СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/327/16-к
Провадження №1-кп/547/48/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2016 року смт Семенівка, Полтавська область
Семенівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

потерпілий ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області кримінальне провадження № 0000047 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Слюзівка Семенівського району Полтавської області, громадянин України, проживає АДРЕСА_1 , освіта середня, не працює, пенсіонер, неодружений, перебуває на військовому обліку, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий,

тримається під вартою у Полтавській установі виконання покарань УДПтС України в Полтавській області (№ 23) за ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 21.04.2016, строк дії ухвали закінчується 19.06.2016,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 24 лютого 2016 року близько 11 год. 00 хв., перебуваючи на кухні власного житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_8 , що раптово виник на ґрунті неприязних відносин, що склалися під час суперечки з ОСОБА_9 .Дехнічем, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, умисно наніс один удар сокирою, затиснутою у кулак лівої руки по життєво важливій частині тіла ОСОБА_8 , а саме в область правої тім`яної кістки черепа.
Внаслідок зазначеного діяння обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_8 залишився живим внаслідок збігу обставин, що не залежали від волі обвинуваченого обвинувачений виконав усі дії, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Зазначеними діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з прямим умислом, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, чим вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України.
Допитаний у судовому засіданні 26.05.2016 обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим у висунутому обвинуваченні частково. Дав показання, що 24 лютого 2016 року, у першій половині дня до нього додому у АДРЕСА_1 , прийшов потерпілий ОСОБА_8 . Вони давно знайомі, перебувають у хороших стосунках. Останній приніс 250 гр. горілки, яку вони розпивали.
Під час розмови обвинувачений і потерпілий почали говорити про братів потерпілого, у т.ч. молодшого брата потерпілого на ім`я ОСОБА_10 . Обвинувачений чув, що ОСОБА_10 відбував покарання за вбивство, чомусь запитав потерпілого чи може він такий самий як його брат. На що потерпілий запитав обвинуваченого: "Хочеш щоб я й тебе замочив?" У цей час ОСОБА_6 стояв у будинку зігнувшись біля печі та лівою рукою колов сокирою дрова для печі. ОСОБА_8 сидів попереду ліворуч від нього на відрі, обпершись спиною на піч. Одразу після вказаних слів ОСОБА_8 взяв сокиру за топорище, продовжуючи сидіти на відрі.
Такі дії потерпілого обвинувачений сприйняв як намір ОСОБА_8 вихопити сокиру та вбити нею ОСОБА_6 . ОСОБА_6 одразу випрямився, тримаючи сокиру у лівій руці, замахнувся сокирою та вдарив лівою рукою один раз потерпілого лезом сокири по голові.
Після нанесення удару обвинувачений кинув сокиру біля плити, вийшов із будинку, запалив. Через кілька хвилин повернувся у будинок і побачив, що потерпілий лежить на підлозі. Обвинувачений побачив біля нього кров, хотів підняти його, але через хвору праву руку не зміг цього зробити. Одразу витяг потерпілого на веранду щоб кров`ю не мастити лінолеум у кухні, і пішов до сусідки ОСОБА_11 .Граур по воду для потерпілого. ОСОБА_6 попросив ОСОБА_11 .Граур викликати когось, бо він вдарив сокирою по голові ОСОБА_8 , не знає що робити, не має телефона. Сказав, що ОСОБА_8 лежить на веранді у крові.
Після цього ОСОБА_11 .Граур викликала людей із сільської ради, лікарів. До будинку ОСОБА_6 приїхали лікарі, сільський голова, карета швидкої допомоги, поліція. Увесь час обвинувачений перебував на місці, ні від кого не переховувався, говорив, що вдарив ОСОБА_8 сокирою по голові.
ОСОБА_8 казав, що ніякої допомоги йому не треба, сам піде додому, розмовляв із лікарями, сам пішов до карети швидкої медичної допомоги.
ОСОБА_6 пояснив, що робить усе лівою рукою через хворобу, його права рука "не робоча". До органу МСЕК для продовження групи інвалідності він не звертався.
Обвинувачений наполягав, що не мав наміру та думки вбити ОСОБА_8 , одразу як побачив, що потерпілий живий, покликав на допомогу, розказав що і як зробив щодо потерпілого того. Потерпілий є його товаришем.
Під час усіх подій у кухні також був ОСОБА_12 , який бачив як обвинувачений і потерпілий пили, чув їх розмови, бачив нанесення удару сокирою. Одразу після цього ОСОБА_12 вийшов із будинку.
Потерпілий ОСОБА_8 дав показання, що зранку 24 лютого 2016 року прийшов до ОСОБА_6 додому, приніс 250 гр. горілки, яку вони розпили. Між ними були товариські відносини. Весь час потерпілий і обвинувачений спокійно розмовляли, інколи палили, чомусь розмова зайшла за молодшого брата потерпілого на ім`я ОСОБА_10 , який відбував покарання за вбивство. У цей час обвинувачений стояв зігнувшись біля печі, у його лівій руці була сокира, якою він розколював дрова для плити. Потерпілий жартома запитав обвинуваченого "Може і тебе вбити?" та взяв правою рукою сокиру за топорище, ближче до леза. ОСОБА_6 одразу випрямився, продовжуючи тримати сокиру у лівій руці, і вдарив ОСОБА_8 сокирою по голові. Потерпілий відчув один удар, не пам`ятає, що відбувалося далі, був у безпам`ятстві. Пам`ятає себе вже як був доставлений до лікарні.
Протягом тижня після подій лікувався у м. Полтаві. Знає, що у нього була зашита рана правої сторони голови та тріщина якоїсь кістки черепа.
Потерпілий не має претензій до обвинуваченого, вважає, що його не треба судити, обвинувачений не хотів його вбивати, події відбулися раптово та незрозуміло, обвинувачений вдарив потерпілого через невдалий жарт потерпілого із сокирою.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 дав показання, що був у будинку обвинуваченого, чув і бачив суперечку, яка відбулася між обвинуваченим і потерпілим. Свідок не зміг назвати точної дати та часу відповідних подій. Дав показання, що в один із днів лютого 2016 року, до обіду, прийшов додому до обвинуваченого. Трохи згодом до обвинуваченого прийшов потерпілий, який приніс неповну пляшку спиртного, потерпілий вже був у стані алкогольного сп`яніння. Вони утрьох розпивали спиртне, розмовляли, сиділи у кімнаті; свідок і обвинувачений сиділи на дивані, потерпілий напроти них на табуреті, біля плити. Раптом між обвинуваченим та потерпілим виникла суперечка на тему хто, де і за що "сидів", хто з них "крутіше". Після якихось слів потерпілого, обвинувачений вийшов на веранду будинку, взяв там сокиру, повернувся, і одразу вдарив лівою рукою потерпілого сокирою по голові. Потерпілий від удару одразу впав з табуретки. Злякавшись, свідок зразу пішов з будинку обвинуваченого до себе додому.
Свідок ОСОБА_12 не зміг пояснити чому під час досудового розслідування давав дещо інші свідчення, а саме: не бачив нанесення удару сокирою, оскільки у цей час перебував у іншій кімнаті; побачив потерпілого вже тоді, коли останній лежав біля плити зі слідами крові на голові; не бачив дрова у кімнаті, які лежали біля плити; сидів на дивані ліворуч, а не праворуч обвинуваченого тощо.
Ураховуючи неспроможність свідка ОСОБА_12 однозначно дати відповідь на питання щодо місць знаходження речей на місці вчинення діяння (сокири, дров, табурета, відра), місць, на яких сиділи свідок, обвинувачений, потерпілий (місце на дивані, відро або табурет), слова, почуті від обвинуваченого і потерпілого, які образили обвинуваченого, плутання у побаченій обстановці на кухні та почутих від потерпілого і обвинуваченого слів тощо, колегія суддів робить висновок про неможливість визнання показань свідка ОСОБА_12 , наданих у судовому засіданні, як доказів у цьому кримінальному провадженні щодо того, щодо обвинувачений ходив на веранду за сокирою, якою одразу після повернення вдарив потерпілого.
ОСОБА_13 .Граур дала показання, що проживає через один будинок від будинку ОСОБА_6 . 24 лютого 2016 року, ближче до обіду, ОСОБА_6 прийшов до її будинку, розповів, що вдарив ОСОБА_8 сокирою, що ОСОБА_8 лежить у його будинку на веранді. Обвинувачений казав свідкові "тюкнув одного", "буду відливати", що між ним і потерпілим була суперечка тощо, просив свідка викликати когось по допомогу, бо не має телефону і не знає що робити. Обвинувачений виглядав схвильованим, набрав відро води і повернувся до свого будинку.
Свідок злякалася іти і подивитися що трапилося із потерпілим, одразу зателефонувала у сільську раду і повідомила про почуте від ОСОБА_6 .
Свідок ОСОБА_14 дала показання, що є секретарем сільської ради. 24 лютого 2016 року близько 11 год. їй зателефонувала ОСОБА_11 .Граур, просила прийти подивитися що трапилося із ОСОБА_9 .Дехнічем. Свідок разом із ОСОБА_15 і ОСОБА_16 пішли до будинку ОСОБА_6 . Там побачили ОСОБА_8 , який лежав на веранді, біля нього була кров. Потерпілий реагував на слова, розмовляв з ними.
ОСОБА_15 як свідок дала показання, що є фахівцем із соціальної роботи. 24 лютого 2016 року, близько 10.30 11.00 год. секретареві сільської ради ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_11 .Граур, яка повідомила, що ОСОБА_6 вдарив когось сокирою. Свідок разом із ОСОБА_17 , ОСОБА_14 одразу пішли до будинку ОСОБА_6 . Там побачили ОСОБА_8 , який лежав на веранді, і кров біля нього. Коли потерпілий почав вставати, вони побачили кров у нього на голові, одразу викликали швидку медичну допомогу.
Свідок ОСОБА_17 дав показання, що є сільським головою Степанівської сільської ради. 24 лютого 2016 року близько 11 години секретареві сільської ради ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_11 .Граур та розповіла, що ОСОБА_6 вдарив сокирою ОСОБА_8 . Свідок разом із ОСОБА_14 і ОСОБА_15 одразу пішли до будинку ОСОБА_6 . На веранді свідок побачив потерпілого, який лежав на підлозі, біля нього була калюжа крові. Потерпілий намагався підвестися, був при свідомості, розмовляв. Обвинувачений у цей час витирав підлогу від крові. Свідок одразу викликав лікарів та працівників поліції. Потерпілий відмовлявся від медичної допомоги.
ОСОБА_6 сказав свідкові, що вдарив потерпілого по голові сокирою через те, що потерпілий його обзивав.
Свідок ОСОБА_18 дала показання, що є сестрою ОСОБА_6 . 24 лютого 2016 року близько 10 години їй зателефонував сільський голова ОСОБА_17 , сказав, що з її братом трапилася біда, просив приїхати. Хвилин через 20 вона приїхала до будинку ОСОБА_6 . Там побачила, що ОСОБА_6 і ОСОБА_8 сиділи на веранді та розмовляли між собою, у ОСОБА_8 була перев`язка на голові. У дворі були лікарі, сільський голова, інші люди.
На питання свідка що трапилося, ОСОБА_6 відповів, що вони із ОСОБА_8 поспорили, він вдарив ОСОБА_8 сокирою, не знає як таке сталося, що просив сусідку зателефонувати у сільську раду і медпункт.
ОСОБА_8 постійно повторював, що сам винен у тому, що його вдарив ОСОБА_6 . ОСОБА_8 сам дійшов до карети швидкої допомоги, зрозуміло розмовляв.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 дав показання, що є завідувачем Степанівської амбулаторії клініки сімейної медицини. 24 лютого 2016 року близько 11 год. 30 хв. його, як медика, викликав голова села до будинку ОСОБА_6 у с. Бурімка. Він одразу приїхав на виклик, побачив, що ОСОБА_8 лежав на правому боку на веранді, був притомним і мокрим, біля нього була кров, від нього відчувався запах алкоголю. ОСОБА_8 намагався вставати на ноги. ОСОБА_19 виявив у потерпілого рану на голові справа розміром близько 8 х 1,5 см, кровотеча з рани зупинилася до його приїзду. Свідок обробив рану. Потерпілий поводився адекватно, однозначно відповідав на питання, розповідав, що з ним сталося тощо.
Протягом усього часу обвинувачений і потерпілий спокійно спілкувалися між собою, ОСОБА_6 казав, що вдарив ОСОБА_8 сокирою по голові.
Свідок ОСОБА_20 дав показання, що є лікарем, працює у с. Оболонь. 24 лютого 2016 року близько 11 год. отримав від диспетчера завдання приїхати у с. Бурімка. Хвилин через 10 свідок вже був у будинку ОСОБА_6 . Там він побачив ОСОБА_8 із раною на голові, рана мала рівні краї, розміром приблизно 6 х 1 см., з рани була незначна кровотеча. Від ОСОБА_8 відчувався запах алкоголю, він адекватно відповідав на питання, сам пройшов до автомобіля швидкої медичної допомоги.
Згідно медичної карти стаціонарного хворого № 543 Семенівської ЦРЛ потерпілий ОСОБА_8 24 лютого 2016 року о 13 год. 30 хв. поступив зі скаргами на наявність рани в області лоба після травми близько однієї години тому. Виявлено рану в правій лобно-скронево-тім`яній області до 10 см., рана помірно кровоточить. Діагноз відкритий перелом лобно-скронево-тім`яної області справа з компресією.
Згідно медичної карти стаціонарного хворого № 3965 н/х Полтавської обласної клінічної лікарні потерпілий ОСОБА_8 поступив 24 лютого 2016 року о 19 год. 50 хв. Виявлено КТ ознаки субдуральної гематоми правої лобної ділянки, перелом лобної та тім`яної кістки справа зі зміщенням відломків вниз та назовні до 4-5 мм. Клінічний діагноз закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку легкого ступеню, вдавлений перелом правої лобно-скроневої ділянки, субдуральна гематома (невеликих розмірів) правої лобно-скроневої ділянки.
Згідно висновку експерта № 57 від 25.03.2016 тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_8 у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню, рани в правій лобно-скронево-тім`яній області, вдавленого перелому правої лобно-скроневої ділянки, субдуральної гематоми правої лобно-скроневої ділянки утворилися від дії рубаючого предмету. Таким предметом могла бути сокира, а саме лезо її клина. Дане тілесне ушкодження могло утворитися при обставинах та у строк, вказаних у описовій частині постанови про призначення експертизи, і кваліфікується як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх спричинення. Потерпілому був нанесений один удар по голові. В момент отримання ушкодження потерпілий міг знаходитися у вертикальному положенні тіла або близькому до нього, та, переважно, обличчям до нападника. Утворення ушкодження при падінні потерпілого з висоти власного зросту з прискоренням або без нього та послідуючим ударом об тверду поверхню (каменка, підлога в будинку, одвірки, металеві кути на плиті пічного опалення та інше) неможливе.
Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 24.02.2016 і фото №№ 3, 5, 6 до нього, у кухні між диваном та дровами житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , виявлено сокиру, якою ОСОБА_6 наніс удар по голові ОСОБА_8 . Довжина дерев`яної ручки сокири становить 52 см, малева головка сокири 4х6 см, довжина 9 см, ширина зі сторони головки 6 см, зі сторони леза 11 см., на лезі виявлено сліди речовини бурого кольору.
З місяця події вилучено сокиру, простирадло світло-коричневого кольору зі слідами речовин бурого кольору, марлевий тампон зі змивами слідів речовини бурого кольору з підлоги біля дивану у веранді будинку, простирадло синього кольору зі слідами речовини бурого кольору.
Відповідно до висновку експерта № 110 від 22.03.2016 у наданій сокирі виявлено кров людини і птиці. Через відсутність розділення суміші білків крові різних видів виявлення видової належності крові людини неможлива.
Згідно висновку експерта № 282 від 23.03.2016 на покривалі, вилученому з кухні, знайдена кров людини, яка може походити від ОСОБА_8 . Походження крові від ОСОБА_6 виключається.
Відповідно до висновку експерта № 284 від 23.03.2016 на марлевому тампоні, наданому на дослідження, знайдена кров людини, яка може походити від ОСОБА_8 . Походження крові від ОСОБА_6 виключається.
Згідно даних протоколу проведення слідчого експерименту від 22.03.2016 та відеозапису відповідної слідчої дії, ОСОБА_6 24 лютого 2016 року перебував разом із потерпілим ОСОБА_9 .Дехнічем і свідком ОСОБА_12 на кухні житлового будинку обвинуваченого за адресою АДРЕСА_1 . Обвинувачений і свідок сиділи на дивані, потерпілий на відрі біля плити. Сокира була сперта справа на піч. Під час розмови обвинувачений був біля плити, лівою рукою розколював сокирою дрова, щоб закласти їх у плиту. У цей час між ним і потерпілим виникла суперечка, під час якої потерпілий поклав праву руку на сокиру близько до леза, яка була у руці обвинуваченого, зі словами "Ти хочеш щоб і тебе замочив?". Обвинувачений сприйняв це як намір вдарити його сокирою, одразу випрямився, відвів ліву руку із затиснутою у ній сокирою вверх, вище своєї голови, та одразу наніс ОСОБА_8 "на відмах" один удар сокирою по голові, дещо правіше від центру голови. Під час нанесення удару потерпілий був повернутий обличчям до обвинуваченого, сидів на відрі біля печі. Після удару потерпілий впав, а обвинувачений кинув сокиру поруч. ОСОБА_21 (свідок ОСОБА_12 ) одразу вибіг з хати.
Обвинувачений вийшов на веранду, потім повернувся, подивився на потерпілого, який лежав на лівому боці головою до дверей, був без свідомості "як труп". Обвинувачений через хвору праву руку не зміг підняти потерпілого, витяг його з кухні за ворот одягу до веранди, де поклав на правий бік уздовж дивана головою до вхідних дверей будинку. Повернувся до кухні, взяв відро, з яким пішов до ОСОБА_11 .Граур щоб набрати води для ОСОБА_8 і покликати на допомогу. Телефон обвинувачений не мав, що робити після нанесення удару сокирою не знав. З голови ОСОБА_8 текла кров, яку ОСОБА_6 витирав ганчіркою.
Висновком експерта № 57-А/58 від 26.03.2016 підтверджено, що покази ОСОБА_6 , дані ним під час слідчого експерименту 22.03.2016, відповідають об`єктивним судово-медичним даним, установленим при судово-медичній експертизі ОСОБА_8 .
Згідно даних протоколу проведення слідчого експерименту від 13.04.2016 фото №№ 1-5 фототаблиці до нього, ОСОБА_6 встав з дивану, підійшов до плити, припідняв лівою рукою з підлоги сокиру. У цей час потерпілий схопив сокиру за топорище правою рукою близько до леза. Обвинувачений подумав, що потерпілий хоче його вдарити сокирою, вирвав сокиру з рук і один раз вдарив нею потерпілого по голові правіше від центру. Потерпілий увесь час сидів на відрі біля плити, у т.ч. коли взяв рукою за топорище. Після цих подій обвинувачений вийшов у двір, запалив цигарку, після того, як допалив цигарку, повернувся до ОСОБА_8 на кухню, витяг потерпілого на веранду. ОСОБА_22 хотів викликати лікаря, але не міг, бо не має телефону. Попросив про це сусідку ОСОБА_11 .Граур, розказав їй що "цикнув топором ОСОБА_23 ".
Медичним оглядом від 24.02.2016 № 158 встановлено стан сп`яніння обвинуваченого ОСОБА_6 під час його огляду 24.02.2016 о 15 год. 00 хв.
Обвинувачений ОСОБА_6 у с. Бурімка проживає одиноко, є пенсіонером, не працює, зловживає алкоголем.
У обвинуваченого є захворювання правої руки, яка фактично повністю "не працює". Він усе робить лівою рукою. Він не проходив МСЕК для підтвердження відповідної групи інвалідності. Фактична триваюча інвалідність обвинуваченого не підтверджена висновком МСЕК, до якої обвинувачений не звертався.
Судимість ОСОБА_6 погашена.
Актом експерта від 11.03.2016 № 129 встановлено, що ОСОБА_6 на час проведення експертизи будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає, не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності чи недоумства, а виявляє ознаки розладу особистості внаслідок вживання алкоголю; в період вчинення інкримінованого йому діяння будь-яким хронічним психічним захворюванням, не страждав, не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності, а знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння; наявні психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю не позбавляли його можливості повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, і не позбавляють можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час; виявляє низьку вразливість, відсутність імпульсивності; на час вчинення діяння не знаходився в стані фізіологічного афекту або іншому особливому емоційному стані, який міг істотно вплинути на його свідомість і діяльність у досліджуваній ситуації; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; потребує лікування з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю.
Отже обвинувачений ОСОБА_6 вчинив діяння у стані осудності, не у стані обмеженої осудності, а тому за правилами ст. 19, 20 КК України може підлягати кримінальній відповідальності за вчинене діяння.
З урахуванням встановлених судом обставин і причин виникнення суперечки між обвинуваченим і потерпілим, змісту їх попередньої розмови щодо вбивства, взаємних дій, тримання потерпілим сокири під час сидіння на відрі, перебування потерпілого у стані алкогольного сп`яніння та, відтак, неможливості нанести з такого положення і у такому стані, з таким хватом сокири удар обвинуваченому, спрямованості зробленого обвинуваченим удару, висоти замаху сокири для нанесення удару по голові потерпілого, рішучості та динаміці дій обвинуваченого, звичайного призначення сокири, як інструменту рубаючо-розколюючого призначення, округлої форми черепа, яка обумовила "зіскользування" удару сокири, нанесеного правіше від центральної частини черепа, виявлення у потерпілого внаслідок удару сокирою вдавленого відкритого перелому лобної та тім`яної кістки справа зі зміщенням відломків вниз та назовні до 4-5 мм., закритої черепно-мозкової травми, того, що голова є однією із життєво-важливих частин тіла людини, сприйняття обвинуваченим потерпілого "як трупа" після нанесення удару, надання потерпілому допомоги через певний час, низьку вразливість обвинуваченого, не притаманність йому імпульсивності, колегія суддів робить висновок, що вказані обставини не свідчать про невизначеність умислу обвинуваченого, а обґрунтовано вказують саме на прямий умисел на протиправне заподіяння смерті потерпілому. У такому випадку обвинувачений повинен відповідати за той результат (шкоду), який був охоплений його прямим умислом (бажав настання для потерпілого наслідків саме у виді смерті), але не настав із незалежних від його волі причин; а не за невизначеним (неконкретизованим) умислом, тобто за фактично завдану шкоду (тяжке тілесне ушкодження).
Обвинувачений ОСОБА_6 , наносячи потерпілому ОСОБА_8 сокирою удар по голові, стоячи при цьому прямо обличчям до потерпілого, який сидів, достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки у виді протиправного заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_8 , і бажав їх настання смерті потерпілого від цілеспрямованого прямого удару саме лезом сокири зверху по голові.
За зазначених обставин кримінального провадження суд вважає встановленою і доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні закінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з прямим умислом, виконавши усі дії, які обвинувачений вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, а, отже, він є винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, та підлягає кримінальній відповідальності за його вчинення.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Колегія суддів визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, також вжиття ним низки заходів, спрямованих на надання допомоги та рятування потерпілого: приніс воду для "відливання потерпілого", повідомив ОСОБА_11 .Граур про вчинене і просив її покликати на допомогу, намагався підняти потерпілого, обливав його водою.
Обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні обвинуваченому покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує межі, установлені у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; положення Загальної частини КК України; ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином; особу винного; встановлені обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Також суд ураховує вимоги ч.ч. 1, 2 ст. 68 КК України, відповідно до яких при призначенні покарання за незакінчений злочин суд, керуючись положеннями статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця. За вчинення замаху на злочин строк покарання не може перевищувати двох третин максимального строку покарання, передбаченого санкцією частини статті Особливої частини КК України.
Також реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд враховує, зокрема, положення пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24.10.2003 № 7, відповідно до яких із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину.
Зважаючи на вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що покарання, необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів, має бути призначене у вигляді позбавлення волі.
Водночас, з урахуванням встановлених обставин кримінального провадження, у т.ч. щодо причин та мотивів скоєння злочину, тривалості та змісту попередніх товариських відносин обвинуваченого і потерпілого, не конфліктування, непідробного прояву ними протягом усього судового провадження товариських відносин, їх показаннями щодо випадковості того, що сталося між ними, віку і стану здоров`я обвинуваченого, повного примирення потерпілого і обвинуваченого, позиції потерпілого щодо відсутності потреби у притягненні обвинуваченого до кримінальної відповідальності, наявністю кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, ураховуючи особу винного, суд, керуючись ч. 1 ст. 69 КК України, вважає необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 115 КК України.
Обставини кримінального провадження не дозволяють застосувати щодо обвинуваченого правила ст. 75 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.
Долю речових доказів вирішити відповідно до п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України, тобто знищити.
Процесуальні витрати відсутні.
З метою забезпечення виконання вироку продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України колегія суддів не визначає розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки останнє є провадженням щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
Початком строку відбування покарання вважати 24 лютого 2016 року, що є датою взяття обвинуваченого під варту.
Відповідно до ч. 2 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_6 строк його тримання під вартою (попереднього ув`язнення), починаючи з 24 лютого 2016 року і до моменту постановлення вироку 31 травня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 349, 368, 371, 373 376, 392 395, 532 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 Кримінального кодексу України, у виді чотирьох років позбавлення волі.
З метою забезпечення виконання вироку продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч. 2 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_6 строк його тримання під вартою (попереднього ув`язнення), починаючи з 24 лютого 2016 року і до моменту постановлення вироку 31 травня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початком строку відбування покарання ОСОБА_6 вважати 24 лютого 2016 року.
Речові докази: марлевий тампон, на який було вилучено речовину бурого кольору з підлоги веранди будинку ОСОБА_6 , контрольний зразок марлевого тампону, зрізи нігтьових пластин з пальців лівої та правої руки ОСОБА_6 , марлевий тампон зі зразком крові ОСОБА_6 , контрольний зразок марлевого тампона, на який відбиралась кров ОСОБА_6 , марлевий тампон зі зразком крові ОСОБА_8 , контрольний зразок марлевого тампону, на який відбиралась кров ОСОБА_8 , ниточки стерильної марлі з нанесеними на них витяжками на контролі до них, два простирадла, сокира, светр, знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Семенівський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуючий ОСОБА_1
Судді
ОСОБА_2 ОСОБА_3