Ухвала
іменем україни
29 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

переглянула в судовому засіданні ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 22 березня 2016 року за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді апеляційної інстанції щодо ОСОБА_6 .

Вироком Бродівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2015 року, залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Броди Львівської області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

визнано невинуватим та виправдано за ч. 1 ст. 296 КК України за недоведеністю наявності в його діянні складу злочину.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що він, 21 вересня 2014 року, приблизно о 04.00 год., перебуваючи у громадському місці в приміщенні кафе «Ala Minuta», що на території автозаправки «ОККО», яка знаходиться по вул. Березова, 1-А в м. Броди, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, прагнучи показати свою неповагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, безпричинно чіплявся до відвідувачів кафе та, виражаючись нецензурними словами, спровокував конфлікт, в ході якого намагався завдати удару в обличчя ОСОБА_7 , який від удару ухилився.
Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_6 демонструючи явну зневагу до існуючих правил поведінки у суспільстві, безпричинно, в присутності інших громадян почав ображати і принижувати ОСОБА_8 , використовуючи при цьому ненормативну лексику, та в ході конфлікту, діючи з особливою зухвалістю, наніс декілька ударів руками в обличчя ОСОБА_8 , внаслідок чого останньому було заподіяно легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на нижній повіці лівого ока.

У касаційній скарзі прокурор, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням судами вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор стверджує, що судом апеляційної інстанції порушено вимоги ст. 419 КПК. Зазначає, що апеляційний суд в своїй ухвалі послався на докази, якими обґрунтував своє рішення щодо невинуватості ОСОБА_6 районний суд, проте безпосередньо ці докази не досліджувалися судом апеляційної інстанції. Звертає увагу на те, що прокурором було подано клопотання про виклик і допит свідків та потерпілого, яке було задоволено апеляційним судом, проте перед судовими дебатами стало відомо, що дане клопотання було відхилено.
На касаційну скаргу прокурора надійшли заперечення від захисника ОСОБА_9 , у яких він просить касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а судові рішення без зміни.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який не підтримав доводи касаційної скарги прокурора та просив судові рішення щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Свій висновок щодо виправдання ОСОБА_6 на підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК суд належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені відповідно до закону та в їх сукупності правильно визнані судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення виправдувального вироку.
У відповідності до вимог ст. 374 КПК суд навів у вироку підстави для виправдання обвинуваченого та зазначив мотиви, з яких відкинув докази обвинувачення.
З таким висновком погоджується колегія суддів і прокурор у касаційній скарзі його фактично не оспорює.Отже, викладені в касаційній скарзі прокурора доводи про безпідставне виправдання ОСОБА_6 не ґрунтуються на досліджених у судових засіданнях доказах та є безпідставними.

Що стосується перегляду вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку, то він був здійснений відповідно до вимог статей 404407 КПК. Свій висновок щодо правильності виправдання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 296 КК апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Суд, постановляючи судове рішення щодо ОСОБА_6 за результатами апеляційного перегляду справи, обґрунтовано дійшов висновку, що будь-яких даних про грубе порушення ОСОБА_6 громадського порядку з особливою зухвалістю у справі не встановлено, що свідчить про відсутність у діях останнього об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК.

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Із матеріалів провадження слідує, що потерпілий ОСОБА_8 та свідки були допитані судом першої інстанції і їх показання були оцінені судом, відповідно до положень ст. 94 КПК. Враховуючи положення ч. 3 ст. 404 КПК необхідності повторного дослідження показань потерпілого та свідків у суду апеляційної інстанції не було у зв`язку з чим прокурор своє клопотання про виклик та повторний допит потерпілого і свідків зняв. Крім того, суд апеляційної інстанції у своєму рішенні зазначені докази не переоцінював, а погодився з їх оцінкою судом першої інстанції.
З огляду на наведене, касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б підставами для зміни або скасування судових рішень, не встановлено.
Керуючись статтями 433436 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року колегія суддів
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 22 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3