Єдиний унікальний номер 201/2869/16-к
Номер провадження 1-кп/201/201/159/2016
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 16 лютого 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000683 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Інта, Республіки Комі Російської Федерації, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, відповідно до вимог ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

14 лютого 2016 року, близько 10 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , побачив у коридорі на тумбочці мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Core», який належить ОСОБА_6 . Після чого, у ОСОБА_5 раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна - мобільного телефону марки «Samsung Galaxy Core», який він визначив предметом свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, взяв мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Core» і таким чином умисно заволодів ним. Після чого, ОСОБА_5 , з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 1 446 гривень 50 копійок.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю і суду показав, що з потерпілою ОСОБА_6 знайомий, оскільки вони проживають разом в квартирі АДРЕСА_3 . 14 лютого 2016 року, близько 10 години 00 хвилин, перебуваючи у зазначеній квартирі, побачив в коридорі на тумбочці мобільний телефон «Samsung Galaxy», який належить потерпілій. Тоді він вирішив здати цей мобільний телефон у ломбард для того, щоб купити потерпілій подарунок до Дня всіх закоханих. З цією метою, користуючись тим, що потерпіла за ним не спостерігає, він забрав телефон і покинув приміщення квартири. В той же день близько 18 години він здав телефон до ломбарду та отримав 800 гривень. Після чого, пішов до букмекерської контори та програв всі гроші. В той день додому він не повертався. 16 лютого 2016 року йому зателефонувала потерпіла і повідомила, що подала заяву в міліцію. Тоді він зайняв у своєї матері грошові кошти, викупив телефон в ломбарді та повернув потерпілій. При цьому, не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні вартість вкраденого майна, ні вину. В скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що разом із обвинуваченим проживає у квартирі АДРЕСА_3 . 14 лютого 2016 року, зранку вони знаходилися вдома, близько 10 години, ОСОБА_5 повідомив, що піде підзаробити грошів, щоб купити їй подарунок до Дня ОСОБА_7 та відсвяткувати його разом. Того ж дня, близько 12 годин 00 хвилин, вона хотіла зателефонувати обвинуваченому, однак не знайшла свій мобільний телефон «Samsung Galaxy Core». Почекавши деякий час, близько о 14 годині вона піднялася до свого брата, для того, щоб зателефонувати на свій номер мобільного телефону, проте він був вимкнутим. Вона чекала на обвинуваченого приблизно добу, після чого зрозуміла, що останній викрав її мобільний телефон. Разом із тим, сподівалась, що останній повернеться та все їй пояснить. Але ж ОСОБА_5 не повернувся і не вийшов із нею на зв`язок, і тоді 15 або 16 лютого 2016 року, точно вже не пам`ятає, вона звернулася в міліцію. Ввечері, того ж дня до неї приїхала мати обвинуваченого та розповіла їй усе, після чого вона зателефонувала ОСОБА_5 , який повідомив їй, що він викрав її мобільний телефон і здав в ломбард, а отримані кошти програв в букмекерській конторі. 16 лютого 2016 року мати обвинуваченого викупила телефон з ломбарду та в подальшому повернули їй. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявляє, висловила думку щодо покарання обвинуваченого на розсуд суду.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого та потерпілої, наданими ними безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_5 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і ОСОБА_5 винний у його вчиненні, так як він, умисними діями, вчинив таємне викрадення чужого майна, тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 89 КК України є несудимим, має середню спеціальну освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується із посередньої сторони, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, відповідно до довідки № 1064 від 19 лютого 2016 року останній перебуває під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря нарколога з 05 жовтня 2015 року з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання кількох наркотичних речовин та інших психоактивних речовин. Синдром залежності».

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у скоєному.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, які наведені вище, суд вважає, що ОСОБА_5 має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією частини 1статті 185 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Разом із цим, виходячи з наведених вище обставин та проаналізованих даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 у їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним постійного та обов`язкового контролю, тобто із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_5 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням та поклавши на нього відповідні обов`язки.

Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_5 витрат по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 123 (сто двадцять три) гривні 00 копійок, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

-мобільний марки «Samsung Galaxy Core», який відповідно до розписки від 18 лютого 2016 року переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити останній, як законному володільцю.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та реєстрації;

-періодично з`являтися в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_5 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 123 (сто двадцять три) гривні 00 копійок на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-мобільний марки «Samsung Galaxy Core», який відповідно до розписки від 18 лютого 2016 року переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити останній, як законному володільцю.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1