Дата документу 29.02.2016

Справа № 334/356/16-к
Провадження № 1-кп/334/137/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 лютого 2016 року Ленінський районний суду м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_4 , розглянув у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження з клопотанням про застосування заходів медичного характеру у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Запоріжжі, громадянина України, який має вищу освіту, розлученого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, приватного підприємця, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , ранiше не судимого,

щодо вчинення суспільно-небезпечного діяння за правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 122 КК України,

у с т а н о в и в :

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004657 від 30 вересня 2015 року відносно ОСОБА_5 , як до особи, яка на час вчинення злочину не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, і вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст. 122 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 підозрюється в тому, що 25 вересня 2015 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , під час раптово виниклого конфлікту зі своїм малолітнім сином ОСОБА_6 , 2001 року народження, наніс останньому 6 ударів дерев`яним предметом в область верхніх та нижніх кінцівок, чим спричинив потерпілому, згідно висновку експерта ЗОБ СМЕ №4120 від 09.10.2015 року:

-закритий перелом основи 1-ї п`ясткової кістки правої кисті, яке кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я більше 21 дня;

-синці в області лівого передпліччя, в області обох кісточок лівої гомілки, в області правого стегна: синець і садна в області лівого стегна, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються по ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тiлесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Посилаючись на те, що суспільно небезпечне діяння, вчинено ОСОБА_5 у стані неосудності, прокурор просить застосувати до нього примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Розгляд вказаного клопотання за згодою учасників процесу та за клопотанням прокурора проведено без участі ОСОБА_5 , т.я він на теперішній час проходить лікування в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня», що відповідає положенням ч. 2 ст. 506 КК України, оскільки характер розладу психічної діяльності особи перешкоджає проведенню процесуальних дій за її участю або участі у судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, зазначаючи, що є всі законні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 , також підтримав клопотання прокурора і зазначив, що матеріалами провадження підтверджується вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, яке вчинено ним у стані неосудності, а відтак, вважає за можливе вказане клопотання задовольнити.

У судовому засіданні шляхом дослідження доказів у кримінальному провадженні, а саме допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 та його законного представника ОСОБА_7 , дослідження висновку судово-медичної експертизи № 747 від 30.12.2015 року, дослідження даних про особу підозрюваного, встановлено і знайшло підтвердження, що мало місце суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст. 122 КК України, які вчинено саме ОСОБА_5 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 747 від 30.12.2015 року, ОСОБА_5 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді шизоафективного розладу, маніакальний тип. По своєму психічному стану в період, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню зі звичайним наглядом.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно із ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі та лікування у примусовому порядку.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а в силу ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу" примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами.

Суд при визначенні виду і міри медичного характеру, враховує не тільки характер душевного захворювання та рекомендації експертів про тип лікувального закладу, але й те, що ОСОБА_5 вчинив злочин, який законодавцем віднесено до злочинів середньої тяжкості. Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що на даний час ОСОБА_5 страждає хронічним душевним захворюванням у формі шизоафективного розладу, маніакальний тип, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він також перебував у хворобливому стані, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Заслухавши думку прокурора, який вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, думку захисника ОСОБА_5 , думку законного представника неповнолітнього потерпілого, які думку прокурора підтримали, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про те, що оскільки в діях ОСОБА_5 , вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, що підтверджується дослідженими у суді доказами, зазначені дії вчинені ним у стані неосудності, оскільки на період вчинення суспільно-небезпечного діяння він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними внаслідок психічного захворювання та на даний час не видужав і до нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із загальним наглядом.

Керуючись ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу", ст. 93, 94 КК України, ст.ст. ч. 2 ст. 292, 503, 512, 513 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0004657 від 30 вересня 2015 року відносно ОСОБА_5 , щодо вчинення суспільно-небезпечного діяння за правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 122 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1