У Х В А Л А

4 січня 2016 року м. Київ

Суддя Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України ОСОБА_4, перевіривши заяву захисника ОСОБА_1 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2013 року щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а:

вироком Апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2012 року ОСОБА_2 засуджено за частиною третьою статті 149 Кримінального кодексу України (далі - КК) до позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за частиною другою статті 15, частиною третьою статті 149 КК до позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за частиною п'ятою статті 27, частиною третьою статті 301 КК до позбавлення волі на строк п'ять років із позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виготовленням, збутом і розповсюдженням кіно- та відеопродукції, комп'ютерних програм, на строк три роки з конфіскацією порнографічних предметів, кіно- та відеопродукції, комп'ютерних програм, матеріалів їх виготовлення, розповсюдження та демонстрації; за частиною другою статті 15, частиною п'ятою статті 27, частиною третьою статті 301 КК до позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виготовленням, збутом і розповсюдженням кіно- та відеопродукції, комп'ютерних програм, на строк два роки з конфіскацією порнографічних предметів, кіно- та відеопродукції, комп'ютерних програм, матеріалів їх виготовлення, розповсюдження і демонстрації.

На підставі статті 70 КК за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_2 визначено у виді позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виготовленням, збутом і розповсюдженням кіно- та відеопродукції, комп'ютерних програм, на строк три роки з конфіскацією порнографічних предметів, кіно- і відеопродукції, комп'ютерних програм, матеріалів їх виготовлення, розповсюдження і демонстрації.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_3

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2013 року зазначений вирок щодо ОСОБА_2 в порядку статті 395 Кримінально-процесуального кодексу України (далі - КПК 1960 року) змінено, звільнено його на підставі статті 49, частини п'ятої статті 74 КК від покарання, призначеного за частиною п'ятою статті 27, частиною третьою статті 301, частиною другою статті 15, частиною п'ятою статті 27, частиною третьою статті 301 КК; на підставі статті 70 КК за сукупністю злочинів, передбачених частиною третьою статті 149, частиною другою статті 15, частиною третьою статті 149 КК визначено вважати засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виготовленням, збутом і розповсюдженням кіно- та відеопродукції, комп'ютерних програм, на строк три роки з конфіскацією порнографічних предметів, кіно- та відеопродукції, комп'ютерних програм, матеріалів їх виготовлення, розповсюдження і демонстрації.

У решті вирок щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

Захисник ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України із заявою, у якій порушує питання про перегляд вироку Апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2012 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2013 року щодо ОСОБА_2 з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 400-12 КПК 1960 року, у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального закону щодо подібних суспільно небезпечних діянь, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень. Просить скасувати зазначені судові рішення та направити справу на нове розслідування.

Наводячи доводи на підтвердження цієї підстави, захисник ОСОБА_1 вказував на ігнорування судом касаційної інстанції при перегляді справи в касаційному порядку вимог кримінально-процесуального закону, а саме частини першої статті 334 КПК 1960 року, у якій сформульовані вимоги до мотивувальної частини обвинувального вироку. На підтвердження своїх суджень захисник долучив до заяви ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2013 року та від 15 травня 2014 року, відповідно до яких були скасовані ухвали апеляційних судів, і в одному випадку справу направлено на новий апеляційний розгляд через порушення судом апеляційної інстанції вимог статті 377 КПК 1960 року (ухвала від 15 травня 2014 року), а в іншому справу направлено прокурору на нове розслідування через істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону (ухвала від 22 жовтня 2013 року).

Ухвалою судді Верховного Суду України від 20 листопада 2015 року захисника ОСОБА_1 повідомлено про невідповідність його заяви вимогам статті 448 КПК і встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - до 21 грудня 2015 року.

В ухвалі зазначалось, що долучені до заяви захисника порівнювані рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2013 року і від 14 травня 2014 року отримані захисником не з Єдиного державного реєстру судових рішень, а мають невідоме походження (не знеособлені та не містять підписів суддів), що позбавляє можливості суд вважати їх достовірними та розглянути по суті клопотання захисника про поновлення строку на подання заяви.

Крім цього, захисник порушував питання про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_2 з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального закону щодо подібних суспільно небезпечних діянь, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень (пункт 1 частини першої статті 400-12 КПК 1960 року), а мотивував свої вимоги недотриманням судом касаційної інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_2 вимог кримінального процесуального закону і посилався на порівнювані рішення, які стосуються саме недотримання вимог КПК.

Також захиснику при виправленні недоліків заяви, було запропоновано звернути увагу і на те, що пунктом 2 частина перша статті 445 КПК була доповнена згідно з Законом України від 12 лютого 2015 року «Про забезпечення права на справедливий суд», який набрав чинності з 28 березня 2015 року. Відтак, пункт 2 частини першої статті 445 КПК за загальним правилом щодо дії кримінального процесуального законодавства в часі підлягає застосуванню саме з цієї дати. Тобто, перегляду з цієї підстави підлягають судові рішення суду касаційної інстанції постановлені 28 березня 2015 року і пізніше.

21 грудня 2015 року від захисника ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали судді Верховного Суду України надійшла уточнена заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 КПК, та долучені до заяви рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 липня 2015 року та від 30 вересня 2015 року, на які здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 КПК.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 29 грудня 2015 року захиснику ОСОБА_1 було відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України кримінальної справи щодо ОСОБА_2 за відсутністю передбачених законом підстав для такого перегляду.

30 грудня 2015 року від захисника ОСОБА_1 надійшла нова заява в інтересах засудженого ОСОБА_2 з аналогічних підстав, що й попередня заява.

Так, захисник стверджує про неоднакове застосування однієї і тієї самої норми права, а обгрунтовує свої вимоги недотриманням судами при розгляді справи щодо ОСОБА_2 вимог кримінального процесуального закону та долучає порівнювані рішення, які стосуються виключно порушень вимог КПК, а в ухвалі від 05 березня 2015 року підставою для скасування судових рішень стала ще й м'якість призначеного засудженим покарання.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 450 КПК заява повертається захиснику у разі, якщо є ухвала Верховного Суду України про відмову у допуску справи до провадження за наслідками розгляду заяви, поданої у цій справі з аналогічних підстав.

Враховуючи наведені вимоги кримінального процесуального закону, заява захисника ОСОБА_1 підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 4 частини четвертої статті 450 КПК, -

у х в а л и л а:

повернути заяву захисника ОСОБА_1 щодо ОСОБА_2 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_4