Справа № 339/283/15-к
Провадження № 11-кп/779/91/2016
Категорія ч. 1 ст. 121 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000330 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, згідно якого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, що не працює, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Обраний запобіжний захід до набрання вирком законної сили - тримання під вартою.

Цим же вирок вирішено питання щодо цивільного позову та речових доказів,

з участю: прокурора ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

в с т а н о в и л а :
В апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити як незаконний, у зв`яжу із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що суд не взяв до уваги, що він фактично визнав свою вину, щиро розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікарів наркологів та психіатрів не перебував, а також належним чином суд не врахував думку потерпілого, який просив суворо не карати. Просить в частині призначення покарання вирок суду змінити, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши вимоги ст. 75 КК України.

- захисник ОСОБА_7 просить вирок суду змінити в частині покарання, звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши вимог ст. 75 КК України. Свої вимоги обґрунтував тим, що перед судовими дебатами обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав частково, а саме в частині нанесення одного удару потерпілому пляшкою по голові, пояснивши, що він не пам`ятає чи заподіював потерпілому інших ударів. На думку апелянта, обвинувачений не мав прямого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому. Вважає, що при обранні виду та міри покарання суд в достатній мірі не врахував думку потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого, а інші обставини, що пом`якшують покарання.

Судом встановлено, що 19 травня 2015 року, ОСОБА_11 перебував з 19 год. 30хв. по 20год.30хв. на площадці біля кафе «Гуцульська садиба», що в с.Тисів Болехівської міської ради Івано-Франківської області, у стані алкогольного сп`яніння, де спільно із ОСОБА_9 грав у карти.

Приблизно о 20-30 год., перебуваючи на площадці при вході в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в с. Тисів Болехівської міської ради Івано-Франківської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_6 вчинив сварку з ОСОБА_9 і в цей час в нього виник умисел на спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , передбачаючи їх настання, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час суперечки із ОСОБА_9 , схопив зі столу, за яким сидів біля кафе «Гуцульська садиба», що в с.Тисів Болехівської міської ради Івано-Франківської області, пляшку з під пива «Рогань», якою умисно наніс ОСОБА_9 один удар зверху в ділянку голови справа, внаслідок чого пляшка розбилась. Після нанесення даного удару потерпілому ОСОБА_9 , в руці в ОСОБА_6 залишилася горловина від розбитої пляшки у формі «розочки».

ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, діючи умисно, утримуючи в правій руці горловину від розбитої пляшки від пива «Рогань», наніс нею ОСОБА_9 один удар в ділянку підборіддя справа та один удар по лівій руці і при цьому умисно заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці лівого плеча з травматичним пошкодженням лівої плечової артерії та в ділянці нижньої щелепи справа, що ускладнились травматичним шоком 2 ступеня, геморагічним шоком II, у зв`язку з чим виникла необхідність у проведенні оперативних втручань - «ПХО ран. Тимчасова зупинка кровотечі», «Кінцева зупинка кровотечі. ПХО рани. Пластика плечової артерії».

Таким чином, ОСОБА_6 19.05.2015 року близько 19-30 год. біля кафе «Гуцульська садиба», що в с.Тисів Болехівської міської ради Івано-Франківської області, умисно спричинив потерпілому ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник підтримав доводи апеляційних скарг, просив вимоги задовольнити, не оспорюючи висновки суду щодо доведеності вини та правильності кваліфікації, вважав вирок суду занадто суворим в частині призначеного покарання. Просив призначити покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України або застосувати більш м`яке покарання;

- прокурор не підтримав доводи апеляційних скарг, просив вирок суду залишити без змін;

- потерпілий просить задовольнити вимоги апеляційних скарг та призначити обвинуваченому покарання без позбавлення волі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, у зв`язку із добровільним відшкодуванням.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити частково, вирок суду змінити в частині покарання з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст.121 КК України, ніким не оспорюються і в апеляційному порядку, відповідно до ст. 404 КПК України не перевіряються.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апелянти висловили свою незгоду в частині призначеного покарання, вважали його занадто суворим, просили вирок суду змінити, звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, на підставі вимог, передбачених ст. 75 КК України.

Обираючи вид та міру покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував те, що останній вчинив кримінальне правопорушення, що відноситься до категорії тяжкого злочину, частково визнав вину, до кримінальної відповідальності притягається вперше, неодружений, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, а також його молодий вік та думку потерпілого щодо призначення покарання згідно закону. В якості обставини, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Також суд врахував те, що обвинувачений не надав першої допомоги потерпілому, та не розкаявся у вчиненому.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції дійшов висновків щодо неможливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та призначив йому покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених у санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

Разом з тим, в судовому засіданні апеляційного суду потерпілий пояснив, що дійсно між ним та обвинуваченим відбувся конфлікт, щоб заспокоїти обвинуваченого, він взяв його рукою за шию, на що обвинувачений вдарив його пляшкою по голові, а залишком пляшки наніс удар по підборіддю та руці. Обидва перебували в стані алкогольного сп`яніння. Шкоду йому відшкодовано у повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого просив задовольнити.

Саме такі показання потерпілий надав й суду першої інстанції, на що є посилання у вироку (а.с. 240 т. 1).

Обвинувачений ОСОБА_6 фактично визнав свою вину повністю, щиро розкаявся, про що вбачається з його апеляційної скарги.

Апеляційним переглядом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому визнав, а саме в частині заподіяння потерпілому одного удару, проте не заперечував факту щодо можливості нанесення й інших ударів, мотивуючи свої заперечення проти цього тим, що він не пам`ятає.

Щире розкаяння в розумінні ст. 66 КК України характеризується суб`єктивним ставленням винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою вину, висловлює жаль з приводу вчиненого, бажання виправити ситуацію, що склалась.

Колегія суддів вважає, при наявності таких встановлених обставин, з урахуванням матеріалів провадження, даних про особу обвинуваченого, взаємовідносин обвинуваченого з потерпілим до, під час, та після конфлікту, відсутності негативних характеристик, суд першої інстанції не розглянув можливості застосування при призначенні покарання обвинуваченому вимог, передбачених ст. 69 КК України.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до норм діючого законодавства, у кожному випадку призначення основного покарання шляхом переходу до більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали провадження вважає, що обставинами, що пом`якшують покарання по справі та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, є фактичне визнання своєї вини обвинуваченим, щире каяття, молодий вік обвинуваченого, повне відшкодування заподіяної шкоди, а також те, що обвинувачений до кримінальної відповідальності притягується вперше, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Крім того, колегія суддів враховує, що конфлікт відбувся з ініціативи потерпілого, який схопив за шию обвинуваченого, а також те, що обвинувачений ОСОБА_6 відшкодував у повному обсязі шкоду, заподіяну потерпілому ОСОБА_9 , та враховує думку потерпілого щодо призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Вищевикладена сукупність обставин, на думку колегії суддів, дають підстави для призначення покарання шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

З показань обвинуваченого, судових дебатів, останнього слова, вбачається, що обвинувачений виявив жаль з приводу того, що внаслідок його неправомірних дій потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, а його бажанням виправити ситуацію є те, що фактично рішення суду першої інстанції, щодо відшкодування шкоди, фактично виконано в повному обсязі з власної ініціативи обвинуваченого, що також свідчить про щире каяття обвинуваченого.

Апеляційний суд враховує поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, а також сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема способу вчинення злочину, знаряддя злочину, кількості, характеру і локалізації тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій.

Крім того, до апеляційного суду 29.02.2016 року надійшла заява від потерпілого, де останній просив задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого та не позбавляти його волі, претензій морального та матеріального характеру від до нього не має, оскільки шкоду йому було відшкодовано.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Отже, встановивши кілька обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , а саме щире каяття, відшкодування потерпілому матеріальної та моральної шкоди, молодий вік (21 рік), позитивну характеристику з місця мешкання, відсутність судимостей, негативне ставлення до вчиненого, що, на думку колегії суддів, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і з чим погоджується в своїй заяві потерпілий, колегія суддів, відповідно до ч.1 ст. 69 КК України, дійшла висновку щодо можливості переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст. 121 КК України.

На підставі вище викладеного та вимог кримінального закону, врахувавши всі обставини справи, що передбачені законом для призначення покарання, колегія суддів вважає за можливе призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України з урахуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України, у вигляді п`яти років обмеження волі.

На думку колегії суддів, саме таке покарання є необхідним і цілком достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів та таким, що повністю відповідає вимогам ст.65 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, змінити в частині призначеного покарання.

Вважати, ОСОБА_6 засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та з урахуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України призначити йому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 (п`яти) років обмеження волі.

Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення з 24.12.2015 року по 16 березня 2016 року, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за чотири дні обмеження волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4