Справа № 761/5616/16-к
Провадження № 1-кп/761/597/2016
У Х В А Л А
Іменем України
25 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві підготовче судове засідання в кримінальному провадженні № 0001353 від 07 липня 2015 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 28, ст. 340; ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365 (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 121; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34

представників потерпілих ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 ,
в с т а н о в и в :
обвинувальний акт з додатками щодо ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 28, ст. 340; ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365 (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 121; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України, надійшов до Шевченківського районного суду м. Києва 16 лютого 2016 року.

Прокурори ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта щодо ОСОБА_5 , оскільки дане кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Києва, обвинувальний акт складено у відповідності до положень ст. 291 КПК України та підстави для закриття чи зупинення кримінального провадження відсутні, крім того, прокурором в порядку ст. 384 КПК України роз`яснено підозрюваному ОСОБА_5 про можливість, особливості та правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних, при цьому, останньому вручено письмове роз`яснення. Також прокурорами звернуто увагу на те, що кримінальне провадження містить окремі відомості, що становлять державну таємницю (гриф «ДСК» та «Таємно»), у зв`язку з чим, окрему частину судового провадження згідно з вимогами п. 4 ч. 2 ст. 27 КПК України слід здійснювати в закритому судовому засіданні. Окрім того, прокурори вважали за необхідне в порядку ч. 1 ст. 320 КПК України призначити запасного суддю, враховуючи значний об`єм матеріалів кримінального провадження, для дослідження яких потрібний значний час, значну кількість потерпілих та особливу увагу суспільства до цього провадження. Просили продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до особливо тяжких, може перешкодити встановленню істини у справі шляхом впливу на свідків або осіб, які можуть бути допитані як свідки, може переховуватися від суду, а тому запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не можливо.

Потерпілі та представники потерпілих підтримали думку прокурорів.

Захисник ОСОБА_8 просив повернути обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України, окрім того, вважав, що наявні підстави і для направлення даного обвинувального акта до Апеляційного суду м. Києва для визначення підсудності. При цьому, зазначив, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 в частині висунутого останньому обвинувачення за ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України підлягає закриттю. Так, згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_5 являється службовою особою, яка займає відповідальне становище, та він має спеціальне звання генерал-майор. Разом з тим, дані відомості не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_5 не є такою службовою особою та має військове звання генерал-майор, тобто є військовослужбовцем. Саме з цих підстав 09 липня 2015 року органом досудового розслідування винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000228, з якого виділено в окреме провадження кримінальне провадження № 0001353 щодо ОСОБА_5 , в частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365 КК України, стосовно ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 та ОСОБА_51 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Також вважав неможливим призначити судовий розгляд на підставі даного обвинувального акта Шевченківським районним судом м. Києва, так як відповідно до ст. 32 КПК України, якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. З обвинувального акта слідує, що під час вчинення інкримінованих діянь, ОСОБА_5 перебував на АДРЕСА_3 , при цьому, за версією обвинувачення, діяння ОСОБА_5 спільно з невстановленими особами призвели, зокрема, як до вбивств так і до загибелі осіб. Тому, не можливо встановити місце вчинення кримінальних правопорушень, за якими висунуто обвинувачення ОСОБА_5 . Окрім того, направлений до суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 та доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідають вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, реєстр матеріалів не містить усіх даних щодо проведених процесуальних дій, зокрема, дати та часу. Порушив питання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , оскільки такий запобіжний захід останньому застосовано в незаконний спосіб, з численними грубими порушеннями прав людини та основоположних свобод, а також за відсутності у ОСОБА_5 відповідного процесуального статусу підозрюваного. Так, 20 серпня 2015 року ОСОБА_5 з порушенням вимог ст. ст. 277, 278 КПК України було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме, на примірнику повідомлення про нову підозру від 20 серпня 2015 року, який вручав ОСОБА_5 слідчий ОСОБА_52 , був відсутній підпис прокурора, як і відсутній витяг з ЄРДР станом на 20 серпня 2015 року із зазначенням відповідної інформації з приводу повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 340, 121, 115 КК України. В подальшому слідчий суддя розглядав клопотання про зміну запобіжного заходу на тримання під вартою ОСОБА_5 , якому не було повідомлено про підозру та не вручено клопотання про зміну запобіжного заходу. Зазначив, що ОСОБА_5 не порушував умови застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово за адресою: АДРЕСА_2 ., строком до 25 квітня 2016 року.

Захисник ОСОБА_9 вважала, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 підлягає поверненню прокурору, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зокрема, за правилами ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Однак в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_5 не міститься відомостей про те, ким він складений, тоді як затверджений він прокурором. Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. У той же час, в обвинувальному акті не зазначено час, місце, спосіб вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 28, ст. 340 КК України. Також вважала, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 в частині висунутого останньому обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.41, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011), підлягає закриттю, оскільки у згаданій редакції диспозиція ч. 3 ст. 365 КК України викладена іншим чином, ніж інкриміновано ОСОБА_5 . Просила змінити запобіжний захід ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_5 не з`явиться на виклики до суду, буде переховуватися від суду, незаконно впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Перебуваючи під домашнім арештом, ОСОБА_5 не порушував умови цього запобіжного заходу, крім того, він має постійне місце проживання, сім`ю, роботу, позитивно характеризується.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисників.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 3 статті 314 КПК України передбачені рішення, які суд вправі прийняти у підготовчому судовому засіданні. Одним з таких рішень є направлення обвинувального акта до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

При цьому, на переконання суду, всі інші питання підготовчого судового засідання, в тому числі питання щодо повернення обвинувального акта стосовно ОСОБА_5 прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України, закриття кримінального провадження, як про це просить сторона захисту, підлягають вирішенню судом, якому підсудне дане кримінальне провадження.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду.

Як убачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акта, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 містить відомості, що становлять державну таємницю (гриф «ДСК» та «Таємно») (аркуші реєстру 2-3, 140-147).

На зазначені обставини та необхідність у зв`язку з цим проводити окрему частину судових засідань у закритому порядку, звернув увагу прокурор.

У відповідності з вимогами п. 4 ч. 2 ст. 27 КПК України, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини лише у випадках, якщо здійснення провадження у відкритому судовому засіданні може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом.

Частиною 4 ст. 27 КПК України визначено, що кримінальне провадження у закритому судовому засіданні суд здійснює з додержанням правил судочинства, передбачених цим Кодексом. На судовому розгляді в закритому судовому засіданні можуть бути присутні лише сторони та інші учасники кримінального провадження.

Порядок розгляду кримінального провадження, яке містить відомості, що становлять державну таємницю, регламентовано Главою 40 КПК України.

Так, згідно з вимогами ч. ч. 1, 3 ст. 517 КПК України, досудове розслідування та судове провадження у кримінальному провадженні, яке містить відомості, що становлять державну таємницю, проводяться з дотриманням вимог режиму секретності. До участі у кримінальному провадженні, яке містить відомості, що становлять державну таємницю, допускаються особи, які мають допуск до державної таємниці відповідної форми та яким надано доступ до конкретної секретної інформації (категорії секретної інформації) та її матеріальних носіїв.

Разом з тим, за наявними в розпорядженні суду матеріалами, на даний час у Шевченківському районному суді м. Києва судді та працівники апарату суду не мають відповідного допуску до державної таємниці та до відповідної секретної інформації, а так само в приміщенні суду відсутні належні умови для розгляду кримінального провадження, яке містить відомості, що становлять державну таємницю.

При цьому, для забезпечення належних умов розгляду цього кримінального провадження Шевченківським районним судом м. Києва потребується значний проміжок часу.

З огляду на наведене, наявні об`єктивні обставини, що перешкоджають формуванню складу суду для розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 Шевченківським районним судом м. Києва.

Натомість, однією із засад кримінального провадження, визначених у ст. 7 КПК України, є розумність строків кримінального провадження, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій закріплено право кожної людини, проти якої висунуто кримінальне обвинувачення, на справедливий і відкритий його розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 28 КПК України, кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.

Згадана норма Закону узгоджується з положеннями п. «с» ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, згідно з якими, кожен має право на основі повної рівності бути судимим без невиправданої затримки.

При цьому, Звід принципів захисту всіх осіб, які піддаються затриманню чи ув`язненню будь-яким чином, прийнятий Генеральною Асамблеєю ООН 09 грудня 1988 року, вимагає проведення судових розглядів в розумні строки після затримання або звільнення до суду (принцип 38). Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді.

Таким чином, у зв`язку з неможливістю сформувати склад суду для розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 . Шевченківським районним судом м. Києва, враховуючи, що обвинувачений утримується під вартою та кримінальне провадження в даному випадку повинно бути розглянуто першочергово та негайно, а також беручи до уваги значну кількість учасників цього кримінального провадження й особливу увагу до нього суспільства, суд прийшов до висновку про необхідність передачі кримінального провадження щодо ОСОБА_5 на розгляд іншого суду, в якому наявні умови дотримання вимог режиму секретності при здійсненні судового провадження у кримінальному провадженні, яке містить відомості, що становлять державну таємницю.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Окрім того, згідно з вимогами ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Як убачається з обвинувального акта, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні в м. Києві в період часу, приблизно з 19 год. 18 лютого 2014 року до 06 год. 19 лютого 2014 року, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 28, ст. 340; ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 121; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України, при цьому, останнє відноситься до особливо тяжких.

Зокрема, ОСОБА_5 висунуто обвинувачення в тому, що в результаті скоординованих злочинних дій керівників Служби безпеки України Голови СБУ ОСОБА_48 , його першого заступника керівника АТЦ при СБУ ОСОБА_49 , начальника ГУСБУ в м. Києві та Київській області ОСОБА_5 , керівників МВС України Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_53 , його заступника ОСОБА_54 , командувача ВВ МВС України ОСОБА_55 та керівництва ГУМВС України в м. Києві т.в.о. начальника ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_56 , його заступника начальника міліції громадської безпеки ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_57 , командира ПМОП «Беркут» ОСОБА_58 та інших невстановлених керівників підрозділів правоохоронних органів, у період часу, приблизно з 19 год. 18 лютого 2014 року до 06 год. 19 лютого 2014 року, співробітниками органів внутрішніх справ та Служби безпеки України було незаконно здійснено спробу силового розгону мітингувальників, які перебували на Майдані Незалежності в м. Києві, в результаті чого внаслідок протиправного та надмірного застосування фізичної сили, спеціальних засобів, спецтехніки та прихованого застосування вогнепальної зброї було організовано вчинення умисних вбивств 10 осіб, а саме: ОСОБА_59 18 лютого 2014 року, близько 22 год., біля будівлі Федерації профспілок України на Майдані Незалежності в м. Києві; ОСОБА_60 19 лютого 2014 року, близько 00 год. 30 хв., біля будівлі Федерації профспілок України на Майдані Незалежності в м. Києві; ОСОБА_61 18 лютого 2014 року, близько 00 год., на Майдані Незалежності в м. Києві; ОСОБА_62 18 лютого 2014 року, близько 21 год., на Майдані Незалежності в м. Києві; ОСОБА_63 18 лютого 2014 року, близько 18 год. 30 хв., на вул. Інститутській в м. Києві; ОСОБА_64 18 лютого 2014 року , близько 20 год., на Майдані Незалежності в м. Києві; ОСОБА_65 18 лютого 2014 року, близько 20 год., на вул. Інститутській в м. Києві; ОСОБА_66 18 лютого 2014 року, близько 21 год., на Майдані Незалежності в м. Києві; ОСОБА_67 18 лютого 2014 року, близько 22 год., на Майдані Незалежності в м. Києві; ОСОБА_68 18 лютого 2014 року, у період часу з 22 год. по 23 год., на вул. Інститутській в м. Києві.

Наведені обставини свідчать про те, що місцями вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України, є Майдан Незалежності в м. Києві, що територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва, а також вул. Інститутська в м. Києві, що територіально відноситься до Печерського району м. Києва.

При цьому, зважаючи на те, як зазначено вище, що в Шевченківському районному суді відсутні умови для проведення судового провадження у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , яке містить відомості, що становлять державну таємницю, то з урахуванням положень ст. 32 КПК України дане кримінальне провадження повинне здійснюватися судом, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено частину епізодів більш тяжкого правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України, за адресою: м. Київ вул. Інститутська, що територіально відноситься до Печерського району м. Києва.

На підставі наведеного, оскільки кримінальне провадження підлягає в силу ст.34 КПК України передачі на розгляд іншого суду, у зв`язку з неможливістю утворити склад суду Шевченківським районним судом м.Києва, а також враховуючи загальні засади кримінального провадження, визначені ст. 7 КПК України, зокрема, верховенство права, законність, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, розумність строків, суд вважає за необхідне направити обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 до Апеляційного суду м. Києва для направлення даного кримінального провадження до іншого суду.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід обраний щодо обвинуваченого.

Беручи до увагу зазначену норму Закону, під час підготовчого судового засідання учасники судового провадження не наділені правом на звернення до суду з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу. Тому клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою, суд розцінює, як думку сторони обвинувачення щодо необхідності залишення без зміни застосованого до ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу з урахуванням ризиків, які викладені у клопотанні.

Що ж стосується заявлених стороною захисту клопотань про скасування та зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт, то вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_5 висунуто обвинувачення, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину, при цьому, обвинуваченому інкриміновано вчинення протиправних дій у складі організованої групи та щодо значної кількості потерпілих, якими пред`явлено позовні вимоги до останнього про стягнення заподіяної матеріальної та моральної шкоди в значних розмірах. Перелік доказів, наведений у реєстрі матеріалів досудового розслідування, свідчить про їх вагомість, більш детальну оцінку даним обставинам суд надасть в ході судового розгляду під час вивчення змісту цих доказів.

З`ясовуючи питання щодо наявності ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , на які послався прокурор під час підготовчого судового розгляду, суд враховує, те, що ризиком є подія або дія, яка може настати або вчинитися з високим ступенем ймовірності, вірогідність, яких має оцінюватись у сукупністю з обґрунтованістю підозри та вагомістю доказів на її підтвердження, мірою покарання, яка загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого діяння.

Отже, враховуючи вагомість доказів причетності ОСОБА_5 до скоєння інкримінованих йому кримінальних правопорушень, міру покарання, яка загрожує йому у разі визнання його винуватим у скоєнні цих кримінальних правопорушень, суд вважає, що з високим ступенем ймовірності обвинувачений ОСОБА_5 буде вживати заходів для переховування від суду.

Крім того, враховуючи фактичні обставини за яких ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, суд вважає доведеним наявність ризику, щодо можливості незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, а тому підстав для скасування раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд не вбачає, вважає за необхідне його продовжити.

Таким чином, суд, враховуючи наявні ризики, підвищену суспільну-небезпеку інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, дійшов до обґрунтованого переконання, що загальносуспільний інтерес у даному випадку переважає інтереси конкретної особи, оскільки в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід процесуального примусу, є виправданим, з огляду на фактичні обставини за яких ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким.

Так, інкриміновані ОСОБА_5 кримінальні правопорушення мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлені тяжкими наслідками, а тому враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства, суд вважає, що на даний час відсутні підстави для скасування чи зміни запобіжного заходу на менш суворий та вважає за необхідне дію даного запобіжного заходу продовжити.

При цьому, судом враховується належна процесуальна поведінка ОСОБА_5 під час перебування під домашнім арештом в той час, коли він підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України, однак на даний момент ця обставина не може бути беззаперечним аргументом щодо відсутності ризиків з огляду на те, що на сьогоднішній день остатньому висунуте обвинувачення у вчиненні сукупності кримінальних правопорушень, одне з який є особливо тяжким.

З огляду на те, що за результатами підготовчого судового засідання прийнято рішення про необхідність направлення обвинувального акта щодо ОСОБА_5 до Апеляційного суду м. Києва для вирішення питання про направлення даного кримінального провадження з Шевченківського районного суду м.Києва до іншого суду в межах територіальної юрисдикції Апеляційного суду м.Києва, оскільки таке питання підлягає першочерговому вирішенню, то клопотання про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 в частині висунутого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України ( в редакції від 07.04.2011 року), підлягають розгляду відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України судом, якому буде передано це кримінальне провадження.

Керуючись ст. ст. 7, 27, 32, 34, 314, 517 КПК України, суд
у х в а л и в :
обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0001353 від 07 липня 2015 року щодо ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 28, ст. 340; ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365 (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 121; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України, направити до Апеляційного суду м. Києва для вирішення питання про направлення кримінального провадження з Шевченківського районного суду м. Києва до іншого суду в межах територіальної юрисдикції Апеляційного суду м. Києва.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 до 24 квітня 2016 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
__________ ___________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3