Справа №490/2645/16-к 08.04.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/784/133/16 Головуюча у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.173 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
8 квітня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою накласти арешт на кошти у сумі 118193 грн. 34 коп., що знаходяться на депозитному рахунку приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7 з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваної ОСОБА_8 .
Короткий зміст рішення суду 1-й інстанції.
Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та вимогам кримінального процесуального закону.
Вказує, що під час судового розгляду клопотання були усунуті наявні його недоліки, залучено до розгляду нотаріуса ОСОБА_7 , долучено довідку про суму грошових коштів, що перебувають на депозитному рахунку, уточнено номер земельної ділянки.
На переконання апелянта, суд помилково визнав належність рішень господарського суду, постановлених за ліквідаційною процедурою ФОП ОСОБА_9 , перешкодою для накладення арешту на кошти, отримані від незаконного продажу земельних ділянок, а які раніше слідчим суддею був накладений арешт.
Встановлені судом 1-ї інстанції обставини.
22.08.2012 р. постановою Господарського суду Миколаївської області ФОП ОСОБА_8 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_10 , якою з метою відчуження майна банкрута, у тому числі вищезазначених земельних ділянок, 13.11.2014 р. укладено договір № 53/14 на організацію продажу майна банкрута з аукціону з універсальною біржею « ІНФОРМАЦІЯ_1 », якою протягом 2013-2014 років здійснювалось відчуження майна ФОП ОСОБА_8 , внаслідок чого вказані земельні ділянки за результатами проведеного 08.10.2015 р. другого повторного аукціону з продажу майна банкрута ФОП ОСОБА_8 продано ОСОБА_11 .
В подальшому, кошти від продажу зазначених земельних ділянок внесені на депозитний рахунок приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7 .
У клопотанні від 30.03.2016 р. слідчий просив суд, накласти арешт на грошові кошти, внесені на депозитний рахунок вказаного приватного нотаріуса ОСОБА_7 , та отримані від продажу вказаних земельних ділянок.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя зазначив, що слідчим не вказано точну адресу розташування відчуженої земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 - тобто без зазначення номеру ділянки.
Крім того, у клопотанні зазначено, що кошти отримані злочинним шляхом, тому як на вказані земельні ділянки 05.10.2015 р. було накладено арешт відповідно до ухвал слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва, а отже існувала заборона їх відчуження.
Проте, постановою Господарського суду Миколаївської області від 22.08.2012 р. боржника фізичну особу-підприємця ОСОБА_8 визнано банкрутом, арешт, накладений на майно боржника скасовано та зазначено, що накладання нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.
Арешт на вказані слідчим земельні ділянки накладено 05.10.2015 р., тобто після визнання ОСОБА_8 банкрутом.
Крім того, Господарським судом Миколаївської області ухвалою від 22.03.2016 р. приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7 зобов`язано здійснити перерахування с депозитного рахунку № НОМЕР_1 , грошових коштів в сумі 118193,34 грн. на користь ліквідатора та кредиторів.
На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність законних підстав для накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на вказаному у клопотанні депозитному рахунку, розмір яких, зазначений слідчим, до того ж не співпадає із сумою, підтвердженою приватним нотаріусом, відповідно до квитанції № 2 від 23.10.2015 р.
Крім того, вказані кошти вже розподілені Господарським судом до виплат кредиторам боржника та ліквідатору банкрута для забезпечення їх законних прав та вимог, тому накладення арешту на ці кошти не ґрунтується на вимогах закону та суперечить рішенню Господарського суду, оскільки може спричинити порушення законних прав та інтересів визначених осіб.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
За змістом ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне майно, за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
З досліджених слідчим суддею доказів вбачається, що 22.08.2012 р. постановою Господарського суду Миколаївської області ФОП ОСОБА_8 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором ОСОБА_10 , якою 13.11.2014 р. укладено договір на організацію продажу майна банкрута з аукціону з універсальною біржею « ІНФОРМАЦІЯ_1 », якою протягом 2013-2014 років здійснювалось відчуження майна ФОП ОСОБА_8 .
Тією ж постановою скасовано арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном боржника та зазначено, що накладання нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.
Постановою того ж суду від 01.09.2015 р. строк ліквідаційної процедури продовжено до 22.02.2016 р.
У даний час Центральним районним судом м. Миколаєва розглядається обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочинів за ч.3 ст.191, ч.5 ст.191, ч.3 ст.382 КК України, яким вкладникам кредитної спілки «Флагман» завдано майнової шкоди у розмірі 60 млн. грн.
Під час досудового розслідування цього провадження рішеннями слідчого судді від 05.10.2015 р. накладено арешт на належні ОСОБА_8 земельні ділянки, зазначені у чинному клопотанні слідчого, з метою забезпечення можливої конфіскації майна.
08.10.2015 р. зазначені земельні ділянки продано через універсальну біржу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а вилучені за продаж грошові кошти у розмірі 118193 грн. 34 коп. внесені ліквідатором майна ФОП ОСОБА_8 - ОСОБА_10 на депозитний рахунок № НОМЕР_1 приватного нотаріуса ОСОБА_7 - банк одержувача - Публічне акціонерне товариство КБ «Приват Банк».
Ухвалою від 22.03.2016 р. Господарського суду Миколаївської області нотаріуса ОСОБА_7 зобов`язано здійснити перерахування з цього депозитного рахунку грошових коштів у сумі 118193 грн. 34 коп. на користь ліквідатора банкрута та кредиторів.
У клопотанні слідчий просив слідчого суддю накласти арешт на ці кошти, оскільки вони є доходами, набутими у результаті вчинення злочину та мають безпосереднє відношення до нього.
За такого, на час розгляду слідчим суддею с клопотання слідчого у чинному провадженні відносно грошей на вказаному депозитному рахунку є рішення Господарського суду щодо їх цільового використання у зв`язку із ліквідаційною процедурою банкрута ОСОБА_8 .
Зваживши на зазначене, слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про арешт цих коштів, у тому числі і як майна, здобутого злочинним шляхом.
З цим висновком суд апеляційної інстанції не погоджується, оскільки він суперечить вище викладеним положенням ст.ст.170,173 КПК України.
Так, самим слідчим суддею визнано доведеним, що продаж земельних ділянок, належних ОСОБА_8 на праві приватної власності, здійснено після накладення на них арешту за ухвалами слідчого судді з метою забезпечення можливої конфіскації майна та вирішення цивільних позовів у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.3,5 ст.191, ч.3 ст.198 КК України.
Відчуження цього майна за наявності судовою заборони до того (арешт майна) є незаконним, тому на кошти, вилучені від його продажу має бути накладено арешт з метою тимчасового позбавлення підозрюваного (обвинуваченого), який несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану його діями, можливості відчужувати певне майно.
Той факт, що земельні ділянки були продані відповідно до ліквідаційної процедури, не спростовує підстав для арешту грошових коштів, отриманих від незаконної реалізації майна.
Так само, не є перешкодою для арешту грошей і сам факт ліквідаційної процедури, а також постановлені щодо земельних ділянок та грошей рішення Господарського суду, як про це помилково зазначив слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі.
Під час судового розгляду клопотання також були усунуті усі розбіжності та неточності, вказані слідчим суддею як такі, що також унеможливлюють клопотання слідчого задовольнити.
За такого рішення суду 1-ї інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого є хибним, тому не може залишатись у силі.
У цьому разі суд апеляційної інстанції, відповідно до правил п.2 ч.3 ст.407 КПК України, скасовує рішення слідчого суді та постановляє нову ухвалу.
Отже апеляційні вимоги прокурора мають бути задоволені у повному обсязі.
З огляду на наведене, керуючись ст.ст.404,405,407,422,532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Миколаївської області задовольнити.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: