печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 серпня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову 02.06.2016 старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінального провадженні № 0000401 від 09.12.2015,-

В С Т А Н О В И В :
27.07.2016 до Печерського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_3 із скаргою на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_4 від 02.06.2016 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000401.

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_3 зазначає, що дізнавшись про ведення досудового розслідування геноциду кримськотатарського народу, звернувся із заявою до прокуратури АР Крим про визнання потерпілим, посилаючись на завдання йому істотної моральної шкоди, а його родині також і матеріальної шкоди. Окрім того, у скарзі зазначено, що залучення заявника у процесуальному статусі потерпілого мало значення для нього для подальшого подання позовів до Європейського суду з прав людини та міжнародні комітети ООН та Міжнародний кримінальний суд ООН щодо подій 2015 року.

Вказану заяву старшим слідчим в ОВС СВ прокуратури АР Крим ОСОБА_4 постановою від 02.06.2016 залишено без задоволення.

ОСОБА_3 у скарзі просить суд скасувати постанову від 02.06.2016 та залучити його як потерпілого у кримінальному провадженні, зобов`язати слідчого провести слідчі дії для реалізації процесуальних прав заявника як потерпілого.

У судове засідання особа, що звернулася до суду ОСОБА_3 не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, згідно з нормами ч.ч. 1, 8 ст. 135, ч. 1 ст. 136 КПК України. У скарзі зазначив, що просить суд розглянути її за його відсутності та просить задовольнити. У подальшому до суду надійшла його заява про проведення судового розгляду у режимі відеоконференції, проте заявником не вказано, до якого суду йому зручно з`явитися, що нівелює процес дистанційного розгляду у такому режимі, організація якого покликана забезпечити присутність під час судового розгляду особи, яка не може особисто з`явитися до суду, до якого звернувся.

Старший слідчий в ОВС прокуратури АР Крим ОСОБА_4 , будучи повідомленим про розгляд скарги, предметом оскарження у якій є його процесуальне рішення, належним чином, не з`явився у судове засідання, про причини неявки суду не повідомлено, заяв, клопотань або письмових заперечень не подано суду.

За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим її розгляд у відсутність особи, якою подано скаргу та слідчого у кримінальному провадженні. При цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 26, 306 КПК України.

Вивчивши матеріали скарги, дослідивши надані письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що Слідчим відділом прокуратури АР Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000401 від 09.12.2015 щодо насильницького переселення протягом травня-липня 1944 року понад 225 тис. кримських татар та осіб інших національних груп з території Кримської АРСР до непристосованих для проживання районів Узбецької РСР, Казахської РСР, Башкирської АРСР, Марійської АРСР та інших областей РСФСР, вчиненого представниками органів державної влади СРСР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 442 КК України.

ОСОБА_3 звернувся до прокуратури АР Крим із заявою від 25.04.2016 про залучення до провадження як потерпілого, посилаючись на викладені у ній обставини, зокрема на те, що є за національністю кримським татарином, народився 1982 року у м. Чкаловськ, у Таджикистані, у місцевості примусового переселення депортованих кримських татар у родині депортованих кримських татар та проживав там разом з родиною в радянський період до 1991 року в умовах депортації без можливості повернення протягом 19821989 років до історичної Батьківщини Криму. Тільки після розпаду радянської держави заявник із родиною отримав можливість повернувся у Крим. Пізніше, 2015 року, окупаційною владою РФ у АР Крим заявника було повторно депортовано з Криму, де залишилися проживати його батьки і неповнолітній син від попереднього шлюбу, та наразі він обмежений у праві в`їзду на півострів та реалізації інших особистих немайнових та майнових прав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, та їй вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення (ст. 55 КПК України).

Отже підставами для перебування особи (юридичної або фізичної) у статусі потерпілого у кримінальному провадженні є: завдання фізичної, моральної чи майнової (як для фізичної, так і для юридичної особи) шкоди; подання заяви, що свідчить про згоду на залучення її до провадження; вручення пам`ятки про права та обов`язки потерпілої особи. При цьому нанесення фізичної, моральної чи майнової шкоди підлягає доказуванню, і подання заяви про залучення у якості потерпілого не може тлумачитися як дія імперативного характеру.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Разом з тим, обов`язок доказування обставин, на які посилається заявник, покладається саме на нього.

Як встановлено під час судового розгляду, старший слідчий в ОВС прокуратури АР Крим ОСОБА_4 , який уповноважений на проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000401, заяву від 25.04.2016 ОСОБА_3 розглянув та постановою від 02.06.2016 у задоволенні її вимог відмовив, що стало предметом оскарження слідчому судді.

З постанови слідчого від 02.06.2016 вбачається, що предметом кваліфікації кримінального правопорушення під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000401 від 09.12.2015 є факт насильницького переселення протягом травня-липня 1944 року понад 225 тис. кримських татар та осіб інших національних груп з території Кримської АРСР до непристосованих для проживання районів Узбецької РСР, Казахської РСР, Башкирської АРСР, Марійської АРСР та інших областей РСФСР, вчиненого представниками органів державної влади СРСР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 442 КК України. Події 2015 року, що мали місце на півострові Крим, не розслідуються у вказаному кримінальному провадженні.

Постановою старшого слідчого в ОВС прокуратури АР Крим ОСОБА_4 від 02.06.2016 відмовлено ОСОБА_3 у визнанні його потерпілою особою у кримінальному провадженні з посиланням на те, що примусове виселення осіб кримськотатарської національності з території тодішньої Кримської АР СР до різних регіонів СРСР здійснювалося протягом часу з 18.06.1944 по 04.07.1944.

При цьому, встановлено, що ОСОБА_3 народився 1982 року у м. Чкаловськ, Таджикистан, у місцевості примусового переселення депортованих кримських татар, тобто заявник не є особою, яку було депортовано з Криму у вказаний період часу.

Враховуючи ту обставину, що слідчим на момент постановлення оскаржуваного рішення не здобуто достатніх даних, які б вказували на наявність об`єктивних підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, зокрема, даних, які б свідчили, що розслідуваним кримінальним правопорушенням завдано йому моральної та майнової шкоди, слідчий суддя вважає, що постанова про відмову у визнанні потерпілим постановлена слідчим ОСОБА_4 з дотриманням вимог КПК України.

З огляду на вищевказане, вбачається, що заявником не надано та у матеріалах скарги не містяться доказів фізичної, матеріальної та / або моральної шкоди, отриманих внаслідок саме кримінального правопорушення, що є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000401.

Окрім того, згідно з КПК України, заявник не позбавлений можливості повторно звернутися до органу, що здійснює досудове розслідування, із заявою про залучення його як потерпілої особи до кримінального провадження за наявності доказів, що можуть підтвердити нанесення фізичної, моральної та / або майнової шкоди.

Керуючись ст. ст. 5558, 303304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 на постанову 02.06.2016 старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінального провадженні № 0000401 від 09.12.2015 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1