печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :
23.11.2016 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу з розслідування злочинів, скоєних працівниками прокуратури управління з розслідування у кримінальних провадженнях стосовно працівників прокуратури та інформаційної безпеки Генеральної інспекції внутрішніх розслідувань та безпеки Генеральної прокуратури України старший ОСОБА_3 за погодженням із прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001810.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалася.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого розглядається без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У судовому засіданні слідчий просив задовольнити клопотання з викладених у ньому підстав.

З матеріалів клопотання вбачається, що Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001810 від 13.07.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_5 за попередньою змовою з прокурором Кегичівського відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_6 23.06.2016 приблизно о 09.00 год., перебуваючи біля адміністративної будівлі Сахновщинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, що розташована у смт. Сахновщина Харківської області, висунув громадянину ОСОБА_7 вимогу про надання неправомірної вигоди у сумі 25 тис. грн. за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

В подальшому, 26.06.2016 близько 13.00 год. ОСОБА_5 у своєму службовому кабінеті, який знаходиться у приміщенні Сахновщинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, за адресою: Харківська область, смт. Сахновщина, вул. Поштова, 1-А, одержав від ОСОБА_7 частину неправомірної вигоди в сумі 15 тис. грн. за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_5 та ОСОБА_8 27.07.2016 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , перебувають у шлюбі з 26.07.2013.

На запит слідчого Регіональним сервісним центром в місті Києві 21.11.2016 надано інформацію про те, що станом на 18.11.2016 за ОСОБА_9 зареєстровано автотранспортний засіб NISSAN QASHQAI 1598, (2014), чорний, № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 . Вказаний транспортний засіб придбано 09.10.2014 після первинної реєстрації транспортного засобу в торгівельній організації, тобто у період перебування у шлюбі.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 № 2947-III (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Також ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності є будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Санкція ч. 3 ст. 368 КК України, яка інкримінується ОСОБА_5 передбачає позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
З метою забезпечення можливої конфіскації майна та відшкодування завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди, слід дійти висновку про те, що арешт майна, є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автотранспортний засіб NISSAN QASHQAI 1598, (2014), чорний, № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , який перебуває у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , та який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1