Справа № 128/1957/16-к
УХВАЛА
21 вересня 2016 року м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого- ОСОБА_4 , представника потерпілого- ОСОБА_5 , цивільного позивача - ОСОБА_6 , представника цивільного позивача - ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору за цивільними позовами - ОСОБА_9 ,
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Вінницькому районному суду Вінницької області.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 подав суду заяву про залишення його позову без розгляду , оскільки бажає вирішувати питання про відшкодування шкоди у порядку цивільного судочинства.
Також, 07 червня 2016 року через канцелярію суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю « Термо-Ізол» про закриття кримінального провадження на підставі ст.47 КК України у дану кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_10 за ч.1 ст. 286 КК України від 06 червня 2016 року , в якому заступник директора ОСОБА_11 просить звільнити від кримінальної відповідальності обвинуваченого з передачею його на поруки трудового колективу ТзОВ « Термо-Ізол» із умовою , що з дня передачі ОСОБА_9 на поруки він виправдає довіру колективу, не ухилитиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку. До даного клопотання заявник надав протокол № 1 зборів працівників трудового колективу від 02.06.2016 року( а.с.31).
В підготовчому судовому засіданні сторони кримінального провадження, цивільний позивач та його представник не заперечували проти задоволення заяви потерпілого ОСОБА_4 про залишення його позову без розгляду.
Також, прокурор, потерпілий, його представник, не заперечували проти задоволення клопотання ТзОВ« Термо-Ізол» про звільненням обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у даному кримінальному провадженні із передачею на поруки трудовому колективу , а захисник та обвинувачений просили задовольнити.
В свою чергу, представник цивільного позивача ОСОБА_7 заперечував проти задоволення даного клопотання, оскільки вважає, що це клопотання є необґрунтованим, так як не відомо чи існує взагалі таке товариство, оскільки ніяких підтверджуючих документів суду не надано, при чому, це товариство за своєю адресою дублює юридичну адресу ТзОВ « Елькопласт-Львів», крім того, ОСОБА_9 , будучі фізичною особою- підприємцем став працювати по сумісництву в товаристві з 01.06.2016 р., а вже 02.06.2016 р. проводяться збори членів трудового колективу в кількості 5 чоловік, які вирішили звернутися із таким клопотанням до суду, що викликає у нього сумніви в правомірності такого збору трудового колективу.
Цивільний позивач ОСОБА_6 , також заперечував проти задоволення клопотання з підстав зазначених його представником ОСОБА_7 .
Вислухавши міркування учасників кримінального провадження, що клопотань, суд вирішив таке.
Відповідно до положень, викладених в ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.
У зв`язку з тим, що цивільний позивач- потерпілий у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 подав суду заяву про залишення його позову до ТзОВ «Ельпласт-Львів» про відшкодування шкоди на загальну суму в 232950 гривень ( а.с.8-11)- без розгляду, суд вважає за необхідне задовольнити його заяву.
Вивчивши клопотання ТзОВ «Термо-Ізол» від 06.06.16 р. та протокол № 1 від 02.06.16 р. ( а.с. 32,33), суд вважає , що клопотання необґрунтоване та таке , що підлягає відмові у задоволені виходячи з такого.
В даному судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 пояснив, що він є фізичною особою- підприємцем та по сумісництву з 01.06.2016 року працює водієм ТзОВ «Термо-Ізол», колектив якого складає приблизно 20 чоловік.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно до ч.1 ст.47 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилитиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
З роз`яснень п. 5 , викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 р. за N 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», вбачається , що особу можна звільнити від кримінальної відповідальності з передачею на поруки (ст. 47 КК України) за умови, що вона вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості. Підставою такого звільнення є щире розкаяння особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом підприємства, установи чи організації та виправити свою поведінку.
Звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК України, можливе лише за клопотанням колективу підприємства, установи чи організації, членом якого є особа, про передачу її на поруки. Воно має бути оформлене протоколом загальних зборів колективу, який долучається до справи. За наявності зазначених вище обставин, а також належно
оформленого клопотання суд вправі (але не зобов`язаний) звільнити особу від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу.
Відповідно до ч.1 ст. 252-1 КЗпП України , вбачається , що трудовий колектив підприємства утворюють усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору (контракту, угоди), а також інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з підприємством.
З клопотання від 06.06.2016 року вбачається , що воно підписано заступником директора товариства ,а ні керівником даного товариства, також в проведені зборів трудового колективу 02.06.2016 року, приймали участь лише часка його членів, в кількості 5 чоловік, а ні весь трудовій колектив, за відсутністю самого ОСОБА_9 , який в свою чергу і повинен довести перед трудовим колективом своє бажання спокутувати провину перед ним.
Також , за своєю формою клопотання не містить зобов`язання колективу здійснювати заходи виховного впливу, спрямовані на недопущення вчинення особою, взятою на поруки, нових кримінальних правопорушень ,а навпаки містить умови до обвинуваченого.
Крім того, суд вважає слушним міркування представника цивільного позивача ОСОБА_7 про те, що дійсно суду не надано доказів взагалі про існування такого товариства.
Також, суду не надано письмових доказів на якій праві основі обвинувачений прийнятий за сумісництвом на роботу у товаристві, це сумісництво є зовнішнім чи внутрішній, ці фактори впливають на з`ясування судом питання , чи зможе трудовий колектив здійснювати у повній мірі заходи виховного впливу на обвинуваченого.
Тому у задоволені даного клопотання слід відмовити.
Виходячи з вище викладеного, суд, з урахуванням думок сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, прийшов до висновку, що дане кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду виходячи з такого.
Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст.468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Вінницькому районному суду Вінницької області.
Тому, враховуючи те, що не має підстав для прийняття рішень визначених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, тому суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження слід призначити до судового розгляду.
Керуючись ст.ст.128,314-316 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Роз`яснити цивільному позивачу потерпілому ОСОБА_4 , що залишення його позову у даному кримінальному проваджені без розгляду, не перешкоджає його праву на звернення із позовною заявою до суду в порядку цивільного судочинства.
У задоволені клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю « Термо-Ізол» про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України,- відмовити за необґрунтованістю.
Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.
В судове засідання викликати прокурора ОСОБА_3 , потерпілого- ОСОБА_4 , представника потерпілого- ОСОБА_5 , цивільного позивача - ОСОБА_6 , представника цивільного позивача - ОСОБА_7 , представників цивільних відповідачів- ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору за цивільними позовами - ОСОБА_9 .
Питання про виклик свідків у даному кримінальному проваджені- вирішити у судовому засіданні.
Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на кінцеве процесуальне рішення суду.
Суддя: