів необхідності тримання під вартою ОСОБА_6 прокурором не доведено.
Таким чином, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному, згідно ст. 178 КПК України, слідчим суддею враховуються обставини, за яких було скоєно кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , те, що підозрюваний має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню доньку.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 194 КПК України, для досягнення мети застосування запобіжного заходу, яка вказана у ст. 177 КПК України, тобто забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.
Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
На думку слідчого судді, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе цілком забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти ризику, що підозрюваний може вчинити інший злочин.
Одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язок, передбачений ч. 5 ст. 194 КПК України, з`являтись до слідчого, прокурора чи суду за кожним викликом.
Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 183, 194, 196, 197, 202, 309 КПК України, слідчий суддя,- у х в а л и в :
Клопотання задоволити частково.
Відмовити в задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.
Заборонити ОСОБА_6 залишати місце постійного проживання - квартиру АДРЕСА_2 цілодобово строком до 26.09.2016 року (включно).
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язок прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі ухилення або невиконання покладених на нього даною ухвалою обов`язків, до нього буде застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Строк дії ухвали встановити до 26.09.2016 року.
Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області.
Зобов`язати слідчого СВ Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 доставити підозрюваного ОСОБА_6 до місця проживання в квартиру АДРЕСА_2 .
Звільнити затриманого ОСОБА_6 з-під варти.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1