Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
21 квітня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції , матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000723, щодо
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Стара Мощаниця Здолбунівського району Рівненської області, зареєстровану в АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, розлученої, раніше не судимої,
обвинуваченої за ч.1 ст.121 КК України,
на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 січня 2016 року, з участю:
прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченої - ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченої - ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 січня 2016 року ОСОБА_5 визнана винною та засуджена за ч.1 ст.121 КК України до 5 /п`яти/ років позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком 1 /один/ рік, й зобов`язано відповідно до вимог ст.76 КК України не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу органу кримінально виконавчої системи, повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої системи.
Судом також вирішено питання речових доказів та витрат на залучення експерта у кримінальному провадженні.
За вироком суду ОСОБА_5 засуджено за те, що 12 вересня 2014 року близько 23.00год., вона, перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , під час суперечки зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_8 , умисно нанесла останньому два удари ножем в область спини та нижньої лівої частини грудної клітки, внаслідок чого заподіяла ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого поранення лівої грудної клітки та колото різаної рани 7-го осистого хребця, які згідно висновку судово медичної експертизи №297 від 17.09.2014 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент їх заподіяння.
В поданій на вирок суду апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичних обставин та доведеності вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй досудовим слідством злочину, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону при його ухваленні, а саме не вирішенням питання цивільного позову у провадженні стосовно відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого у розмірі 881 грн. 5 коп. Просить оскаржуваний вирок суду змінити і задовольнити цивільний позов в частині стягнення коштів за лікування потерпілого.
Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора, обвинуваченої та її захисника про задоволення апеляції прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Винність ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні та не заперечується у поданій апеляційній скарзі.
Водночас, щодо заявленого цивільного позову прокурора суд першої інстанції, усупереч вимогам ч.4 ст.374 КПК України, у резолютивній частині вироку, визнавши винуватість ОСОБА_5 та притягнувши її до кримінальної відповідальності згідно інкримінованої останній статті КК України, не прийняв рішення щодо заявленого цивільного позову.

Згідно із ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Разом з тим, з матеріалів провадження вбачається, що у вироці Здолбунівського районного суду від 27.01.2016 року рішення стосовно заявленого цивільного позову про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення у розмірі 881 грн. 5 коп. не прийнято.

Колегією суддів встановлено, що згідно з довідкою медичної установи потерпілий ОСОБА_8 перебував на стаціонарному лікуванні, - у хірургічному відділенні Здолбунівської ЦРЛ з 13.09.2014 року по 18.09.2014 року. Відповідно до довідки розрахунку загальна сума витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення становить 881 грн. 5 коп.

Відповідно до вимог ч.3 ст.1206 ЦК України, п.п.1, 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ від 16.07.1993р. №545, сума, витрачена на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, підлягає стягненню на користь бюджету, з якого фінансується лікувальний заклад, у сумі фактичних витрати з винних осіб, тобто з ОСОБА_5 .

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 щодо вирішення цивільного позову слід задовольнити і стягнути кошти за перебування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_8 на стаціонарному лікуванні у сумі 881 гривень 5 копійок на користь бюджету.

Керуючись ст.ст.129, 407, 408 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції задовольнити.
Вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 січня 2016 року відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст.121 КК України в частині цивільного позову змінити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь фінансового управління Здолбунівської районної державної адміністрації кошти за перебування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_8 на стаціонарному лікуванні в Здолбунівській центральній районній лікарні у сумі 881 /вісімсот вісімдесят одна/ гривня 5 /п`ять/ копійок.
В решті вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 січня 2016 року залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.
С у д д і :

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3