Справа № 135/1600/15-к
Провадження №11-кп/772/428/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області
в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем: ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянув «15» квітня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному паровадженні ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ладижинського міського суду від 27.01.2016 року, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Ладижин, Вінницької області,

українця, громадянина України,

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше неодноразово судимого:

29 грудня 2008 року Ладижинським міським судом Вінницької області за ч.1 ст.309 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік;

10 грудня 2009 року Ладижинським міським судом Вінницької області за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до двох років одного місця позбавлення волі; 13 квітня 2011 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 10 місяців 20 днів;

19 вересня 2011 року Ладижинським міським судом Вінницької області за ч.1 ст.185, ст.71 КК України до одного року позбавлення волі, приєднано 1 місяць позбавлення волі по вироку Ладижинського міського суду Вінницької області від 10 грудня 2009 року та остаточно призначено один рік один місяць позбавлення волі.

14 лютого 2013 року Ладижинським міським судом Вінницької області за ст.395 КК України до двох місяців арешту;

24 березня 2014 року Ладижинським міським судом Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України до двох років обмеження волі;

17 червня 2014 року Ладижинським міським судом Вінницької області звільнений від відбування покарання, призначеного вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 24.03.2014 на підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію» у 2014 році,-

14 липня 2015 року Ладижинським міським судом Вінницької області за ч.1 ст. 321, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст.185, ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки;

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 01.12.2015 року звільнення від відбування покарання з випрпобуванням скасовано і ОСОБА_7 направлено для відбування призначеного покання у виді 4-х років позбавлення волі.

визнано винуватим за ч. 2 ст. 309 КК України і засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки. відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточно визначено покарання у виді 4-х років шести місяців позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати на залученні експерта та провеждення під час досудового розслідування судово-хімічної експертизи №1327 від 30.11.2015 року 614 грн. 40 коп.

в с т а н о в и в :
Вироком встановлено, що наприкінці літа 2015 року ОСОБА_7 , переслідуючи мету незаконного придбання наркотичних засобів без мети збуту, знайшов на закинутих городах, біля річки "Сільниця" у м. Ладижин Вінницької області 4 кущі рослин коноплі, які зірвав, висушив, подрібнив, виготовивши таким чином особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, загальною масою у перерахунку на висушену речовину - 16,62 гр. даний наркотичний засіб він зберігав при собі без мети збуту, для власного вживання..

У своїй апеляційній скарзі прокурор у кримінальному паровадженні ОСОБА_8 ставить питання про зміну вироку Ладижинського міського суду від 27.01.2016 року у зв язку з неправильним застосуванням ст. 71 КК України, що потягло невірне зарахування строку за вироком Ладижинського міського суду від 14.07.2015 року за ч.1 ст. 321, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст.185, ст. 70 КК України з 14 грудня 2015 року пол 25 січня 2016 року в строк відбування покарання. Просить виключити з резолютивної частини вироку абзац " В строк відбування покарання повністю зараховано відбутий ним строк покарання за попереднім вироком з 14 грудня 2015 року по 25 січня 2016 року, та 4 дні час перебування в СІЗО, що в загальному підсумку становить 1 місяць 14 днів."; постановити змінений вирок, яким зарахувати в строк відбування покарання лише строк попереднього ув язнення - 4 дні перебування в СІЗО.

У своїй апеляційні скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить пом якшити йому покарання, оскільки вину він визнав повністю, є інвалідом ІІІ групи.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 та заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному паровадженні ОСОБА_8 підлягає до задоволення, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Доведеність вини ОСОБА_7 не оскаржується .

Суд першої інстанції, відповідно до ст. 349 КПК України, в зв`язку з тим, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на наведене вище апеляційний суд критично ставиться ,до пояснень обвинуваченого при апеляційному розгляді провадження в частині того , що він зазначив про іншу кількість наркотичного засобу , яку у нього було вилучено співробітниками міліції.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 в скоєні злочину, за який він засуджений, при обставинах, викладених у вироку, є обґрунтованим та законним.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом по даній справі дотримано вимог закону, спрямованих на встановлення в справі об`єктивної істини.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що при призначенні покарання ОСОБА_7 суд, порушуючи вимоги закону України про кримінальну відповідльність, застосував закон, який не підлягає застосуванню в даному випадку, а саме , невірно зарахував ОСОБА_7 в срок відбування покарання повністю відбутий ним строк покарання за вироком Ладижинського міського суду від 14.07.2015 року за ч.1 ст. 321, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст.185, ст. 70 КК України з 14 грудня 2015 року по 25 січня 2016 року, що є неприпустимим з огляду на закон.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого, то апеляційний суд констатує наступне.

В ч.2 ст.65 КК України зазначено «Особі , яка вчинила злочин ,має бути призначено по карання , необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Обираючи підсудному покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари.

Так, районний суд при обранні виду та міри покарання повністю дотримався загальних вимог призначення покарання, зокрема положень ст. 65 КК України .

Колегія суддів вважає, що призначене покарання ОСОБА_7 при встановлених обставинах справи є законним та справедливим .

Призначення покарання засудженому у виді позбавлення волі має на меті виховний характер, а тому беручи до уваги особливості і враховуючи те, чи є підстави, в якому порядку і в яких межах повинен бути призначений підсудному певний вид покарання і конкретна його міра.

Так, районний суд при призначенні покарання ОСОБА_7 вірно врахував характеризуючі данні та відомості про особу засудженого, який за на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, неодноразово раніше судимий.
Також враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та обтяжуючу обставину рецедив злочину.
Апеляційний суд переконаний ,що в даному конкретному випадку, районний суд при призначенні покарання засудженому в повному об`ємі реалізував принципи законності, справедливості, обгрунтованності, доцільності та індивідуалізації покарання, виходячи із завдань поставлених перед кримінальним законом ( ст. 1 КК України).

Апеляційний суд враховує і суспільну небезпечність особи обвинуваченого ОСОБА_7 , який протягом незначного терміну часу вчинив декілька тяжких, умисних злочинів, висновків для себе не зробив і став виключно на системний злочинний шлях , вичерпавши ліміт довіри з боку Держави.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого, зокрема, що вину він визнав повністю, є інвалідом ІІІ групи, не дають підстав для призначення більш м`якого покарання.

З огляду на наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо пом`якшення покарання є безпідставними, апеляційний суд розцінює як ніщо інше як уникнення справедливого покарання за вчинене.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,на суд покладається обов`язок - здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників кримінального провадження.

Пунктом 4 ч.1 ст. 409 та ст..413 КПК України визначено підстави зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора у кримінальному паровадженні ОСОБА_8 слід задовольнити, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ладижинського міського суду від 27.01.2016 року щодо ОСОБА_7 слід змінити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
у х в а л и в :
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному паровадженні ОСОБА_8 задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Ладижинського міського суду від 27.01.2016 року, - змінити.
З резолютивної частини вироку виключити абзац «В строк відбування покарання повністю зараховано відбутий ним строк покарання за попереднім вироком з 14 грудня 2015 року по 25 січня 2016 року, та 4 дні час перебування в СІЗО, що в загальному підсумку становить 1 місяць 14 днів».

В решті вирокЛадижинського міського суду від 27.01.2016 року- залишити без змін.

На судове рішення може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим протягом того ж часу з моменту отримання копії судового рішення.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

с у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3