В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року Дзержинський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкова кримінальне провадження № 0004290 від 15.09.2015 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в м. Харкові, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, військовозобов'язаного,не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого :
- 25.02.2004 вироком Дзержинського райсуду м. Харкова за ст.ст. 296 ч. 1, 289 ч. 3, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, з звільненням від відбування покарання с іспитовим строком на 3 роки та покладенням відповідних обов'язків;
- 13.08.2004 вироком Київського райсуду м. Харкова за ст.ст. 185 ч. 1, 71КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;
- 17.03.2010 вироком Дзержинського райсуду м. Харкова за ст. 286 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі, з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, з звільненням від відбування покарання с іспитовим строком на 3 роки та покладенням відповідних обов'язків;
- 06.10.2010 вироком Дзержинського райсуду м. Харкова за ст.ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 5 років позбавлення волі; ухвалою Дергачівського райсуду Харківської області від 18.09.2014 звільнений з місць позбавлення волі 26.09.2014 на підставі ст. 81 КК України умовно достроково на не відбутий строк 6 місяців 19 днів,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 3 КК України, -

за участю :

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

перекладача ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі і за скоєння корисливих злочинів, при цьому судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, вчинив відкрите викрадення чужого майна ( грабіж ), поєднаний з насильством, яке не є небезпечнім для життя та здоров'я потерпілого, вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло при наступних обставинах :
Підсудний ОСОБА_4 14.09.2015 близько 23 години 20 хвилин, маючи умисел направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, прийшов до квартири АДРЕСА_2 , яку тимчасово орендував потерпілий ОСОБА_9 , де подзвонив у дзвінок квартири, двері якої відчинив потерпілий ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, підсудний ОСОБА_4 відштовхнув потерпілого ОСОБА_9 від входу та проник до жилого приміщення, де почав вимагати від потерпілого ОСОБА_9 залишити займану квартиру, що останній відмовився виконати.
В процесі конфлікту, який згодом перемістився з квартири до тамбуру, підсудний ОСОБА_4 , з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_9 , застосував щодо останнього насильство, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, яке виразилось в нанесенні підсудним ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_9 удару рукою в область голови, з заподіянням йому тілесних ушкоджень, а саме : садна на тлі синця на слизовій оболонці верхньої губи, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, тим самим подавив опір потерпілого.

Після чого, підсудний ОСОБА_4 , через відкриті двері, знов проник до вказаного жилого приміщення, звідки відкрито викрав належний потерпілому ОСОБА_9 ноутбук марки « DELL inspiron » вартістю 1203 гривні та незважаючи на вимоги потерпілого та іншого мешканця будинку ОСОБА_12 припинити злочинні дії, з місця вчинення злочину з викраденим зник, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду у вказаній сумі.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 3 КК України визнав частково та пояснив, що вдень 14.09.2015, за пропозицією знайомої ОСОБА_13 , вони прибули до належної її квартири, де на той час мешкав, як орендатор, раніше йому незнайомий ОСОБА_9 , з метою наступного проведення ремонту квартири, після виселення потерпілого. Після огляду квартири він та ОСОБА_13 пішли до магазину будівельних матеріалів, для визначення їх обєму та подальшого придбання. ОСОБА_4 не уповноважувала його на отримання від потерпілого будь яких коштів, вона його просила надати її допомогу у виселенні потерпілого з квартири. Ввечері вказаного дня він знов прийшов до квартири потерпілого, зайшов в неї, почав пропонувати негайно її звільнити до 00 години, наніс потерпілому удар рукою в обличчя. Потерпілий чинив опір, вибіг з квартири в тамбур. Він намагався затягти потерпілого назад в квартиру. Всі вказані події бачив сусід. В процесі конфлікту в тамбурі у нього виник умисел на викрадення належного потерпілому ноутбука. Він забіг з тамбуру до квартири, взяв ноутбук та сходами вибіг з будинку. Сусід його не зупиняв, не переслідував, не пропонував зупинитись, він це не бучив. На його думку потерпілий та сусід не бачили як він викрав ноутбук. Тому вину визнає лише у вчиненні крадіжки, без проникнення у житло, так як умисел у нього виник під час знаходження в квартирі. Викрадений ноутбук відніс додому. Вранці разом з ноутбуком пішов до ломбарду, після чого пропонував його купити брату ОСОБА_13 , однак був затриманий співробітниками міліції, які вилучили викрадене майно. У вчинені злочину розкаюється, так як розуміє, що ним скоєно кримінальне правопорушення.

Незважаючи на часткове визнання підсудним ОСОБА_4 своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, доведена доказами і ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 показав, що до 14.09.2015 ОСОБА_4 йому відомій не був. Станом на вересень 2015 року він орендував у ОСОБА_13 належну її квартиру АДРЕСА_2 . Вдень 14.09.2015 до квартири прийшли ОСОБА_13 та ОСОБА_4 , який після звільнення наступного дня ним квартири, повинен був в неї виконати ремонтні роботи. Біля 23 години вказаного дня ОСОБА_4 повернувся пропонуючи звільнити квартиру, почав його товкати в дверях квартири, після чого зайшов в квартиру зачинивши двері. Між ними виникла сварка, ОСОБА_4 вимагав гроші за пошкоджене майно, почав бити його в обличчя. Він вибіг з квартири в тамбур, ОСОБА_4 продовжував його бити. Всі вказані події бачив сусід ОСОБА_12 , який вийшов з своєї квартири. ОСОБА_4 забіг до квартири, взяв належний йому ноутбук та утримуючи його вибіг на сходи та зник. ОСОБА_12 намагався затримати ОСОБА_4 , переслідував його, однак ОСОБА_4 вдалось втекти. В процесі досудового розслідування викрадений ноутбук йому був повернуто, тому будь яких претензій до ОСОБА_4 він не має, просить визначити міру покарання на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що станом на вересень 2015 року потерпілий ОСОБА_9 орендував належну її квартиру АДРЕСА_2 . Так як потерпілий пошкодив внутрішні двері квартири, вона 14.09.2015 близько 13 години, разом з підсудним ОСОБА_4 , який пообіцяв відремонтувати пошкоджене майно, відвідали вказане житло де на той час знаходився потерпілий, так як лише у нього були ключі від житла. Вона домовилась з ОСОБА_4 , що після виселення потерпілого, він виконає ремонтні роботи в квартирі. Вона не уповноважувала ОСОБА_4 на отримання від потерпілого будь яких коштів за оренду житла та на його ремонт. Також вона його не просила надати її допомогу у виселенні потерпілого з квартири. Всі наступні дії ОСОБА_4 були здійснені без її згоди та відома. Наступного дня від потерпілого її стало відомо, що напередодні ОСОБА_4 прийшов до її квартири, заподіяв потерпілому тілесні ушкодження та викрав належний йому ноутбук. Крім того, у вказаний день її чоловіку зателефонував родич, який сповістив, що ОСОБА_4 пропонує купити ноутбук, який у нього не прийняли у ломбарді так як був відсутній зарядний пристрій.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що станом на вересень 2015 року він та потерпілий ОСОБА_9 мешкали в сусідніх квартирах, розташованих в одному тамбурі. Приблизно 00 години 14.09.2015 з квартири потерпілого доносились звуки конфлікту, які перемістились в тамбур. Вийшовши в тамбур він побачив потерпілого та раніше йому незнайомого ОСОБА_4 , який вдаривши рукою потерпілого в обличчя забіг до квартири останнього, зразу ж з неї вибіг та попрямував сходами на вихід з будинку. В руках у ОСОБА_4 був ноутбук, який він виніс з квартири ОСОБА_9 . Розуміючи, що ОСОБА_4 викрав ноутбук у потерпілого, він намагався його переслідувати, гучно кричав щоб він зупинився, однак ОСОБА_4 , незважаючи на його вимоги, з викраденим зник. Після чого, він надав допомогу потерпілому у якого обличчя було в крові, викликав міліцію.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що підсудний ОСОБА_4 є її сином та мешкає разом з нею. 14.09.2015 ввечері син пішов у своїх справах. Син повернувся додому 15.09.2015 близько 01 часу 30 хвилин та приніс ноутбук, пояснив, що взяв його у приятеля. Вранці син взяв ноутбук та пішов з дому. В цей же день сина затримали співробітники міліції. Під час досудового розслідування її стало відомо, що ноутбук був її сином викрадений. Обставини вчинення ОСОБА_4 злочину її невідомі. Сина характеризує с задовільної сторони.

Також вина підсудного ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні, доказами:

- протоколом пред'явлення осіб для впізнання від 15.09.2015, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав підсудного ОСОБА_4 , як особу, яка 14.09.2015 застосувавши до нього насильство, відкрито викрала з займаної ним квартири, належний йому ноутбук. ( а.с.а.с. 137-141 );

- протоколом пред'явлення осіб для впізнання від 15.09.2015, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнав підсудного ОСОБА_4 , як особу, яка 14.09.2015 застосувавши до потерпілого ОСОБА_9 насильство відкрито викрала з квартири останнього належний йому ноутбук. ( а.с.а.с. 142-145 );

- висновком судово медичної експертизи № 4434-ая /15 від 17.09.2015, відповідно до якого при судово медичному обстеженні потерпілого ОСОБА_9 було встановлено, що останньому були заподіяні тілесні ушкодження : садна на тлі синця на слизовій оболонці верхньої губи, які утворилися від ударної травматичної дії тупих твердих предметів, за механізмом удар-тертя, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів. ( а.с. 146 );

- висновком судово - товарознавчої експертизи № 4095 від 25.09.2015, відповідно до якого, станом на 15.09.2015, вартість викраденого у потерпілого ОСОБА_9 ноутбука марки « DELL inspiron » становить 1203 гривні. ( а.с.а.с. 149-152 ).

Суд не бере до уваги ствердження підсудного ОСОБА_4 з приводу того, що умисел направлений на викрадення належного потерпілому ОСОБА_9 майна, виник у нього раптово, під час знаходження в квартирі останнього з метою його виселення на прохання свідка ОСОБА_13 , а також в частині того, що потерпілий та свідок ОСОБА_12 , на його думку, були позбавлені можливості бачити наявний у нього ноутбук потерпілого, після викрадення його з квартири останнього та не вимагали припинити злочинні дії. Вказані показання підсудного ОСОБА_4 суд розцінює критично, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, з метою пом`якшення покарання за скоєне, з наступних підстав.

Так в судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_9 , наголошував на тому, що при вищезазначених обставинах підсудний ОСОБА_15 відштовхнув його від дверей квартири та не зважаючи на заперечення ввійшов до жилого приміщення, де вчинив сварку, наносив йому удари, перешкоджав вийти з квартири, а коли йому це вдалось вибіг з квартири до тамбура, продовжуючи застосовувати до нього насильство, намагався знову затягнути в квартиру, на вимоги сусіда ОСОБА_12 не реагував, знов проник до квартири та відкрито викрав належний йому ноутбук, на його та ОСОБА_12 вимоги, припинити злочинні дії не реагував. Раніше ОСОБА_4 він не знав.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що при вищевказаних обставинах, в його присутності, раніше незнайомий йому ОСОБА_4 , перебуваючи в тамбурі розташованому перед його та потерпілого квартирами, наносив останньому удари, після чого, забіг до квартири потерпілого, звідки викрав ноутбук. Він пропонував ОСОБА_4 зупинитись, намагався його переслідувати, однак останній з викраденим зник. Те що ОСОБА_4 викрав з квартири ноутбук він бачив особисто, йому навіть вдалось визначити марку ноутбука.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні наголошувала на тому, що вона не уповноважувала ОСОБА_4 на отримання від потерпілого будь яких коштів за оренду житла та на його ремонт. Також вона його не просила надати її допомогу у виселенні потерпілого з квартири. Всі наступні дії ОСОБА_4 були здійснені без її згоди та відома.

Вказані показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є послідовними на протязі всього досудового слідства та судового розгляду, в повної мірі узгоджуються з іншими дослідженими по кримінальному провадженні доказами, у зв'язку з чим у суду відсутні підстави для сумнівів в їх об'єктивності, правдивості та відвертості, тому суд їм довіряє.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що будь яких відносин, в тому числі і неприязних, між потерпілим ОСОБА_9 , свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та підсудним ОСОБА_4 , до вчинення вказаного кримінального правопорушення не було, що свідчить про відсутність у потерпілого та свідків підстав для наклепу на підсудного.

При таких обставина, суд вважає, що в даній злочинній ситуації вчиненні відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_9 з проникненням до житла останнього, підсудний ОСОБА_4 діяв саме з заздалегідь виниклим умислом, так як будь яких інших підстав для відвідування житла потерпілого ОСОБА_9 не мав.

Також суд вважає, що заподіяння тілесних ушкоджень підсудним ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_9 було способом подолання опору останнього, з метою усунення перешкод для викрадення його майна.

Таким чином, ступінь вини підсудного ОСОБА_4 , у вчиненні вищевказаних протиправних діянь, в повній мірі встановлена аналізом вище приведених доказів, в обєктивності яких у суду немає підстав для сумнівів.
Сукупність наведених та досліджених в судовому засіданні доказів, свідчать про те, що дії підсудного ОСОБА_4 за ст. 186 ч. 3 КК України кваліфіковано вірно, так як він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна ( грабіж ), поєднаний з насильством, яке не є небезпечнім для життя та здоровя потерпілого, вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло.

При визначенні підсудному ОСОБА_4 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого злочину, данні про особу підсудного, який раніше неодноразово був засудженим за вчинення корисних злочинів, не працює, за місцем мешкання характеризується з задовільної сторони, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває, за висновком судово психіатричної експертизи у вчиненні інкримінованого злочину визнаний осудним.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка помякшує покарання підсудного ОСОБА_4 судом визнається щире каяття.

Рецидив злочинів, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, судом визнається обставиною, яка обтяжує покарання підсудного ОСОБА_4 .

Таким чином, з урахуванням даних про особу ОСОБА_4 , обставин за яких було ним вчинене вказане кримінальне правопорушення, суд вважає про те, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_4 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства, з призначенням йому міри покарання, у межах санкції ст. 186 ч. 3 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підсудний ОСОБА_4 тримаються під вартою по вказаному кримінальному провадженню з 15.09.2015 та утримуються в Харківському слідчому ізоляторі № 27 УДПтСУ в Харківської області, у звязку з чим, суд вважає за необхідне рахувати строк відбуття покарання підсудному ОСОБА_4 з вказаного числа.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати підсудному ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення в період з 15 вересня 2015 року по 05 квітня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід підсудному ОСОБА_4 , до набранням вироком законної сили та направлення його для подальшого відбуття покарання, суд вважає необхідним залишити без змін - тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі № 27 УДПтСУ в Харківської області.

Потерпілим ОСОБА_9 цивільний позов не заявлений, у звязку з тими, що в ході досудового розслідування викрадене майно йому було повернуто.
При проведенні судово - товарознавчої експертизи, експертами державної спеціалізованої установи - НДЕКЦ при ГУМВС України в Х/О була витрачено 184,14 гривень, які цільовим призначенням були виділені цієї установі з Державного бюджету України, які судом відносяться, у відповідності зі ст. 122 КПК України, до процесуальних витрат. ( а.с. 148 ).

Суд вважає, що дані документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів, відповідно до вимог ст.. 124 КПК України, підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази : належний потерпілому ОСОБА_9 ноутбук марки « DELL inspiron » повернутий потерпілому за належністю. ( а.с. 156 ).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 3 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у виді 5 років позбавлення волі, з відбуттям покарання у кримінально виконавчій установі закритого типу.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 15 вересня 2015 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати засудженому ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення в період з 15 вересня 2015 року по 05 квітня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний щодо засудженого ОСОБА_4 залишити без змін - тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі № 27 УДПтСУ в Харківської області.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 184 гривни 14 копійок.
Речові докази - ноутбук марки « DELL inspiron », залишити потерпілому ОСОБА_9 за належністю.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк, з моменту вручення йому копій вироку.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок надруковано в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1