1/755/21/16
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ "27" вересня 2016 р.
Дніпровський районний суд м. Києва у складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участі прокурора ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.3 ст.357, ч.2 ст.194 КК України,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Одеса, громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.3 ст.357 КК України,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачуються у тому, що 09 жовтня 2010 року вони за попередньою змовою із особою, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, приблизно в кінці вересня 2010 року, вирішили скоїти злочин, а саме: поїхати до м. Києва, де по оголошенню у газеті знайти чоловіка, який має автомобіль та який бажає працевлаштуватись на роботу із своїм автомобілем, під вигаданим приводом заманити його у орендовану ними квартиру, вчинити на потерпілого напад, застосувавши насильство небезпечне для життя потерпілого, заволодіти його автомобілем та іншим майном, щоб в подальшому розпорядитись ним за власним розсудом.
Для реалізації свого спільного злочинного умислу направленого на заволодіння майном ОСОБА_13 , шляхом здійснення на нього нападу, поєднаному із насильством небезпечним для життя потерпілого, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, розробили спільний план вчинення злочину із розподіленням ролей.
Згідно спільно розробленого злочинного плану та розподілених ролей, особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, повинен був підробити паспорт на ім`я ОСОБА_14 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 , який він придбав в м. Миколаєві, у невстановленої слідством особи, для подальшого використання завідомо підробленого документа пред`явлення його власнику квартири, яку вони мали намір орендувати, особам, з якими планувалося спілкування, а саме: чоловікам, які мають автомобілі та які бажають працевлаштуватись із своїм автомобілем на роботу. Також особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, повинен був придбати мобільні телефони, з сім картками мобільних операторів, для пошуку особи, яку вони оберуть як об`єкт нападу, а також зв`язку між собою на період скоєння злочину. По приїзду до м. Києва, особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, використовуючи підроблений паспорт на ім`я ОСОБА_14 , повинен був орендувати квартиру, після чого по оголошенням у газеті провести відбір осіб, які мають автомобілі та які бажають з ним працевлаштуватись на роботу, запросити їх на співбесіду, з метою вибрати людину, яка має у власності автомобіль у хорошому технічному стані, яким у подальшому заволодіти шляхом розбійного нападу. Після чого, особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, під вигаданим приводом знайомства з особою, яка буде наймати водія для роботи, приведе вказану особу до орендованої квартири, де на останнього будуть чекати ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , які згідно розподілених ролей, скоять напад на потерпілого, зв`яжуть його за допомогою господарської мотузки та стрічки-скотч, які вони заздалегідь підготують. Після чого, вони незаконно заволодіють паспортом потерпілого, документами на автомобіль, грошовими коштами, мобільними телефонами, коштовностями та іншими особистими речами потерпілого. Згідно розробленого злочинного плану, особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, здійснить підроблення у паспорті громадянина України, на ім`я власника автомобіля, шляхом переклеювання фотокарток з метою подальшого використання підробленого документу, як документу, який підтверджує належності автомобіля, під час транспортування з м. Києва до м.Одеси, яким вони незаконно заволодіють з метою розпорядитися ним за власним розсудом.
Згідно спільно розробленого злочинного плану та розподілених ролей, ОСОБА_12 повинен був на власному автомобілі «ВАЗ-2109», д.н.з. НОМЕР_1 , забезпечувати доставку співучасників злочину, з м. Одеса до м. Києва, а також пересуванню по м. Києву і у разі виникнення небезпеки безперешкодний від`їзд останніх з місця вчинення злочину. Крім того, ОСОБА_12 після того, як особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, під вигаданим приводом знайомства з особою, яка буде наймати водія для роботи, приведе потерпілого до орендованої квартири, повинен разом з ОСОБА_11 скоїти напад на нього, застосувавши насильство, небезпечне для життя потерпілого, зв`язати руки та ноги потерпілого за допомогою господарської мотузки та стрічки-скотч, щоб утримувати потерпілого з метою забезпечити можливість особі, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, підробити документи, а також заволодіти особистим майном потерпілого шляхом розбійного нападу.
Згідно спільно розробленого злочинного плану та розподілених ролей, ОСОБА_11 після того, як особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, під вигаданим приводом знайомства з особою, яка буде наймати водія для роботи, приведе потерпілого до орендованої квартири, повинен разом ОСОБА_12 скоїти напад на нього, застосувавши насильство, небезпечне для життя потерпілого, зв`язати руки та ноги потерпілого за допомогою господарської мотузки та стрічки-скотч, щоб утримувати потерпілого з метою забезпечити можливість особі, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, підробити документи, а також заволодіти особистим майном потерпілого шляхом розбійного нападу.
З метою реалізації спільного злочинного умислу, відповідно до розподілених ролей, у вересні 2010 року особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, підробив паспорт на ім`я ОСОБА_14 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 , який він придбав в м. Миколаєві, у невстановленої слідством особи, вклеївши в нього свою фотокартку для подальшого використання завідомо підробленого документа. Також особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, придбав два мобільні телефони з сім картками мобільних операторів, якими вони мали намір користуватись у м. Києві під час вчинення злочинів, з метою в подальшому ускладненні їх викриття і уникненні кримінальної відповідальності за скоєні ними злочини.
Продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний план, 06 жовтня 2010 року у вечірній час, ОСОБА_12 на власному автомобілі «ВАЗ-2109», д.н.з. НОМЕР_1 , яким він керував, разом з особою, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, і ОСОБА_11 виїхали з м. Одеса до м. Києва, з метою реалізувати спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння автомобілем, документами та майном потерпілого, шляхом здійснення на нього нападу, поєднаного з насильством небезпечним для життя потерпілого, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.
Наступного дня, тобто 07 жовтня 2010 року у нічний час особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_12 і ОСОБА_11 прибули до м.Києва де поряд з центральним залізничним вокзалом спали до ранку у салоні вказаного автомобіля. В цей же день, тобто 07 жовтня 2010 року у ранковий час особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, придбав газету з оголошеннями «Авізо» та почав дзвонити по об`явам з метою орендувати квартиру. Знайшовши для оренди квартиру особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, орендував її на три дні у ОСОБА_15 за грошові кошти у розмірі 1000 грн., а саме: квартиру АДРЕСА_4 . При цьому особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, пред`явив власниці квартири ОСОБА_15 підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_14 з вклеєним в нього власним фото, використовуючи завідомо підроблений документ.
Після чого, 07 жовтня 2010 року близько 11 години 00 хвилин, особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_12 і ОСОБА_11 поселились у вищевказаній квартирі, де особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, почав телефонувати по оголошенням у газеті «Авізо» та шукати чоловіків, які мають автомобіль та бажають працевлаштуватись на роботу із своїм транспортним засобом. При цьому особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, з метою реалізації спільного злочинного умислу, призначав та проводив зустрічі або біля приміщення ресторану «Бульвар», який розташований, вул. Русанівський бульвар, 7, в м.Києві, або у його середині, з особами, яких він викликав на зустріч по газетним оголошенням.
Так, 07 жовтня 2010 року близько 14 години 00 хвилин особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, зателефонував ОСОБА_13 , який мав намір працевлаштуватись на роботу на власному автомобілі і помістив з цього приводу об`яву у газеті «Авізо». В розмові особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, запропонував ОСОБА_13 працевлаштуватись на фірму, що займається будівництвом.
Після чого, 08 жовтня 2010 року близько 11 години 30 хвилин, особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, в телефонній розмові із ОСОБА_13 призначив зустріч останньому неподалік від ресторану «Бульвар», розташованого по вул. Русанівський бульвар,7, в м. Києві. В цей же день, приблизно о 15 годині 00 хвилин, особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, зустрівшись з ОСОБА_13 у вказаному ресторані дізнався від останнього, що у нього є у користуванні автомобіль «Hyundai Tucson» 2.0 GLS4WD, 2008 року випуску, сріблястого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , згідно договору лізингу від 06 липня 2010 року №100705-98/ФЛ-Ф-А з ТОВ «ВіЕйБі Лізінг». Оглянувши вказаний автомобіль особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, обрав ОСОБА_13 як особу потерпілого. Після чого, особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, запропонував ОСОБА_13 , заробітну плату у розмірі 6000 грн. та не тривалий робочий час і наказав останньому прибути на вказаному автомобілі 09 жовтня 2010 року о 09 годині 00 хвилин, до буд. АДРЕСА_5 . При цьому, особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, попросив ОСОБА_13 з`явитися з документами, а саме: паспортом громадянина України, свідоцтвом про освіту, шлюб, тощо, а також документами на автомобіль, на що ОСОБА_13 погодився. Повернувшись до кв. АДРЕСА_4 , особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, повідомив ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , про ОСОБА_13 , який має у користуванні автомобіль «Hyundai Tucson» 2.0 GLS4WD, 2008 року випуску, сріблястого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , щоб обговорити подальші їх дії.
В ніч з 08 на 09 жовтня 2010 року, особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_12 і ОСОБА_11 узгодили між собою план вчинення злочинів, а саме: скоєння розбійного нападу на ОСОБА_13 , незаконного заволодіння автомобілем, що був у його користуванні, документами і майном останнього, підробленням паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_13 , з метою його подальшого використання для транспортування автомобіля «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_2 до м. Одеси. Для реалізації спільного злочинного плану особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_12 і ОСОБА_11 придбали на ринку поблизу станції метро «Лук`янівська» скотч, знайшли в квартирі АДРЕСА_4 мотузку, а особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, у невстановленому фотоательє зробив фотокартки для переклеювання їх в паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13
09 жовтня 2010 року близько 09 години 00 хвилин, особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, почав очікувати ОСОБА_13 біля буд. АДРЕСА_5 . ОСОБА_11 і ОСОБА_12 у цей час очікували у квартирі АДРЕСА_6 вказаного будинку, коли особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, заведе до квартири ОСОБА_13 , щоб скоїти на останнього напад, з метою заволодіння майном потерпілого і автомобілем, який знаходився у його користуванні. В цей же день, тобто 09 жовтня 2010 року близько 09 години 20 хвилин, до вказаного будинку під`їхав ОСОБА_13 , а особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, під виглядом знайомства з особою, яка наймає ОСОБА_13 на роботу, завів останнього до вказаної орендованої квартири, після чого запропонував йому пройти до кімнати, що ОСОБА_13 і зробив. В цей час, ОСОБА_11 ховався за шафою, стоячи на дивані у кімнаті, а ОСОБА_12 в свою чергу знаходився у ванній кімнаті. В той час, коли ОСОБА_13 зайшов у кімнату, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 напали на нього. Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_12 обхопив ОСОБА_13 рукою за шию, утримуючи його, а ОСОБА_11 почав наносити удари руками в область голови потерпілого. Після чого, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 повалили ОСОБА_13 на підлогу, де останній намагався чинити опір нападникам. З метою припинення опору з боку потерпілого, ОСОБА_12 сів йому на тулуб, особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, на ноги, а ОСОБА_11 в цей час наніс ОСОБА_13 близько п`яти ударів в область голови, в зв`язку з чим останній втратив свідомість. Після чого, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 звели руки потерпілого за спиною і, допомагаючи один одному, зв`язали ноги потерпілого заздалегідь підготовленими скреч-скотчем і мотузкою, після чого підв`язали їх до рук, які були у потерпілого за спиною. ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, обшукали кишені одягу та сумку ОСОБА_13 і незаконно заволоділи його особистим майном, а саме: золотою каблучкою вартістю 2000 грн., годинником «Касіо» вартістю 1500 грн., золотим перстнем вартістю 4000 грн., мобільним телефоном «Самсунг Дуос-600» з двома сім-картками мобільних операторів «Київстар» і «МТС», загальною вартістю 2650 грн., мобільним телефоном «Нокіа» вартістю 500 грн., матерчатою сумкою для документів вартістю 250 грн., шкіряним гаманцем шкіряним вартістю 500 грн., сумкою для мобільних телефонів вартістю 150 грн., шкіряним паском вартістю 500 грн., шкіряним портмоне для документів вартістю 600 грн., паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_13 , свідоцтвом про шлюб, двома дипломами про отримання освіти та іншими особистими документами, які не представляють для потерпілого матеріальної цінності та грошовими коштами у розмірі 500 грн. Після чого, особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, взяв паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 та на кухні кв. АДРЕСА_4 , здійснив підроблення вказаного документу, шляхом переклеювання в паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 , власної фотокартки з метою його подальшого використання. Приблизно о 09 годині 40 хвилин, ОСОБА_13 прийшов до тями, та став чинити активний опір нападникам, намагався розв`язати руки та ноги, звав на допомогу. В цей час у ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і особи, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, виник спільний злочинний умисел на позбавлення життя ОСОБА_13 , оскільки останній своїми активними діями заважав реалізації їх злочинного плану і реально створював умови їх викриття у вчиненні злочину і затримання їх працівниками міліції, яких могли викликати мешканці будинку. ОСОБА_11 , взявши в руку дерев`яний табурет, що знаходився в кімнаті вказаної квартири, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання смерті ОСОБА_13 , став наносити останньому табуретом численні удари в область голови, а ОСОБА_12 і особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись поряд з ОСОБА_11 підтримували його дії, направлені на вбивство ОСОБА_13 , який від нанесених ударів знову втратив свідомість. Приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_13 знову прийшов до тями, розірвав мотузку і скреч-скотч якими він був зв`язаний, звільнивши собі руки та ноги, та почав продовжувати чинити активний опір нападникам. Доводячи свій злочинний умисел до кінця, який був спрямований на вбивство ОСОБА_13 , особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, сів потерпілому на тулуб і почав утримувати, а ОСОБА_11 і ОСОБА_12 повторно зв`язали ОСОБА_13 руки та ноги мотузкою та скреч-скотчем, після чого, ОСОБА_11 засунув потерпілому у ротову порожнину рушник, щоб останній не зміг кричати та привертати увагу сторонніх осіб, а ОСОБА_12 наніс ОСОБА_13 близько трьох-чотирьох ударів ногою в область голови, а ОСОБА_11 в свою чергу схилившись над потерпілим, вдарив його декілька разів ліктем в область спини.
Спільні злочинні дії ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і особи, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, направлені на вбивство ОСОБА_13 з корисливих мотивів, продовжувались протягом 40 хвилин і були закінчені тоді, коли потерпілий ОСОБА_13 перестав подавати ознаки життя.
В результаті спільних злочинних дій ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і особи, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, потерпілому ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи №87/2283 від 25 грудня 2010 року були заподіяні наступні тілесні ушкодження, а саме:
внутрішньочерепна травма (закрита черепно-мозкова травма) перелом кісток носа із забійною раною в ділянці перенісся, рана в лівій тім`яно-потиличній ділянці, яка має ознаки рубленої, з великою ділянкою відшарування м`яких тканин відповідно до неї, множинні розповсюдженні крововиливи у м`які тканини волосяної частини голови (не менш як 5 місць прикладання травмуючої сили), синці на обох вухах, множинні синці та садна обличчя (не менш як 12 місць прикладання травмуючої сили), крововиливи під м`яку мозкову оболонку, крововилив у шлуночки головного мозку;
закрита травма грудей-крововилив у м`які тканини ділянки нижньої частини грудини, подвійний перелом 9-10 ребер справа з ушкодженням пристінкової плеври (при чому переломи на лінії між лопатковою та задньою пахвинною є локальними), розриви правої легені;
смугасті синці з просвітленнями у центрі, смугасті садна на обох передпліччях в нижній третині та на променево-зап`ясткових суглобах-ці ушкодження мають ознаки прижиттєвих та могли утворитись внаслідок зв`язування рук потерпілого;
ділянки опіків шкіри на бічній поверхні лівої нижньої кінцівки, лівій сідниці, в поперековій ділянці зліва та на спині зліва-ці ушкодження утворились від полум`я та ознак прижиттєвих не мають.
Смерть ОСОБА_13 , 1964 року народження, наступила від внутрішньочерепної травми (закритої черепно-мозкової травми) з множинними синцями, саднами, ранами на голові, множинними крововиливами у м`які покриви волосяної частини голови, переломом кісток носу, крововиливами під м`яку мозкову оболонку, крововиливами у шлуночки головного мозку, з розвитком набряку-набухання головного мозку.
В цей же день, тобто 09 жовтня 2010 року близько 15 години 40 хвилин, на 255 кілометрі траси Київ-Одеса, автомобіль «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_2 , в якому знаходились ОСОБА_11 і особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, був зупинений працівниками ДАЇ Ульяновського взводу ДПС Кіровоградської області, у зв`язку з перевищенням ОСОБА_11 швидкості. Під час оформлення адміністративних матеріалів, ОСОБА_11 і особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, пред`явили завідомо підроблений документ паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 з вклеєною фотокарткою особи, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, для підтвердження права на керування вказаним автомобілем. Після оформлення адміністративного матеріалу ОСОБА_11 , особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, і ОСОБА_12 прибули до м. Одеса де зникли з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Підсудний ОСОБА_11 свою вину у вчиненні злочинів не визнав та показав суду, що приблизно в липні 2010 року, в барі що по вул. Середній в м. Одеса, він познайомився з ОСОБА_16 , який в подальшому виявився ОСОБА_17 , який запропонував йому та ОСОБА_18 поїхати до м. Києва, щоб перегнати автомобіль, скільки він займався перепродажем автомобілів. За те, що він перегоне автомобіль він обіцяв 300 доларів США. Вони із ОСОБА_12 на це погодились. По приїзду до м. Києва, він та ОСОБА_19 дві ночі ночували біля пам`ятника на Русанівській набережній, а ОСОБА_17 прибув до м. Києва самостійно. Через декілька днів до автомобіля підійшов ОСОБА_17 , постукав у скло, показав йому автомобіль, а сам пішов за речами. Потім ОСОБА_17 повернувся з папкою, сумкою та пакетом, які поклав на заднє сидіння автомобіля. Після чого, вони поїхали до м. Одеси. За кермом автомобіля був він, а ОСОБА_17 знаходився на пасажирському сидінні. Прямуючи до м. Одеса, на трасі їх зупинили працівники ДАІ, які склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. Він показував їм своє посвідчення водія, а технічний паспорт на автомобіль через дощ працівник ДАЇ не перевірив. ОСОБА_17 йому повідомив, що не встиг переоформити документи. ОСОБА_12 їхав окремо від них, оскільки він виїхав раніше, але вони зустрічались на заправці на трасі до м. Одеса. По приїзду до м. Одеса ОСОБА_17 повідомив, що зніме автомобіль з обліку та розрахується з ними. Через декілька місяців його затримали на дачі працівники міліції. Вказував, що в квартирі по вул. Русанівський бульвар він не перебував та про вбивство ОСОБА_13 йому нічого не відомо.
В ході досудового слідства підсудний ОСОБА_11 давав подібні за змістом показання, які підтвердив в ході очної ставки з ОСОБА_12 (т.2 а.с.90-96, т.3 а.с.167-169, т.3 а.с.181-187).
Підсудний ОСОБА_12 свою вину у вчиненні злочинів не визнав та показав суду, що ОСОБА_11 він знає з дитинства. З ОСОБА_17 його познайомив ОСОБА_11 та ОСОБА_17 запропонував йому відвести його та ОСОБА_11 до м. Києва, за що пообіцяв винагороду у розмірі 150 доларів США, на що він погодився. Приїхавши в м. Київ ОСОБА_17 почав телефонувати по оголошенням у пошуках житла, після чого повідомив йому та ОСОБА_11 , що житло знайдено і їм необхідно їхати на «Русанівку». Прибувши приблизно о 11 годині 00 хвилин на «Русанівку» ОСОБА_17 повідомив його, що сьогодні до м. Одеса повертатись не буде, а поїде туди на наступний день. На пропозицію ОСОБА_17 він погодився після чого разом піднялись у квартиру повечеряли та лягли відпочивати. Наступного дня він разом з ОСОБА_11 гуляли по м. Києву де відпочивали та пили пиво. В подальшому ОСОБА_17 дав йому 300 грн. на зворотну дорогу та він виїхав до м. Одеса. По виїзду з м. Києва на заправці він зустрів ОСОБА_17 , який знаходився біля автомобіля. Після цього він знову запитав у ОСОБА_17 про грошові кошти, але не отримавши їх заправився та поїхав до м. Одеси. 20 жовтня 2010 року він був затриманий у м.Одеса працівниками міліції. Вказував, що потерпілого ОСОБА_13 він бачив лише раз на фото, за яких умов пригадати не зміг.
В судовому засіданні підсудний ОСОБА_12 вказував про постійний психічний та фізичний тиск на нього з боку працівників міліції.
Під час досудового слідства за підозрою у вчиненні за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 злочинів був затриманий ОСОБА_17 , який в подальшому втік з лікарні, де проходив лікування та перебував під вартою. Матеріали кримінальної справи відносно нього були виділені в окреме провадження та його було оголошено в розшук /а.с.21, 25-54, 77 т.1, а.с.106-108 т.6/.
В ході очної ставки, проведеної між ним та обвинуваченим ОСОБА_12 21.10.2010 за участю захисників, ОСОБА_17 детально розповів про обставини, за яких він домовився та в подальшому вчинив з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 розбійний напад на ОСОБА_13 , спричинення смерті останнього та заволодіння його майном, автомобілем, документам.
Зокрема він зазначав, що вони втрьох, перебуваючи в м. Одеса, домовилися заволодіти автомобілем будь-якої особи шляхом розбійного нападу, однак не спричиняючи смерті цій особі. При цьому оговорили план дій.
В ході досудового слідства підсудний ОСОБА_12 підтвердив наведені показання в ході очної ставки з ОСОБА_11 (т.2 а.с.90-96).
В ході допитів на досудовому слідстві ОСОБА_12 давав інші показання.
З первинних пояснень ОСОБА_12 від 21 жовтня 2010 року (т.3 а.с. 13-24), а також з протоколу допиту як підозрюваного (т.3 а.с.62-70) та з протоколу допиту як обвинуваченого (т.3 а.с.75-77), а також в ході очної ставки з ОСОБА_17 (т.3 а.с.78-83) вбачається, що він визнавав факт побиття потерпілого ОСОБА_13 разом з ОСОБА_20 і ОСОБА_21 та вказував, що ОСОБА_17 запропонував йому і ОСОБА_11 приїхати в м. Київ, де шляхом розбійного нападу заволодіти автомобілем, який буде належати потерпілому, після чого підробити документи, які будуть підтверджувати право власності на автомобіль, щоб в подальшому перегнати транспортний засіб до м. Одеси, продати його, а коштами розпорядитись за власним розсудом. Погодившись на пропозицію ОСОБА_17 вони разом приїхали до м. Києва, шляхом розбійного нападу заволоділи автомобілем «Hyundai Tucson», після чого повернулись до м. Одеса, де від ОСОБА_17 йому стало відомо, що потерпілий помер на місці скоєння злочину.
В подальшому, в ході допиту як обвинуваченого (т.3 а.с.118-125 т.6 а.с. 52,53) ОСОБА_12 вказував, що потерпілого ОСОБА_13 він ніколи не бачив, ніяких ударів останньому не завдавав, майна не забирав.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_15 суду показала, що підсудних вона раніше ніколи не бачила і не знала. В неї є квартира, яку вона через мережу «Інтернет» здавала в оренду. Одного дня до неї прийшов чоловік, який зняв у неї квартиру на три доби. Він надав їй паспорт, в якому була вклеєна його фотокартка, заплатив їй грошові кошти та повідомив, що буде жити у її квартирі з охоронцем, який чекає його на вокзалі. Після того, як вона здала квартиру у неї було погане передчуття в зв`язку з чим вона попросила свого чоловіка, щоб він подивився на вікна квартири та з`ясував чи все гаразд. Повернувшись чоловік повідомив її, що у квартирі знаходяться троє чоловіків. Наступного дня, приблизно о 12 годині 00 хвилин, їй зателефонувала сусідка та повідомила, що з квартири йде дим. Після цього до квартири прибігла її подруга, у якої були ключі, яка виявила, що все було в диму а стіна вивалена. Потім приїхали працівники міліції, яких було дуже багато, а приблизно о 19 годині 00 хвилин з її квартири винесли труп. Повідомила, що в особи, яка винайняла в неї квартиру було прізвисько « ОСОБА_22 » зі слів міліції, та це не був один із підсудних.
Із оголошенних у судовому засіданні показань потерпілої ОСОБА_7 вбачається, що її чоловік ОСОБА_13 через мережу «Інтернет» шукав собі роботу. Автомобіль «Hyundai Tucson» був придбаний ними в лізінг з правом викупу. Одного дня ОСОБА_13 зателефонував чоловік на ім`я ОСОБА_16 та запропонував йому роботу водієм на фірмі, яка знаходилась у м. Харкові на що її чоловік ОСОБА_13 погодився. Після проходження співбесіди з роботодавцем її чоловік повернувся додому задоволений та повідомив, що буде возити директора комбінату. Коли наступного дня її чоловік поїхав на зустріч з роботодавцями, вона хвилювалась та не знаходила собі місця, оскільки відчувала якусь небезпеку. Після того, як чоловік перестав їй телефонувати вона звернулась із заявою до міліції, які повідомили, що ОСОБА_13 було вбито.
Із оголошенних в судовому засіданні показань потерпілої ОСОБА_23 вбачається, що ОСОБА_13 її син. В той день вона перебувала в селі де вирішувала свої сімейні питання. По приїзду до м. Києва, колишня дружина її сина ОСОБА_13 ОСОБА_24 , повідомила, що її сина було вбито.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_25 показав суду, що в 2010 році він працював інспектором взводу Ульянівського ДПС в Кіровоградській області. Восени 2010 року він перебував на чергуванні, на маршруті траси Одеса-Київ ним було зафіксовано перевищення швидкості автомобіля «Hyundai Tucson» що рухався у напрямку м. Одеси. Він зупинив автомобіль та підійшов до водія, який представився ОСОБА_11 . Підтвердив покази, які він давав під час досудового слідства, а саме, що в салоні вказаного автомобіля на передньому пасажирському сидінні знаходився чоловік, як йому в подальшому стало відомо ОСОБА_17 , який пред`явив паспорт на ім`я ОСОБА_13 , як власника автомобіля. Після чого ним був складений адміністративний протокол про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_11 , та чоловіки поїхали у напрямку м. Одеса.
У судовому засіданні він підтвердив, що якщо він перевірив документи власника, отже він їх точно перевіряв.
Із оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_26 вбачається, що підсудних він раніше не знав. З метою знайти роботу він розмістив об`яву відповідного змісту в мережі «Інтернет». Приблизно через рік йому зателефонував чоловік, який запропонував роботу водія з власним автомобілем. Зустрівшись в ресторані на «Русанівці» з чоловіком останній близько п`яти хвилин спілкувався з ним, цікавився документами на автомобіль, маркою автомобіля та роком його випуску. В той час він мав автомобіль «Honda Civik». Також незнайомий йому чоловік оглянув його автомобіль та пообіцяв в подальшому зателефонувати, але не зателефонував.
Із оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_27 вбачається, що 09 жовтня 2010 року йому зателефонувала його мати ОСОБА_7 та повідомила, що його вітчим поїхав влаштовуватись на роботу, після чого повинен був зателефонувати, але не зателефонував. У вечірній час він разом з матір`ю поїхали до ГУ МВС України в м. Києві де написали заяву в міліцію. 10 жовтня 2010 року їм зателефонували з ОСОБА_28 та повідомили, що необхідно їхати в морг для впізнання чоловіка. По прибуттю в морг він провів впізнання та впізнав свого вітчима.
Із оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_29 вбачається, що вона працює у ресторані «Бульвар», який розташований по Русанівському бульвару в м. Києві. 08 жовтня 2010 року близько 10 години 30 хвилин, до них у ресторан зайшов чоловік, як в подальшому їй стало відомо ОСОБА_17 , та запитав чи може він в приміщені ресторану проводити ділові зустрічі. Приблизно через годину вказаний чоловік повернувся з невідомим чоловіком, з яким сіли за столик, замовили кави і спілкувались приблизно 10 хвилин. Після вказаної зустрічі чоловіки вишли з приміщення ресторану та більше не повертались. 09 жовтня 2010 року близько 16 години 00 хвилин, до них в ресторан прийшли працівники міліції, які повідомили, що в кв. АДРЕСА_4 , було виявлено труп чоловіка. Також працівники міліції вилучили з камери відео спостереження ресторану записи на яких невідомий їй чоловік заходив до приміщення ресторану.
Із оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_30 вбачається, що з підсудними ОСОБА_11 та ОСОБА_31 перебуває у дружніх відносинах, а також знає ОСОБА_17 . Детально всі події він не пам`ятає, оскільки пройшов один рік, але пригадує, що ОСОБА_32 разом з ОСОБА_20 і ОСОБА_33 проживав в його квартирі на початку осені по АДРЕСА_7 . В подальшому він дізнався про автомобіль, який зберігався по вул. Середній в м. Одеса. Вказував, що про поїздку підсудних до м. Києва йому нічого не відомо.
Під час досудового слідства 31 жовтня 2010 року (т.2 а.с.25-29), свідок ОСОБА_30 давав інші показання в частині того, що знав як підсудні викрали в м. Києві автомобіль, а також те, що вони змінили номери своїх мобільних телефонів. Не заперечував про те, що 19 жовтня 2010 року його разом з підсудними на розі вул. Калініна та Виноградної в м. Одеса затримали працівники міліції.
Із оголошенних в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_34 вбачається, що з підсудними ОСОБА_11 та ОСОБА_31 перебуває у дружніх відносинах, а також знає ОСОБА_17 Підсудні разом з ОСОБА_17 мали намір їхати до м. Києва, але з якою метою його не повідомляли. Через деякий час йому зателефонував ОСОБА_35 та попросив допомогу в оренді гаража, оскільки вони повертались з м. Києва на автомобілі. Домовившись про оренду гаража, за який розрахувалась дівчина ОСОБА_21 , він почав очікувати хлопців. Коли підсудні повернулись до м. Одеса, він допоміг їм відчинити гараж та поставити туди автомобіль, який був марки «Hyundai Tucson». Через деякий час ОСОБА_36 та ОСОБА_21 попросили відчинити гараж, щоб забрати там якісь речі, що він і зробив. В подальшому він запідозрив, що автомобіль «проблемний», оскільки на ньому були відсутні номери і попросив ОСОБА_20 забрати вказаний автомобіль з гаража. Автомобіль знаходився в гаражі приблизно десять днів а потім його звідти забрали. В цей же день, коли забрали автомобіль з гаража, він разом з ОСОБА_37 прогулювались по району де їх затримали працівники міліції.
Під час досудового слідства 31 жовтня 2010 року (т.2 а.с.30-34), свідок ОСОБА_34 давав інші показання в частині того, що ОСОБА_21 повідомляв його, як вони зв`язали в м. Києві чоловіка, забрали його автомобіль, а також те, що автомобіль «проблемний».
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_38 показав суду, що підсудних ОСОБА_39 та ОСОБА_40 не знає, із ОСОБА_41 не знайомий. Повідомив суду, що десь у 2010 році до нього звернувся його знайомий ОСОБА_42 та попросив перевірити чи не перебуває у розшуку та перегнати автомобіль «Hyundai Tucson», який належав його знайомому. Він у свою чергу попросив ОСОБА_43 . На наступний день близько 05 години 30 хвилин, він прокинувся та пішов до моря щоб подихати повітрям. Знаходячись на морі до нього під`їхали ОСОБА_42 з ОСОБА_44 та запропонували поїхати з ними, щоб перегнати автомобіль. Рухаючись на автомобілі «Kemri», який належить ОСОБА_45 , в районі автовокзалу їх затримали працівники міліції. Повідомив суд, що ОСОБА_42 помер через 2-3 місяці.
Із оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_46 вбачається, що 18 жовтня 2010 року, йому зателефонував ОСОБА_47 та попросив зустрітися з ним. На зустріч ОСОБА_47 прийшов разом з ОСОБА_21 . Після чого, ОСОБА_21 повідомив, що в нього є автомобіль російського походження, який своєчасно не розмитнений тому він хоче поставити його десь на автостоянку, проте самостійно зробити це не зможе, оскільки боїться що буде затриманий працівниками ДАІ. 19 жовтня 2010 року близько 17 години 00 хвилин, він приїхав до свого знайомого ОСОБА_38 , щоб той домовився з чоловіком на ім`я ОСОБА_48 , який в минулому працював у ДАІ, та запитав чи може останній перегнати не розмитнений автомобіль. 20 жовтня 2010 року приблизно о 06 годині 00 хвилин, він заїхав за ОСОБА_49 , а потім за ОСОБА_50 , з якими попрямував на вул. Калініна з метою знайти автомобіль. Проїжджаючи по вказаній вулиці вони були затримані працівниками міліції. Про те, що автомобілем заволоділи злочинним шляхом йому нічого не відомо.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_51 суду показав, що підсудних він не знає. Так, в 2010 року, йому зателефонував його знайомий ОСОБА_52 та попросив перевірити автомобіль, чи не перебуває він у розшуку. 20 жовтня 2010 року близько 06 години 00 хвилин, до нього приїхав ОСОБА_38 та ОСОБА_53 і вони разом поїхали до автомобіля «Hyundai Tucson», на якому не було номерних знаків. Коли приїхали до місця стоянки вказаного автомобіля то були затримані працівниками міліції.
Із оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_54 вбачається, що з ОСОБА_11 та ОСОБА_31 перебуває у дружніх відносинах, а також знає ОСОБА_17 . Восени 2010 року, йому зателефонував ОСОБА_35 та попросив його здати в оренду гараж, який потрібен був йому на три дні. Він відмовив йому, оскільки в той час гараж був занятий іншим автомобілем. Вказував, що про поїздку підсудних до м. Києва йому нічого не відомо, але чув від ОСОБА_55 що в них виникла якась проблема пов`язана з автомобілем.
Із оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_56 вбачається, що 09 жовтня 2010 близько 17 години 30 хвилин, до неї прийшов її знайомий ОСОБА_34 та попросив здати в оренду гараж, який розташований по вул. Балківській, у дворі буд. №137 в м. Одеса, пояснивши, що його друзям необхідно поставити в нього автомобіль на зберігання, на що вона погодилась і надала ключ від гаражу ОСОБА_57 . Приблизно через десять днів ключ від гаража їй повернула мати ОСОБА_58 ОСОБА_59 , пояснивши, що гараж вже більше не потрібен. Який саме автомобіль зберігався в гаражі і хто власник транспортного засобу їй не відомо.
Із оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_60 вбачається, що 09 жовтня 2010 близько 17 години 00 хвилин, її син ОСОБА_34 звернувся до ОСОБА_56 з проханням здати в оренду гараж, який належить останній і розташований по АДРЕСА_8 . Син пояснив, що гараж потрібен ОСОБА_11 , з яким він товаришує і останній придбав автомобіль, який необхідно зберігати в гаражі. ОСОБА_61 погодилась і надала ключ від гаража. Який автомобіль зберігався в гаражі та хто його власник їй не відомо.
Свідок ОСОБА_62 суду показала, що вона мати підсудного ОСОБА_12 . Підсудного ОСОБА_11 вона раніше знала. 20 жовтня 2010 року близько 11 години 00 хвилин, їй зателефонували і повідомили, що ОСОБА_63 затримали працівники міліції, як свідка. 21 жовтня 2010 року близько 18 години 00 хвилин, їй зателефонував слідчій і повідомив, що її сина затримано за підозрою у вчиненні злочину. Після чого вона поїхала до Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, де побачила свого сина побитого. Вказувала, що щодо подій 09 жовтня 2010 року її син ОСОБА_12 повідомляв їй, що йому треба з`їздити в м. Київ, щоб заробити гроші.
Свідок ОСОБА_64 суду показала, що вона мати підсудного ОСОБА_11 . Про обставини, які мали місце 09 жовтня 2010 року їй нічого не відомо. Тарицю вона бачила один раз влітку, останній пропонував її сину роботу. ЇЇ син ОСОБА_11 повідомляв, що буде їхати до м. Умань, щоб перегнати автомобіль, за що отримає винагороду у розмірі 300 доларів США.
Із оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_65 вбачається, що 26 жовтня 2010 року він був запрошений в якості понятого під час проведення слідчої дії відтворення обстановки та обставин події з обвинуваченим ОСОБА_17 . Останній добровільно розповів та показав на місті, як 07 жовтня 2010 року, він разом з своїми знайомими ОСОБА_66 та ОСОБА_21 приїхали в м. Київ, за допомогою газети «Авізо» здзвонились з чоловіком на ім`я ОСОБА_67 , та 09 жовтня 2010 року у ранковий час скоїли напад на ОСОБА_13 в кв. АДРЕСА_4 . Під час проведення слідчих дій ОСОБА_17 надавав послідовні покази. Ніяких незаконних мір впливу на ОСОБА_17 з боку працівників міліції не застосовувалось. Після проведення відтворення обстановки і обставин події слідчим був складений відповідний протокол. Подібні за змістом є оголошені в судовому засіданні показання свідка ОСОБА_68 .
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_69 показала, що у 2010 році, вона була запрошена в якості понятої під час проведення слідчої дії відтворення обстановки та обставин події з обвинуваченим ОСОБА_12 , який знаходячись у квартирі, добровільно розповів та показав як він разом з своїми знайомими ОСОБА_66 та ОСОБА_20 скоїли напад на ОСОБА_13 . Під час проведення слідчих дій ОСОБА_12 надавав послідовні покази, ніяких незаконних мір впливу на нього з боку працівників міліції не застосовувалось. Оголошені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_70 є подібними за змістом.
Із оголошених у судовому засіданні показань свідка ОСОБА_71 вбачається, що працює на посаді старшого О/У Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві. Також він був присутнім при відтворенні обстановки та обставин події в якій приймав участь в ролі статиста. Виїхавши на місце вбивства він виявив труп чоловіка, у якого були зв`язані руки та видні численні гематоми. В ході відтворення обстановки та обставин події, ОСОБА_12 показував на місці, як він наносив удари потерпілому, а також повідомляв, що ОСОБА_11 переборщив з ударом табуретом в область голови потерпілого. Вказана слідча дія була зафіксована на відеокамеру. ОСОБА_12 давав показання добровільно без будь-якого примусу в присутності понятих та захисника. Оголошені у судовому засіданні покази свідка ОСОБА_72 є подібними за змістом.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_73 показав суду, що у 2010 році він працював на посаді першого заступника Начальника Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві. Слідчо-оперативна група, яку він очолював, була направлена до м. Одеса з метою доставки до м. Києва ОСОБА_17 та ОСОБА_12 , які на той час вже були затримані в м. Одеса. Також в м. Одесі був знайдений та вилучений автомобіль. Коли він спілкувався з затриманими то ОСОБА_17 розповідав, що вбивство вчинили ОСОБА_74 та ОСОБА_40 . ОСОБА_12 в свою чергу, свою причетність до вбивства заперечував, проте цілком добровільно показав де вони заховали речі (документи) вбитого ОСОБА_75 . Вказував, що ні ним ні його співробітниками до затриманих ніяких заходів психологічного та фізичного впливу не застосовувалось.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_76 дав подібні за змістом ОСОБА_77 покази. Зазначив, що після огляду автомобіля, йому надійшла інформація що підозрюваний вкаже де заховані документи вбитого ОСОБА_75 . Коли він прибув до лісосмуги, ОСОБА_12 вже був там та добровільно на місці показав де були заховані документи вбитого потерпілого. Те, що у протоколі зазначено місто Київ є просто технічною помилкою.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_78 суду показав, що працює на посаді головного експерта в НДЕКЦ при Дніпровському РУ ГУМВС України в м. Києві. В жовтні 2010 року, в складі слідчо-оперативної групи він виїжджав на житловий масив «Русанівка», де стався вибух, після якого в квартирі пожежні виявили труп чоловіка. В 20 тих числах жовтня 2010 року, він по розпорядженню свого начальника виїжджав до м. Одеси, де було виявлено викрадений автомобіль «Hyundai Tucson». Після огляду автомобіля до нього в автомобіля посадили одного із затриманих якого вони доставили до м. Києва. Також на виїзді з м. Одеса вони зупинялись в полі де вилучали документи на викрадений автомобіль. Вказував, що до підсудних ніяких незаконних заходів впливу не застосовувалось.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_79 показав суду, що у 2010 році працював на посаді О/У Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві. В 2010 році було вбито чоловіка труп якого було знайдено в квартирі зі слідами насильницької смерті та горіння. Також було затримано групу осіб за підозрою у вчиненні злочину, яких було доставлено до ОСОБА_80 Керівництво доручило йому провести опитування ОСОБА_12 , який повідомив, що він разом з своїми знайомими ОСОБА_21 та ОСОБА_20 приїхали в м. Київ, де орендували квартиру. Потім вони обрали потерпілого у якого був автомобіль «Hyundai Tucson», скоїли напад на нього, заволоділи його автомобілем, який доставили до м. Одеса. Під час руху до м. Одеса, ОСОБА_12 тримався на відстані від автомобіля «Hyundai Tucson», але з поля зору їх не випускав. Вказував, що підсудний ОСОБА_12 показання давав добровільно, зізнавався в скоєні розбою, але наполягав, що наміру вбивати чоловіка у них не було. Також повідомив, що він до Одесси не виїзжав, чому йому було доручено провести опитування затриманого ОСОБА_12 пояснити не зміг.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_81 показав суду, що на той час працював на посаді старшого О/У Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві та 21 жовтня 2010 року ним було опитано ОСОБА_17 , який підозрювався у вчиненні вбивства ОСОБА_13 . В ході опитування ОСОБА_17 розповів, як він разом із своїми знайомими ОСОБА_82 та ОСОБА_19 приїхали в м. Київ, де орендували квартиру. Потім вони вибрали людину, яка володіла автомобілем «Hyundai Tucson». Після чого вони скоїли напад на ОСОБА_13 , та автомобіль яким заволоділи доставили до м. Одеса. В ході опитування ОСОБА_17 добровільно та в деталях розповідав, як та яким чином вони вбивали потерпілого, за допомогою табурета, яким наносили удари по голові, а також як він переклеїв свою фотокартку в паспорт ОСОБА_83 . Вказував, що ОСОБА_17 показання давав добровільно, зізнавався в скоєні вбивства, ніяких незаконних заходів впливу до нього не застосовувалось. Свідок не зміг пояснити чому після затримання ОСОБА_17 в м. Одесса він його опитував, а не слідчий проводив допит.
З протоколу очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_12 та свідком ОСОБА_84 , вбачається що ОСОБА_34 в присутності ОСОБА_12 підтвердив свої показання надані ним при допиті в якості свідка, а саме, що приблизно 5-6 жовтня 2010 року йому зателефонував ОСОБА_36 та повідомив, що вони разом з ОСОБА_21 та ОСОБА_66 їдуть в м. Київ. Приблизно 7-8 жовтня 2010 року, йому знову зателефонував ОСОБА_36 та повідомив, що в них все добре і вони п`ють пиво. Також ОСОБА_36 передав трубку ОСОБА_21 і він з ним поспілкувався по телефону, через якого ОСОБА_85 передавав йому вітання. 09 жовтня 2010 року йому зателефонував ОСОБА_21 та попросив зняти для нього гараж, оскільки вони переганяють автомобіль «Hyundai Tucson». 09 жовтня 2010 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_36 , ОСОБА_35 та ОСОБА_85 приїхали з м. Києва. На автомобілі «Hyundai Tucson» приїхали ОСОБА_36 та ОСОБА_35 , а ОСОБА_85 приїхав окремо на власному автомобілі «ВАЗ», асфальтного кольору. ( т.2, а.с.48-54).
З протоколу очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_12 та свідком ОСОБА_30 , вбачається що ОСОБА_30 в присутності ОСОБА_12 підтвердив свої показання надані ним при допиті в якості свідка, а саме, що після повернення з м. Києва, приблизно 6 днів ОСОБА_36 , ОСОБА_85 та ОСОБА_21 проживали в його квартирі повідомили його про автомобіль, який вони викрали в м. Києві, змінили номери своїх мобільних телефонів, нові номери своїх мобільних телефонів йому не повідомляли, іноді користувались його мобільним телефоном. ОСОБА_12 частково заперечив надані свідчення вказуючи, що ніяких розмов про автомобіль між ним ОСОБА_86 та ОСОБА_41 не було. ( т.2, а.с.55-58).
З протоколу очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_17 та свідком ОСОБА_84 , вбачається що ОСОБА_34 в присутності ОСОБА_17 підтвердив свої показання надані ним при допиті в якості свідка, а саме, що приблизно 5-6 жовтня 2010 року йому зателефонував ОСОБА_36 та повідомив, що вони разом з ОСОБА_21 та ОСОБА_66 їдуть в м. Київ. Приблизно 7-8 жовтня 2010 року, йому знову зателефонував ОСОБА_36 та повідомив, що в них все добре і вони п`ють пиво. Також ОСОБА_36 передав трубку ОСОБА_21 і він з ним поспілкувався по телефону. ОСОБА_87 він також передавав вітання. 09 жовтня 2010 року йому зателефонував ОСОБА_21 та попросив зняти для нього гараж, оскільки вони переганяють автомобіль «Hyundai Tucson». 09 жовтня 2010 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_36 , ОСОБА_35 та ОСОБА_85 приїхали з м. Києва. На автомобілі «Hyundai Tucson» приїхали ОСОБА_36 та ОСОБА_35 , а ОСОБА_85 приїхав окремо на власному автомобілі «ВАЗ», асфальтного кольору. ( т.2, а.с.59-64).
З протоколу очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_17 та свідком ОСОБА_30 , вбачається що ОСОБА_30 в присутності ОСОБА_17 підтвердив свої показання надані ним при допиті в якості свідка, а саме, що після повернення з м. Києва, приблизно 6 днів ОСОБА_36 , ОСОБА_85 та ОСОБА_21 проживали в його квартирі повідомили його про автомобіль, який вони викрали в м. Києві, змінили номери своїх мобільних телефонів, нові номери своїх мобільних телефонів йому не повідомляли, іноді користувались його мобільним телефоном. ( т.2, а.с.65-69).
З протоколу очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_11 та свідком ОСОБА_30 , вбачається що ОСОБА_30 в присутності ОСОБА_11 підтвердив свої показання надані ним при допиті в якості свідка, а саме, що приблизно 11-12 жовтня 2010 року до нього звернувся ОСОБА_11 , повідомив, що в нього виникли проблеми, попросив надати йому можливість пожити в його будинку в с. Фонтанка разом з ОСОБА_88 та ОСОБА_19 , де останні переховувались близько 6 днів, а також те, що ОСОБА_11 розповідав йому як він разом з ОСОБА_88 та ОСОБА_19 викрали в м. Києві автомобіль від якого хочуть позбутися. ОСОБА_11 частково заперечив вказані свідчення зазначивши, що в будинку ОСОБА_89 він не переховувався, про те що вони викрали в м. Києві автомобіль він нікому не повідомляв, проживав у вказаному будинку разом з ОСОБА_90 щоб відпочити. ( т.2 а.с. 70-75).
З протоколу очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_11 та свідком ОСОБА_84 , вбачається що ОСОБА_34 в присутності ОСОБА_11 підтвердив свої показання надані ним при допиті в якості свідка, а саме, що 09 жовтня 2010 року приблизно з 13-30 до 14-00 год. йому зателефонував ОСОБА_21 та попросив зняти для нього гараж, оскільки вони переганяють автомобіль «Hyundai Tucson», на що він погодився. Коли ОСОБА_36 , ОСОБА_35 та ОСОБА_85 приїхали з м. Києва він побачив, що за кермом автомобіля «Hyundai Tucson» сидить ОСОБА_21 , а ОСОБА_36 сидить поряд. Потім до них на власному автомобілі під`їхав ОСОБА_12 . Вказував, що ОСОБА_21 повідомляв його, що автомобіль вони відібрали у власника, якого зв`язали в м. Києві, та від якого мають намір позбутися. ОСОБА_11 частково заперечив вказані свідчення, зазначивши, що по приїзду в м. Одесу ОСОБА_12 з ними не було, з приводу гаража з ним домовлявся не він а ОСОБА_17 .. Заперечував, що повідомляв будь-кому про заволодіння автомобілем незаконним шляхом. (т.2 а.с. 76-81).
З протоколу очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_11 та свідком ОСОБА_54 , вбачається що ОСОБА_54 в присутності ОСОБА_11 підтвердив свої показання надані ним при допиті в якості свідка, а саме, що на початку жовтня 2010 року йому зателефонував ОСОБА_21 та попросив знайти для нього гараж, оскільки вони переганяють «Джип» китайського виробництва на що він повідомив, що не може допомогти та порадився звернутися з цього питання до ОСОБА_91 або ОСОБА_92 . Після чого не міг деякий час здзвонитись з ОСОБА_82 оскільки телефони у нього були вимкнені. В ході зустрічі з ОСОБА_82 останній повідомив йому, що автомобіль, який вони пригнали з м. Києва «проблемний». ОСОБА_11 частково заперечив вказані свідчення, зазначивши, що по приїзду в м. Одесу ОСОБА_17 з невідомих йому причин вилучив у них мобільні телефони, та вказував ОСОБА_93 про те, що автомобіль проблемний маючи на увазі, що він є кредитним. ( т.2 а.с. 85-89).
Відповідно до рапортів працівників Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 09.10.2010, листа головного лікаря Київської міської станції швидкої медичної допомоги №1893 від 11.11.2010, копії карти виклику швидкої медичної допомоги, копії свідоцтва про смерть та лікарського свідоцтва про смерть 09.10.2010, близько 12 години 33 хвилин, до квартири АДРЕСА_4 , був здійснений виїзд швидкої медичної допомоги. За повідомленням лікарів працівники міліції також прибули на місце події. У вказані квартирі було констатована смерть невідомого чоловіка, який в подальшому був впізнаний як ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , причиною якої стала внутрішньочерепна травма. /а.с.108-116, 146 т.1/
З протоколів огляду місця події та фото таблиць до них вбачається, що працівниками міліції 09.10.2010 з 12 години 20 хвилин по 16 годину в присутності понятих ОСОБА_94 та ОСОБА_95 було оглянуто квартиру АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_15 . В одній з кімнат на ліжку напроти вікна було виявлено труп ОСОБА_13 , який лежав на животі ногами в сторону дверей. Труп, речі, стіни поряд мають сліди горіння. На іншому ліжку біля вікна виявлено табурет без однієї ніжки, на столі - ніжка від табурету. Біля стола виявлено обгорілу газету «Авізо». Під трупом виявлено синтетичну поліетиленову мотузку, просочену рідиною бурого кольору, рушник з плямами бурого кольору, частину скотча зеленого кольору, в правій кишені штанів записку з адресою квартири, які були вилучені. Крім того з місця події також вилучено сліди речовини бурого кольору з поверхні ванної, зі шторки у ванній кімнаті, сліди рукавичок, два деформовані балона від освіжувача повітря, обгорілі частини з підлоги кімнати, ліжка де перебуває труп, мікрочастинки з трупа, зрізи нігтів трупа, куртка чорного кольору. В ході огляду трупа, який був розпочатий о 14 годині 50 хвилин, виявлено чисельні пошкодження обличчя та голови, в потиличній ділянці вертикальна забійна рана, що проникає до кісток, на обох зап`ястях ледь помітні поперечні та косо поперечні смуги стиснення шкіри /118-140 т.1/
Згідно з висновком експерта №87/2283/2 від 25.12.2010 при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_13 виявлені наступні тілесні ушкодження:
- внутрішньочерепна травма (закрита черепно-мозкова травма) - перелом кісток носа із забійною раною в ділянці перенісся, рана в лівій тьмяно-потиличній ділянці, яка має ознаки рубленої, з великою ділянкою відшарування м`яких тканин відповідно до неї; множинні розповсюджені крововиливи у м`які тканини волосяної частини голови (не менш як 5 місць прикладання травмуючої сили); синці на обох вухах; множинні синці та садна на обличчі (не менш як 12 місць прикладання травмуючої сили); крововиливи під м`яку мозкову оболонку; крововилив у шлуночки головного мозку;
- закрита травма грудей - крововилив у м`які тканини ділянки нижньої частини грудини, подвійні переломи 9-10 ребер справа з ушкодженням пристінкової плеври (при чому переломи на лінії між лопатковою та задньою пахвинною є локальними), розриви правої легені;
- смугасті синці з просвітленням у центрі, смугасті садна на обох передпліччях в нижній третині та на променево-зап`ясткових суглобах - ці ушкодження мають ознаки прижиттєвих, та могли утворились внаслідок зв`язування рук потерпілого.
- ділянки опіків шкіри на бічній поверхні лівої нижньої кінцівки, лівій сідниці, в поперекової ділянки зліва, та на спині зліва - ці ушкодження утворились від дії полум`я та ознак прижиттєвих не мають.
Смерть ОСОБА_13 настала від внутрішньочерепної травми (закрита черепно-мозкова травма) з множинними синцями, саднами, ранами на голові, множинними крововиливами у м`які покриви волосяної частини голови, переломом кісток носа, крововиливами під м`яку мозкову оболонку, крововиливами у шлуночки головного мозку, з розвитком набряку-набухання головного мозку.
Між наявною внутрішньочерепною травмою та настанням смерті мається прямий (причинно-наслідковий) зв`язок. Вона має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя.
Наявна закрита травма грудей з крововиливом у м`які тканини ділянки нижньої частини грудини, переломами 9-10 ребер справа, розривами правої легені утворилась за життя, від неодноразових (не менше 3) травмуючи, дій тупим предметом (ударів) з обмеженою поверхнею контакту, яким могли бути рука, нога. Вона має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя.
Виявлені синці та садна на обох передпліччях та на променево-зап`ясткових суглобах мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Комплекс закритої черепно-мозкової травми (внутрішньочерепної травми) утворився за життя не менш як від 20 травмуючих дій тупим (тупими) предметом (предметами), які мали переважно обмежену поверхню контакту (рука, нога). Крім того удари потерпілому в тім`яно-потиличну ділянку наносились предметом, що мав переважаючу контактуючу поверхню та ребро. Утворення цієї травми внаслідок падіння потерпілого з положення стоячи виключається (на це вказує характер, локалізація ушкоджень м`яких тканин, оболонок головного мозку).
Виходячи з ступеня вираженості трупних явищ при огляді трупа на місці пригоди 09.10.2010 о 14 годині 50 хвилин експерт вважає, що смерть ОСОБА_13 настала приблизно за 3-6 години до вказаного часу.
Виходячи із зовнішнього вигляду, характеру ушкоджень, відсутності клітинної реакції в зоні більшості ушкоджень та наявності дрібновогнищевої лейкоцитарної реакції в ділянці крововиливу в м`які тканини нижньої третини грудини (за даними судово-гістологічного дослідження), наявні ушкодження спричинялись на протязі приблизно 20-40 хвилин - 1 година і саме цей проміжок часу пройшов після початку їх спричинення і до настання смерті.
Встановити, у якому положенні знаходився потерпілий під час заподіяння йому тілесних ушкоджень, а також взаєморозташування нападника і потерпілого під час заподіяння виявлених у нього тілесних ушкоджень під час експертного дослідження не можна.
Враховуючи об`єм, кількість, характер наявних у ОСОБА_13 ушкоджень, останній під час їх нанесення міг чинити активний опір, пересуватися, звичайно після втрати потерпілим свідомості такі дії неможливі /а.с. 6-9 т.4/
Згідно з висновком експерта №4/2283/2 від 14.01.2011, при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_13 були виявлені тілесні ушкодження перелічені у викладеному вище висновку експерта. При цьому зазначено, удари потерпілому в тьмяно-потиличну ділянку наносились предметом, що мав переважаючи контактуючу поверхню та ребро. Цим предметом міг бути деревяний табурет, де його сидіння є тупим предметом з необмеженою поверхнею контакту, та маються ребра. Ділянки опіків шкіри утворилися від дії полум`я та ознак прижиттєвих не мають.
Експерт також зазначив, що покази обвинуваченого ОСОБА_17 , отримані на протязі досудового слідства, переважно відповідають кількості, локалізації та механізму утворення виявлених у ОСОБА_96 ушкоджень при судово-медичному дослідженні. При цьому в показаннях обвинуваченого ОСОБА_12 , отриманих на протязі досудового слідства, вбачаються значні протиріччя відносно кількості, локалізації та механізму утворення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , що не відповідає об`єктивним судово-медичним даним /а.с.29-32 т.4/
Згідно висновку експертів №1/45-ПТ від 18.12.2010 пожежа, яка виникла 09.10.2010 за адресою: АДРЕСА_9 , має два незалежні один від одного осередки пожежі: перший на дивані в кімнаті №2, другий на підлозі біля ліжка в кімнаті №1. Причиною виникнення пожежі стало занесення стороннього джерела запалювання в цілях укриття злочину /а.с.40-48 т.4/
Згідно з висновками експертів №385 мб від 10.11.2010, №389 мб від 11.11.2010, №388 мб від 11.11.2010, №34мб від 23.02.2011 на вилучених махровому рушнику, фрагментах мотузки та фрагменті клейкої стрічки «скотч» виявлено кров людини, яка належить ОСОБА_13 /а.с.217-221 т.5/. При цьому згідно з висновком експерта №106мб від 03.03.2011 походження вказаних слідів крові до ОСОБА_12 , ОСОБА_97 та ОСОБА_17 виключається /а.с.229-232 т.5/
Згідно протоколу огляду місця події та фото таблиці до нього від 10.10.2010 слідчим СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві в присутності понятих о 04 годині 20 хвилин було оглянуто ділянку місцевості на обочині проїзної частини неподалік будинку 30 по пр.. Глушкова в м. Києві, де виявлено та в подальшому вилучено мобільний телефон «Самсунг Дуос» з двома катками операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «МТС», що належав вбитому ОСОБА_13 /а.с. 141-144 т.1/
Згідно протоколу огляду місця події та фототаблиці до нього від 20.10.2010 слідчим СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві в присутності понятих о 18 годині 50 хвилин було оглянуто ділянку місцевості біля повороту від торгівельного центру «Нова Лінія» по Ленінградському шосе в м. Одеса, де під соломою та дерев`яною площиною виявлено та в подальшому вилучено документи на автомобіль «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_2 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 без фотокартки, свідоцтво про шлюб. На фототаблиці від 21 жовтня 2010 року мітиться фотокартка ОСОБА_12 із зазначенням того, що саме він показав місце, де вони втрьох з ОСОБА_17 та ОСОБА_11 заховали вказані документи /а.с.151-160 т.1/. Підпис ОСОБА_12 на вказаному протоколі відсутній, свою причетність до вказаної слідчої дії у судовому засіданні ОСОБА_12 заперечував.
Згідно протоколу огляду місця події та фото таблиці до нього від 20.10.2010 слідчим СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві в присутності понятих о 13 годині 40 хвилин було оглянуто автомобіль «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_2 , що знаходився по вул. Головковського, 25, в м. Одеса. Автомобіль має лише незначне пошкодження капоту /а.с.164-174 т.1/
Згідно протоколу огляду від 01.02.2011 старшим слідчим СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві в присутності понятих було оглянуто аркуш паперу, наданий потерпілою ОСОБА_15 , де вона записала паспортні дані особи, яка взяла в оренду квартиру АДРЕСА_4 , а саме ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , номер та серія паспорта, адреса проживання, номер мобільного телефону НОМЕР_3 /а.с.205 т.1/
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21.10.2010 потерпіла ОСОБА_15 впізнала ОСОБА_17 серед чотирьох чоловіків як особу, які вона 07.10.2010 здала в оренду квартиру АДРЕСА_4 . При цьому повідомила, що він надав їй паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_98 /119-121 т.2/
Згідно договору фінансового лізингу від 06.07.2010 між ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» та ОСОБА_13 , останній отримав у користування автомобіль «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_2 вартість якого складає 126 880 гривень /а.с.228-233 т.1/
Згідно протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання від 24.12.2010 свідок ОСОБА_29 впізнала в присутності понятих ОСОБА_17 як особу, яка приходила 08.10.2010 о 13 годині до ресторану «Бульвар» по Русанівському бульвару, 7, в м. Києві /а.с.113-118 т.2/
Згідно протоколів пред`явлення фотознімків для впізнання від 28.12.2010 свідок ОСОБА_25 впізнав в присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_11 як осіб, що перебували в автомобілі «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_2 , який він зупинив 09.10.2010 у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху. При цьому ОСОБА_11 був за кермом автомобіля /а.с.125-131, 138-143 т.2/
Згідно протоколу виїмки від 13.01.2011, було вилучено адміністративні матеріали відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Згідно протоколу про адміністративне правопорушення та постанови він 09.10.2010, в 15 годині 35 хвилин, керуючи автомобілем «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» на 255 км траси Київ-Одеса порушив п. 12.6 «г» ПДР України /а.с.145-152 т.2/
Отже, окрім визнавальних показів ОСОБА_99 та Тариці під час досудового слідства інших прямих доказів суду не надано, відбитки пальців підсудних на місці вчинення злочину відсутні, генетичні ознаки слідів крові людини на зрізах нігтьових пластин з рук трупу ОСОБА_13 не співпадають з генетичними ознаками ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 (т.5 а.с. 200-241).
Більш того, ОСОБА_17 перебуває у розшуку, у судовому засіданні не допитувався. Відповідно до інформації Київської місцевої прокуратури №4 від 14 червня 2016 року у вказаному кримінальному провадженні підозра ОСОБА_17 не пред`являлась (т.15 а.с. 50).
На даний час провадження у вищезазначеній кримінальній справі, згідно вимог п. 11 Перехідних положень КПК України 2012 року, здійснюється судом в порядку КПК України 1960 року.
Під час наради при постановленні вироку суд визнав, що ухвалити вирок без додаткового розслідування справи неможливо, при цьому суд своєю постановою відновив судове слідство в справі в межах з`ясування обставин, які викликали його відновлення відповідно до ч.1 ст.326 КПК, з`ясував думку прокурора та інших учасників судового розгляду, як того вимагає ст.281 КПК України.
Прокурор та представник потерпілої заперечували проти повернення справи на додаткове розслідування, захисники та підсудні вважали за доцільне повернути справу до органу досудового розслідування для організації та проведення досудового розслідування.
Згідно вимог ст. 281 КПК України 1960 року, повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.
Згідно ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року кожна людина має право при будь-якому кримінальному обвинуваченні проти неї на судовий розгляд протягом розумного строку.
Положення ст.9 Конституції України, ст.16 Закону України "Про міжнародні договори України" вимагає від органу державної влади виконання вимог, які містяться в міжнародних договорах, до яких приєдналась Україна.
Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди повинні застосовувати при розгляді справ Конвенцію і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні Антоненков проти України та інших рішеннях вказував, що розумність тривалості провадження визначається не лише складністю справи, поведінкою заявника, але і поведінкою державних органів.
Кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_11 за п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.3 ст.357, ч.2 ст.194 КК України та ОСОБА_12 за п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.3 ст.357 КК України надійшла у провадження Дніпровського районного суду м.Києва 23 березня 2011 року року (т.7 а.с.137).
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2012 року ОСОБА_11 та ОСОБА_12 визнано винними у вчиненні інкрімінованих ним злочинів та призначено покарання (т.9 а.с.140). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09 липня 2014 року із вказаного вироку виключено з формулювання обвинувачення по епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом та юридичної оцінки дій ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за ч. 3 ст. 289 КК України посилання на таку кваліфікуючу ознаку, як завдання великої матеріальної шкоди (т. 10 а.с.220).
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2015 року касаційні скарги захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та засудженого ОСОБА_11 задоволені частково. Ухвала колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва від 09 липня 2014 року скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд (т.11 а.с.133).
Скасовуючи ухвалу Апеляційного суду м. Києва, колегія суддів судової палати у кримінальних справах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що посилання апеляційного суду на те, що перевірка скарг засуджених на неправомірні дії працівників міліції ще не закінчена, але це не перешкоджає об`єктивному дослідженню доказів винуватості ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є неприпустимим (т.11 а.с. 137-138)
Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 01 жовтня 2015 року, вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2012 року, скасовано, кримінальну справу повернуто до Дніпровського районного суду на новий судовий розгляд в іншому складі суду (т.12 а.с. 214).
Так в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Апеляційного суду м. Києва вказано на необхідність перевірки доводів захисників і засуджених про непричетність ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до вчинення інкримінованих злочинів, надання визнавальних показань під тиском працівників міліції (т. 12 а.с.219).
Відповідно до ч. 7 ст. 374 КПК України (в ред. 1960 року) вказівки суду, який розглянув справу в апеляційному порядку, є обов`язковими для органів дізнання і досудового слідства при додатковому розслідуванні і суду першої інстанції при повторному розгляді справи.
Відповідно до ст. 399 КПК України (в ред. 1960 року)вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для органів дізнання чи досудового слідства при додатковому розслідуванні і суду першої чи апеляційної інстанції при повторному розгляді справи.
З метою виконання вказівок як касаційного так і апеляційного суду колегія суддів перевіряла доводи підсудних з приводу застосування недозволених методів слідства працівниками міліції та порушення права на захист.
Судом встановлено, що органом досудового розслідування - слідчим відділом прокуратури м. Києва розслідується кримінальне провадження № 0000043 за фактом неправомірних дій працівників органів внутрішніх справ щодо ОСОБА_12 .
З 18 квітня 2016 року на адресу прокуратури міста Києва (т. 15 а.с.18), а у подальшому й до Генеральної прокуратури України направлялись листи щодо витребування інформації по кримінальним провадженням (т. 15, а.с. 88, 178, 206).
Відповідно до листа виконувача обов`язки начальника третього слідчого відділу прокуратури міста Києва від 15 вересня 2016 року зазначено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000043 на даний час триває.
Таким чином, на протязі тривалого строку орган досудового слідства, прокурор не вжили належних та дієвих заходів, які б сприяли меті кримінального судочинства, порушили розумні строки тривалості провадження та права підсудних, зокрема, і на захист.
Згідно ст.16-1 КПК України на суд покладається функція розгляду справи, недопустимим є покладення на нього функцій, які властиві слідчим органам.
Суд позбавлений можливості з дотриманням процесуальної природи судового розгляду усунути вказані порушення вимог закону, про що свідчить тривалий час знаходження справи в суді в результаті порушень вимог закону, допущених органом досудового слідства, а також відсутності дієвих заходів по нагляду прокурора за органом досудового слідства.
Виходячи з вимог п. 1 ст. 121 , п.5 ч. 3 ст. 129 Конституції України, які покладають підтримання обвинувачення в суді на прокурора, суд з метою забезпечення права особи на розгляд справи судом впродовж розумного строку, вважає необхідним повернути справу прокурору для організації додаткового розслідування, вжиття всіх необхідних заходів для проведення ефективної та ретельної перевірки, з прийняттям відповідного рішення
Згідно ст. 281 КПК України 1960 року кримінальна справа підлягає направленню на додаткове розслідування у разі неповноти чи неправильності досудового слідства, якщо вони не можуть бути усунені в судовому засіданні.
Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам ст.ст. 22,64 КПК України 1960 року не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до ст. 368 КПК України 1960 року однобічним або неповним визнається дізнання, досудове чи судове слідство в суді першої інстанції, коли залишилися недослідженими такі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи.
Суд приходить до висновку, що під час досудового слідства у даній справі залишились недослідженими обставини, з`ясування яких має істотне значення для правильного вирішення справи та на які вказував Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Апеляційний суд м. Києва.
Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄС у справі «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення ЄС у справі «Веренцов проти України» - п.86, «Яллох проти Німеччини»).

Відповідно до ст. 22 КПК України 1960 року слідчий зобов`язаний вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, проте такі вимоги закону органом досудового слідства не виконані, досудове слідство по справі проведено поверхово і однобічно, органом досудового слідства не здійснено слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне встановлення вказаних обставин.
Судом були вжиті всі необхідні заходи для усунення відповідної неповноти та неправильності досудового слідства, однак орган досудового розслідування та прокуратура бездіяли на протязі тривалого часу, суд вичерпав можливості для забезпечення розгляду справи впродовж розумного строку.
Згідно ст. 165 КПК України (в редакції 1960 року), запобіжний захід скасовується або змінюється, коли відпаде необхідність у запобіжному заході або раніше обраному запобіжному заході.
Разом з тим, положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Судом встановлено, що ОСОБА_12 перебуває під вартою з 21 жовтня 2010 року (т.3 а.с.50). ОСОБА_11 перебуває під вартою з 03 лютого 2011 року (т. 3 а.с.153).
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції.
Існування обґрунтованої підозри у скоєнні особою злочину є необхідною умовою для законності подальшого тримання її під вартою, але з часом існування лише тієї умови вже є недостатнім обґрунтуванням для продовження тримання особи під вартою.
У цьому контексті необхідно зазначити, що підхід Європейського суду з прав людини до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.
Так, у рішенні у справі «Боротюк проти України» від 16 грудня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 16 березня 2011 року, Європейський суд з прав людини зауважив (пункт 62):
«62. При цьому існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (див. рішення від 23 вересня 2008 р. у справі «Вренчев проти Сербії» (Vrencev v. Serbia), заява № 2361/05, п.76).»
Відтак, з плином тривалих строків (понад п`ять років) утримання особи під вартою як запобіжного заходу, суд має досліджувати можливість обрання менш суворих запобіжних заходів, оскільки ризики, які на досудовому слідстві та під час судового розгляду стали підставою для обрання такого запобіжного заходу, можуть бути вже відсутні, а строки тримання під вартою підсудних є досить тривалими.
Такий аргумент як тяжкість діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , може бути врахований лише у сукупності з іншими ризиками, пов`язаними із існуванням підозри у скоєнні особою злочину.
Отже суд, аналізуючи підстави обрання підсудним запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, перше притягнення як ОСОБА_12 так і ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, поведінку у судовому засіданні, характеристику, наявність міцних соціальних зв`язків, тривалість судового розгляду, неможливість постановлення у цьому судовому засіданні вироку по суті пред`явленого підсудним обвинувачення, доходить висновку про можливість зміни ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , кожному окремо, запобіжного заходу на менш суворий.
На підставі викладеного, керуючись ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Рішенням Європейського суду з прав людини Антоненков проти України, ст.ст.9, 62,121 Конституції України, ст.ст.16-1,22, 64, 165,165-1, 281 КПК України 1960 року, суд
П О С Т А Н О В И В:
Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.3 ст.357, ч.2 ст.194 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.3 ст.357 КК України направити прокурору міста Києва для організації додаткового розслідування.
Змінити запобіжний захід підсудному ОСОБА_11 з взяття під варту на підписку про невиїзд з місця проживання, звільнивши його з-під варти в залі суду.
Змінити запобіжний захід підсудному ОСОБА_12 з взяття під варту на підписку про невиїзд з місця проживання, звільнивши його з-під варти в залі суду.
Контроль за виконанням постанови покласти на прокурора міста Києва.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом семи діб з дня її оголошення. Подання апеляції на постанову суду не зупиняє її виконання.
Головуючий
Суддя
суддя