АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1211/2016 Головуючий у суді 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 187 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 27 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Княжичі Броварського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_7 08 грудня 2015 року приблизно о 01 год. 00 хв., перебуваючи біля банкомата «Правекс Банк», що розташований за адресою: м. Київ, провулок Попова, 2-в, помітив раніше не відому йому жінку ОСОБА_9 , у якої була перекинута через ліве плече шкіряна сумка, темно-синього кольору.

У цей час, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, а саме майна потерпілої ОСОБА_9 .

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_7 пішов за потерпілою ОСОБА_9 у напрямку з провулку Попова, 2-в в м. Києві через вул. Мукачівську в м. Києві на вул. Вишгородську в м. Києві.

У той же день та час, ОСОБА_7 перебуваючи на т-подібному перехресті біля вул. Мукачівська, 1/20 в м. Києві, підійшовши ззаду до ОСОБА_9 , схопив її за лікоть правої руки, намагаючись зупинити. Після чого, ОСОБА_9 своєю лівою рукою ривком відкинула руку ОСОБА_7 із свого ліктя на правій руці та прискорила рух. На вимогу потерпілої ОСОБА_9 зупинити свої протиправні дії, ОСОБА_7 повторно схопив останню за лікоть правої руки. ОСОБА_9 в свою чергу почала чинити опір тримаючи сумку двома руками, а ОСОБА_7 відпустивши праву руку останньої, почав намагатися вирвати її сумку.

Після чого, ОСОБА_7 вдаривши ОСОБА_9 рукою в обличчя, штовхнув її, від чого вона впала на землю. В подальшому, ОСОБА_7 схопив руками голову ОСОБА_9 та 4-6 разів ударив нею об асфальтну поверхню проїжджої частини, внаслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та перелому правої ключиці, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Подолавши опір ОСОБА_9 , ОСОБА_7 вирвав у неї шкіряну сумку темно-синього кольору вартістю 450 грн. в якій містилися грошові кошти у сумі 210 грн., мобільний телефон «Нокіа» вартістю 250 грн., в якому містилася сім картка мобільного оператора «МТС», на рахунку якої було 25 грн., банківську картку «ПриватБанку» та дві банківські картки «Альфа Банк», на рахунку яких кошти були відсутні, упаковку таблеток «Каптопрес» вартістю 33 грн., упаковку таблеток «Корвалмент» вартістю 20 грн., каплі назальні «Нафтизин» вартістю 10 грн., та з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 998 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не заперечуючи свою винуватість у вчиненому, не оспорюючи фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції під час розгляду справи по суті та кваліфікацію протиправних дій, посилаючись на суворість призначеного судом покарання, просить вирок суду першої інстанції змінити та пом`якшити призначене покарання, а саме, призначити йому покарання за ч. 1 ст. 187 КК України у виді трьох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від призначеного покарання з іспитовим строком на один рік та покласти обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

При цьому обвинувачений зазначає, що призначене йому судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі. Вказує, що суд першої інстанції при призначенні покарання взяв до уваги лише одну пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, однак не врахував інші пом`якшуючі обставини: вчинення злочину вперше, визнання вини, молодий вік, наявність позитивних характеристик за місцем роботи, навчання та проживання.

Розглянувши кримінальне провадження в межах поданої апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним і обгрунтованим, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі і ОСОБА_7 , в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.

Оскільки фактичні обставини справи кримінального провадження ніким не оспорюються, то суд не проводить детальний їх аналіз та відповідно до ст. 404 КПК України, перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах доводів викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості, наслідки, тощо).

Як зазначено у вироку, призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступіньтяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, працює, позитивно характеризується на місцем проживання, відсутність по справі обставин, що обтяжують покарання та враховано обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, а тому обґрунтовано дійшов висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

З урахуванням всіх цих обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду про призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням визначених ст. 76 КК України обов`язків, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, та в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про суворість призначеного йому покарання, оскільки судом не було взято до уваги, що він вчинив злочин вперше, визнав вину, позитивно характеризується та має молодий вік, то вони не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини були враховані судом при призначенні покарання ОСОБА_7 . Крім цього, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, характеру та обставин його вчинення, то зазначені обставини не можуть бути визнані такими обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і які були б підставами для пом`якшення ОСОБА_7 міри покарання визначеної судом першої інстанції та можливості зменшення тривалості встановленого судом іспитового строку.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що покарання судом першої інстанції визначено з дотриманням вимог ст. 65 КК України, за своїм видом та розміром є справедливим і необхідним для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_7 нових злочинів, а тому не вбачає підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому.

Підстав вважати призначене судом першої інстанції покарання надто суворим колегія суддів не вбачає.

З огляду на наведене, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 376 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4