АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 648/1965/16-к
Провадження №11-кп/791/601/2016 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.81 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 ,
з секретарем ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 18 квітня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в та мешкав в АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня, засудженого вироком військового Апеляційного суду Військово-морських сил України від 11.05.2007 за п.п. 9, 10, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152, ч.2 ст.185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 13 років, ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 12.02.2016 в строк покарання, призначеного вироком військового апеляційного суду Військово-морських сил України від 11.05.2007, зараховано за ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення з 02.11.2006 по 11.06.2007.

Початок строку 02.11.2006, кінець строку 23.03.2019, вирок набрав законної сили 11.06.2007.

В с т а н о в и л а:
Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що поведінка та ставлення до праці засудженого не свідчать про його виправлення. ОСОБА_7 було двічі відмовлено в застосуванні пільг, 23.09.2012 відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації, 23.11.2014 відмовлено в застосуванні більш м`якого покарання, мав сім стягнень за порушення режиму утримання та зберігання заборонених предметів.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою у зв`язку з неповнотою судового розгляду.
Вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що за період відбування покарання має 25 заохочень, 7 стягнень, які погашені в установленому законом порядку, в установі характеризується позитивно, працевлаштований, приймає активну участь у роботах по благоустрою та ремонту відділення, відшкодовує позов, після звільнення з місць позбавлення волі має намір влаштуватись на роботу та повністю відшкодувати завдані збитки, щиро розкаюється у вчиненому злочині, дотримується режиму та вимог адміністрації установи, визнав вину у вчиненому злочині, має сім`ю та двох дітей.
Просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав свої апеляційні вимоги та просив їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги засудженого, в дебатах: засуджений ОСОБА_7 просив про скасування ухвали суду першої інстанції та постановити нову, якою умовно-достроково звільнити його від подальшого відбування покарання, прокурор просив про залишення ухвали суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком військового Апеляційного суду Військово-морських сил України від 11.05.2007 за п.п. 9, 10, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152, ч.2 ст.185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 13 років.

Строк відбування покарання обчислено з 02.11.2006,за ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 02.11.2006 по 11.06.2007, кінець строку 23.03.2019. На момент звернення до суду із поданням засуджений фактично відбув ? строку призначеного покарання.
З характеристики та матеріалів особової справи на засудженого вбачається, що ОСОБА_7 працевлаштований, на заходи виховного впливу реагує позитивно та своєчасно,за весь час відбування покарання засуджений мав 25 заохочень та сім стягнень за порушення режиму утримання та зберігання заборонених предметів.

За період відбування покарання ОСОБА_7 23.09.2012 було відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації, 23.11.2014 - у застосуванні більш м`якого покарання, як такому, що не став на шлях виправлення.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано врахував відомості про поведінку засудженого і ставлення до праці за весь період відбування ним покарання в установі, а не за час, який безпосередньо передує настанню пільги, і дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
З наведених підстав, рішення суду є законним та обґрунтованим, істотних порушень кримінального процесуального закону при його постановленні не допущено.
За таких обставин апеляційні доводи засудженого про те, що він став на шлях виправлення суперечить зібраним матеріалам кримінального провадження.

На переконання колегії суддів суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі навів переконливі підстави для відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів виправлення, підстав, передбачених кримінально-процесуальним законом для скасування оскаржуваної ухвали суду та постановлення нової , як того просив апелянт, не вбачається.
Тому апеляційну скаргу засудженого слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду без зміни.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу Білозерського районного суду м.Херсона від 18 квітня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Надіслати не пізніше наступного дня після постановлення ухвали її копію учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий (підпис) ОСОБА_2

Судді: (підписи) ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5
З оригіналом згідно.
Суддя ОСОБА_2