Справа № 761/6547/16-к
Провадження № 1-в/761/320/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року м. Київ
Суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_2 про перерахунок строку попереднього ув`язнення, -

в с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_2 , у якому останній просив відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» перерахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Суддя, дослідивши клопотання засудженого, дійшов висновку про таке.

Частиною 5 статті 72 КК України визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Пунктом 1 Розділу II вищевказаного Закону визначено, що він застосовується до всіх осіб, щодо яких набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11.01.2016 № 223 20/04 питання зарахування строку попереднього ув`язнення під час виконання вироку, враховуючи зміст положень ч.6 ст.9, п.2 ч.2 ст.539 КПК України, має вирішуватися місцевим судом, у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Як вбачається з клопотання засудженого, останній вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 04.05.2014 засуджений за ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 11.02.2016.
Відповідно до ст. 18 Криміналь-виконавчого кодексу України місцем відбування покарання у вигляді позбавлення волі є виправна колонія. Згідно з ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчі ізолятори є установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою.

У силу ч. 2 ст.11, ч.3 ст.18 КВК слідчі ізолятори віднесені до установ виконання покарань лише стосовно тих засуджених, які залишені для роботи з господарського обслуговування.

Виходячи зі змісту клопотання та інформації, наданої Київським СІЗО, рішення про залишення ОСОБА_2 у слідчому ізоляторі для роботи з господарського обслуговування не приймалося.

Крім того з листа, наданого адміністрацією Київського СІЗО вбачається, що ОСОБА_2 19.03.2016 направлений для відбуття покарання до Білоцерківської ВК № 35 Київської області.

Таким чином, засуджений ОСОБА_2 перебував у Київському СІЗО тимчасово, покарання у останньому не відбуває.

З викладеного вбачається, що Шевченківський районний суд м. Києва не уповноважений на розгляд клопотання засудженого, тобто воно підлягає поверненню ОСОБА_2 для звернення до суду за місцем відбування покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суддя, -
у х в а л и в:
Клопотання засудженого ОСОБА_2 про перерахунок строку попереднього ув`язнення повернути заявнику для звернення до належного суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1