Пр. по справі № 1-кп/521/217/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Одеса 22 квітня 2016 року
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Одеса, має середню освіту, працює без укладення трудового договору, не одружений, не судимий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

-у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч. 1; 15 ч. 2, 27 ч. 2, 185 ч. 2; 342 ч. 2 КК України,-

У С Т А Н О В И В:
27 травня 2015 року приблизно о 13 годині ОСОБА_4 , перебуваючи на автомобільній стоянці гіпермаркету «Фоззі», розташованого на вул. Балківській, 88 в м. Одесі, з метою таємного викрадення чужого майна підійшов до автомобіля «Део-Тико», державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , переконавшись, що його дії залишаться не поміченими, за допомогою металевого предмета, який був при ньому, розбив вітрове скло передніх лівих дверей та викрав з автомобіля автомобільний реєстратор фірми «Falkon hd29-lcd» вартістю 1050 грн. і з місця злочину втік, розпорядившись викраденим на свій розсуд та спричинивши потерпілій матеріальний збиток на вказану суму.

09 серпня 2015 року приблизно о 03 годині ОСОБА_4 за попередньою змовою і разом з Особою 1, що переховується від суду, перебуваючи біля будинку № 63 по вул. Прохорівській в м. Одесі, намагався повторно таємно викрасти чуже майно, що перебувало в автомобілі «Мазда 626» потерпілого ОСОБА_10 . Відповідно до заздалегідь розподілених ролей ОСОБА_4 рукою, перев`язаною футболкою, яку для цієї мети йому передав Особа 1, розбив праве переднє скло автомобіля та вирвав з панелі магнітолу «Сони» вартістю 1200 грн. В той час Особа 1 очікував його осторонь та спостерігав, щоб злочинні дії ОСОБА_4 залишились непоміченими.

Побачивши працівників міліції, Особа 1 голосом попередив про це ОСОБА_4 , після чого той залишив автомобіль, поклав біля нього вирвану з панелі автомагнітолу «Сони», та разом з Особою 1 попрямував в сторону вул. Запорізької, однак їх дії були помічені командиром взводу № 2 роти № 2 ППС ОМУ ГУМВС України в Одеській області лейтенантом міліції ОСОБА_8 та інспектором ППС взводу № 2 роти № 2 ППС ОМУ ГУМВС України в Одеській області молодшим сержантом міліції ОСОБА_11 , які виконували службові обов`язки щодо патрулювання території обслуговування Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, з метою виявлення, попередження та розкриття правопорушень.

З метою доставки ОСОБА_4 та Особи 1 до відділення міліції для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення вони були запрошені працівниками міліції ОСОБА_8 та ОСОБА_11 до службового автомобіля. Однак ОСОБА_4 та Особа 1 намагалися втекти з місця вчинення злочину. ОСОБА_4 штовхнув ОСОБА_8 , схопив його за одяг і плечі, при цьому пошкодив формений одяг працівника міліції ОСОБА_8 , таким чином чинив опір та відмовлявся виконувати законні вимоги співробітників міліції.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у скоєнні інших інкримінованих злочинів винним себе не визнав.

При цьому ОСОБА_4 пояснив, що 27 травня 2015 року в денний час проходячи повз автопарковку поруч з магазином «Фоззі» по вул. Балківській в м. Одесі, вирішив скоїти крадіжку з одного з автомобілів. З цією метою він за допомогою металевого інструменту, що мав при собі, розбив скло передніх лівих дверей автомобіля потерпілої ОСОБА_7 та викрав з салону відеореєстратор, який пізніше продав незнайомій особі за 100 грн. У скоєному розкаюється.

В ніч з 08 на 09 серпня 2015 року разом з приятелем ОСОБА_12 , повертаючись додому зі святкування дня народження, йшли по вул. Прохорівській, він - попереду, а ОСОБА_13 трохи позаду. Повернувшись, він побачив, що ОСОБА_13 стоїть біля припаркованого автомобіля, нагнувшись і роздивляючись щось в салоні. В цей час до них під`їхав патрульний автомобіль міліції, з якого вибіг ОСОБА_14 , став відтісняти ОСОБА_13 і з`ясовувати, що той робив біля автомобіля. ОСОБА_13 намагався домовитися з ОСОБА_14 , щоб той відпустив його за грошову винагороду. Він же (обвинувачений) в цей час залишив місце події і відійшов по вулиці приблизно на 150 м, коли до нього підбіг ОСОБА_14 , надів наручники, відвів і усадив до службового автомобіля, де вже знаходився ОСОБА_13 . Після цього ОСОБА_14 витяг з чужого автомобіля магнітолу і поклав її поруч з машиною, імітувавши таким чином злочин. Він (обвинувачений) опору працівникам міліції не вчиняв, за одяг ОСОБА_14 не хапав і не пошкоджував.

Не дивлячись на зазначену позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , його вина у скоєнні інкримінованих злочинів підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Крадіжка майна ОСОБА_7 .
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом досліджені показання обвинуваченого ОСОБА_4 і не досліджувались інші докази, подані на підтвердження події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину та інших обставин, які визнані стороною обвинувачення, стороною захисту та потерпілою.

Оскільки учасники судового провадження вважають, що фактичні обставини підтверджуються доказами, що маються в справі та не потребують дослідження в ході судового розгляду справи, суд також визнає їх доказаними, а саме - фактичні обставини щодо дати, часу, місця, способу скоєння злочину, форми умислу. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і їх позиція є добровільною, та роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Замах на крадіжку майна ОСОБА_10 та опір працівникові правоохоронного органу
Не дивлячись на те, що обвинувачений заперечує вину у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 15 ч. 2, 27 ч. 2, 185 ч. 2; 342 ч. 2 КК України, його вина повністю підтверджується сукупністю таких доказів.

Потерпілий ОСОБА_10 пояснив суду, що 09 серпня 2015 року близько 03 години почув шум біля багатоквартирного будинку, де він мешкає: хтось розшукував власника припаркованого поруч автомобіля «Мазда». Вирішивши, що розшукують саме його, вийшов на вулицю і побачив, що в його автомобілі розбите вікно правої передньої двері, а уламки скла знаходились в салоні і поруч з автомобілем. Також поруч з автомобілем лежав магнітофон, вирваний з передньої панелі автомобіля, а на його місці стирчали проводи. На місці події знаходились працівники міліції, а в їх службовому автомобілі він побачив двох затриманих на місці події чоловіків. В подальшому магнітофон працівники міліції йому повернули.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що в ніч з 8 на 9 серпня 2015 року як командир взводу № 2 роти № 2 ППС ОМУ ГУМВС України в Одеській області разом з інспектором ППС ОСОБА_11 на службовому автомобілі здійснювали патрулювання району. Вони були одягнені у формений одяг, на патрульному автомобілі був включений проблисковий сигнал. Близько 03 години, рухаючись по вул. Прохорівській, біля будинку № 63 побачили припаркований автомобіль, до якого через праве переднє вікно по пояс проник чоловік, як пізніше з`ясувалося обвинувачений ОСОБА_15 . Приблизно в десяти метрах від ОСОБА_15 знаходився інший чоловік ОСОБА_13 , який був без футболки. Побачивши працівників міліції, ОСОБА_13 повідомив про це ОСОБА_15 , який після цього присів біля автомобіля, а потім відійшов від нього. В цей час він міг покласти на землю викрадений з автомобіля магнітофон. При цьому кисть правої руки ОСОБА_15 була обмотана футболкою, яку він тут же передав ОСОБА_13 , а той обтрусив її від скла і одягнув. Підійшовши ближче до автомобіля, він ( ОСОБА_14 ) побачив розбите віконне скло. Зрозумівши, що ОСОБА_15 і ОСОБА_13 намагались викрасти з автомобіля майно, він і ОСОБА_11 прийняли заходи до їх затримання та викликали слідчо-оперативну групу. Однак, ОСОБА_15 , намагаючись втекти, став чинити опір, відштовхував його, чіплявся за одяг, порвав сорочку, висловлювався нецензурною лайкою. Разом з Чобану вони усадили ОСОБА_15 до службового автомобіля, після чого наздогнали ОСОБА_13 , який одбіг приблизно на 20 метрів, а потім також чинив опір, штовхав ОСОБА_16 . Усадивши до службового автомобіля і ОСОБА_13 , він ( ОСОБА_14 ) став розшукувати власника автомобіля, з якого обвинувачений намагався викрасти майно. Власником виявився мешканець сусіднього будинку ОСОБА_10 . Він ( ОСОБА_14 ) вважає, що ОСОБА_15 і ОСОБА_13 перебували у стані алкогольного сп`яніння, оскільки від них відчувався запах спиртного. Пошкоджену ОСОБА_15 формену сорочку він передав слідчому як речовий доказ. У службовому автомобілі був наявний відеореєстратор, але коли слідчий звернувся для вилучення відеозапису, виявилось, що поверх запису з вказаними подіями вже був зроблений інший запис. Тобто, відеозапис не зберігся.

Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що в ніч з 8 на 09 серпня 2015 року як інспектор ППС разом з командиром ОСОБА_8 на службовому автомобілі здійснював патрулювання території обслуговування Хмельницького відділення міліції в м. Одесі. На одній з вулиць, неподалік від вулиці Запорізької побачили ОСОБА_15 , який до поясу через розбите переднє праве вікно проник до припаркованого автомобіля «Мазда». Поруч з ним стояв інший чоловік - ОСОБА_13 , який був тільки в брюках, без футболки. ОСОБА_13 попередив ОСОБА_15 про їх приближення. ОСОБА_15 виліз з автомобіля і присів поруч, а потім підвівся і передав ОСОБА_13 футболку, яку той струсив і надів. Біля автомобіля «Мазда» знаходилось розбите скло та лежав викрадений з нього магнітофон, який ОСОБА_15 , вірогідно, поклав на землю в той момент, коли присів. Він (свідок) разом з ОСОБА_14 наблизились до ОСОБА_15 і ОСОБА_13 , представились і стали з`ясовувати обставини події. Однак обвинувачений і його приятель намагались втекти, чинили опір, штовхали працівників міліції, висловлювались на їх адресу нецензурною лайкою. ОСОБА_15 хватав ОСОБА_14 за одяг і навмисно відірвав ОСОБА_14 рукав форменої сорочки. ОСОБА_13 побіг по вулиці, а коли він (свідок) наздогнав його, пручався, штовхався. Після цього вони усадили обвинуваченого і ОСОБА_13 до службового автомобіля, викликали слідчо-оперативну групу, а ОСОБА_14 розшукав власника автомобіля «Мазда».

Показання потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 щодо обставин скоєння злочину ОСОБА_4 не викликають сумнівів у своїй правдивості, оскільки є взаємопов`язаними, логічними, послідовними і підтверджуються матеріалами справи. Будь-яких даних, що ставили б під сумнів їх достовірність, не встановлено.

Разом з тим показання ОСОБА_4 за цими епізодами злочинної діяльності повністю не підтверджуються матеріалами справи, спростовуються викладеними у вироку показаннями потерпілого та свідка, дослідженими документами та речовими доказами.

Так, під час огляду місця події автомобіля - «Мазда 626» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , розташованого біля узбіччя проїзної частини в районі будинку 63 по вул. Прохорівській в м. Одесі, виявлено розбите скло правої передньої двері. Уламки скла знайдені як в салоні автомобіля, так і на дорожньому покритті поруч. В салоні автомобіля відсутня автомагнітола, на місці розташування якої наявні лише обірвані електропроводи. Автомагнітола «Сони» знайдена поруч з автомобілем (ар.с. 160-164).

В судовому засіданні були оглянуті речові докази уламки автомобільного скла, вилучені з місця події разом з двома металевими фрагментами кріплення

Таким чином, підтверджується спосіб скоєння злочину шляхом розбиття віконного скла в автомобілі та висмикування, «виривання» автомагнітоли з місця, де вона була закріплена. При цьому спосіб скоєння ОСОБА_15 крадіжки майна ОСОБА_17 співпадає зі способом скоєння ним же крадіжки майна ОСОБА_18 .

Оглядом одягу ОСОБА_13 , вилученого у нього після затримання - футболки сірого кольору, виявлені численні пошкодження тканини (протокол огляду на ар.с. 165-169).

Зазначений речовий доказ оглянутий в судовому засіданні, при цьому встановлено, що численні дрібні (довжиною до 1,5 см) пориви тканини маються на всій поверхні футболки як спереду, так і ззаду, з лівого боку.

Здобуті в результаті огляду дані узгоджуються з висновком про те, що скло в автомобілі було розбито ОСОБА_15 рукою, обгорнутою з метою уникнення тілесних ушкоджень футболкою, яку йому надав ОСОБА_13 .

В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що пориви тканини на футболці ОСОБА_13 утворились при інших обставинах, а саме, від пошкодження застібкою-«блискавкою» коли ОСОБА_13 застібував брюки. Однак ці пояснення спростовуються даними огляду щодо місця розташування пошкоджень спереду, ззаду, з боку, в середній та нижній треті.

Зазначена футболка стала предметом дослідження криміналістичної експертизи, відповідно до висновків якої на футболці в середній та нижній треті переду розташована група пошкоджень круглої та неправильної овальної форми, що мають ознаки розривів. При цьому в кінцях пошкоджень та в безпосередній близькості від їх країв відобразились ознаки впливу ріжучої кромки. Експерт підтверджує можливість виникнення ушкоджень уламками автомобільного скла, вилученого з місця події (ар.с. 185-188).

Відповідно до висновків судово-медичної імунологічної експертизи, не виключається походження поту та помарки крові на футболці як від обвинуваченого ОСОБА_4 , так і від ОСОБА_12 (ар.с. 180-184).

Таким чином, пояснення потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 щодо способу скоєння ОСОБА_4 злочину узгоджуються із результатами зазначених процесуальних дій.

На підставі досліджених доказів суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 з Особою 1, який переховується від суду, досягли попередньої змови щодо викрадення автомагнітоли з автомобіля потерпілого ОСОБА_10 і заздалегідь розподілили між собою ролі для вчинення злочину. Відповідно з цією домовленістю ОСОБА_4 рукою розбив скло правої передньої двері автомобіля, перед цим обернувши руку футболкою, яку йому надав Особа 1 з метою уникнення тілесних ушкоджень. Після цього через розбите вікно ОСОБА_4 проник до салону автомобіля і висмикнув автомагнітолу з місця кріплення на передній панелі. В цей час Особа 1 попередив його про наближення працівників міліції і ОСОБА_4 , не маючи можливості розпорядитися викраденим майном, бажаючи уникнути відповідальності, поклав автомагнітолу на землю поруч з автомобілем і намагався залишити місце події.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи виконавцем злочину, здійснив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця (розбив вікно, дістався до місця, де знаходилося майно, заволодів цим майном), але не закінчив злочин з причин, що не залежали від його волі, оскільки був застигнутий працівниками міліції на місці злочину.

Потерпілим ОСОБА_8 була добровільно видана формена сорочка працівника міліції з погонами, що відповідають званню лейтенант міліції. Під час огляду сорочки було виявлено пошкодження: лівий рукав у верхній частині по плечовому шву відірваний від лівої полички та спинки. Загальна довжина розриву становить 25 см. Також відірвані другий та третій ґудзики, рахуючи від комірця сорочки (ар.с. 171-173).

Дані, зафіксовані в протоколі огляду, підтверджуються оглядом речових доказів, проведеним в судовому засіданні. Здобуті в результаті дані узгоджуються з поясненнями потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 про обставини скоєння злочину обвинуваченим.

Пояснення ОСОБА_4 з приводу того, що оглянута сорочка може не належати потерпілому ОСОБА_8 , дані у формі припущення і в межах обраної обвинуваченим лінії захисту. Вони протирічать іншим дослідженим і викладеним у вироку доказам, визнаним судом достовірними.

Таким чином, підтверджується, що працівники міліції ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , будучі працівниками правоохоронного органу, 09 серпня 2015 року перебували на службі і виконували свої службові обов`язки щодо забезпечення безпеки громадян і громадського порядку, виявлення, запобігання і припинення кримінальних правопорушень, передбачені п.п. 1, 2 Закону України «Про міліцію» (чинного на час скоєння злочину). Застигнувши ОСОБА_4 та іншу особу під час скоєння злочину викрадення майна потерпілого ОСОБА_10 - працівники міліції ОСОБА_8 та ОСОБА_11 прийняли заходів до припинення злочину і затримання осіб відповідно до положень ст. 208 КПК України, п. 4 Закону України «Про міліцію». В подальшому слідчим було складено протокол про затримання із зазначенням часу фактичного затримання ОСОБА_4 09 серпня 2015 року 03 година 30 хвилин (ар.с. 177).

Однак ОСОБА_4 , намагаючись втекти з місця з скоєння злочину, протидіючи виконанню потерпілим правоохоронних функцій, став чинити опір ОСОБА_8 - штовхав потерпілого, хапав і тягнув його за одяг, відірвав рукав і 2 ґудзика на форменій сорочці. При цьому обвинувачений здійснював активну фізичну протидію працівнику міліції, застосовував до нього фізичну силу і перешкоджав виконанню потерпілим повноважень щодо його затримання, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

ОСОБА_4 усвідомлював, що чинить опір саме працівникові правоохоронного органу під час виконання службових обов`язків. Зазначена обставина була очевидною для нього, оскільки працівники міліції пересувались на службовому автомобілі з включеним спеціальним сигналом, мали формений одяг з ознаками, що вказували на спеціальне звання потерпілого лейтенант міліції. Обвинувачений в судовому засіданні також не заперечував своєї обізнаності, що ОСОБА_8 і ОСОБА_11 є працівниками правоохоронного органу і виконували службові обов`язки.

На підставі сукупності досліджених доказів суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 винний у скоєнні злочинів, передбачених:

- ч. 1 ст. 185 КК України - у таємному викраденні чужого майна шляхом крадіжки;

- ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 185 КК України - у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, вчиненому повторно;

- ч. 2 ст. 342 КК України опір працівникові правоохоронного органу під час виконання покладених на нього службових обов`язків.

Обвинувачений в силу ст. 89 КК України вважається не судимим, але в 2010 році притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, і цей факт враховується судом як такий, що його характеризує. За місцем проживання характеризується позитивно (ар.с. 207). Суд приймає до уваги саме характеристику, надану стороною захисту і видану за місцем проживання обвинуваченого, а не складену інспектором патрульної служби поліції за місцем реєстрації (ар.с. 193). При цьому суд виходить з того, що в судовому засіданні було встановлено відмінність місця проживання обвинуваченого від місця його реєстрації.

ОСОБА_4 неодноразово зауважував, що на його утриманні і під опікою після смерті матері перебувають малолітні брат та сестра, однак документально ця обставина стороною захисту підтверджена не була.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, є щире каяття, оскільки він повністю визнав вину та дав правдиві пояснення про обставини скоєння злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що ним вчинені злочини невеликої та середньої тяжкості, особу винного, пом`якшуючу покарання обставину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у виді арешту, а за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі.

При призначенні покарання суд виходить також з оцінки тяжкості наслідків, спричинених злочином за ст. 342 ч. 2 КК України, а також вимог ст. 68 КК України щодо призначення покарання за незакінчений злочин (замах на крадіжку майна ОСОБА_17 ), та вимог ст. 69-1 КК України при призначенні покарання за наявності пом`якшуючої обставини (крадіжка майна ОСОБА_18 ).

Остаточне покарання ОСОБА_4 необхідно визначити відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Обвинувачений ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України 09 серпня 2015 року (ар.с. 177) і перебував під вартою до 09 листопада 2015 року (ар.с. 76).

Відповідно до положень ст. 72 КК України необхідно зарахувати обвинуваченому у строк відбутого основного покарання у виді обмеження волі час його попереднього ув`язнення із розрахунку: один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі і, відповідно, чотирьом дням обмеження волі.

Потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 спричиненої злочином майнової шкоди в сумі 1819 грн. і моральної шкоди в сумі 10000 грн. Обвинувачений в судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 винен у скоєнні злочину, яким потерпілій ОСОБА_7 була спричинена матеріальна та моральна шкода.

Матеріальна шкода, яка складається з вартості викраденого майна (відеореєстратора) та пошкодженого майна (віконного скла в автомобілі), підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

При визначенні розміру компенсації моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого, суд враховує характер спричиненої потерпілій моральної шкоди, пов`язаних з нею моральних страждань і вважає, що позовні вимоги потерпілого в цій частині також підлягають задоволенню в повному обсязі.

Речові докази у справі футболку, сорочку, уламки скла, що зберігаються в Малиновському ВП м. Одеси, необхідно продовжувати зберігати до прийняття рішення у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_12 , виділеному із цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 342 КК України, призначивши покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту на строк чотири місяці;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк два роки;

- за ч. 2 ст. 342 КК України у виді арешту на строк шість місяців.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання обчислювати з дня його прибуття та поставлення на облік у виправному центрі в порядку виконання вироку.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України у строк відбутого ОСОБА_4 основного покарання у виді обмеження волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 09 серпня 2015 року до 09 листопада 2015 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за чотири дні обмеження волі.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків не відлучатися з м. Одеси без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Позовні вимоги ОСОБА_7 задовольнити у повному обсязі і стягнути з ОСОБА_4 на її користь відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1819 (одну тисяч вісімсот дев`ятнадцять) гривень, моральної шкоди в сумі 10000 (десять тисяч) гривень, а всього стягнути 11819 (одинадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять) гривень.

Речові докази у справі футболку, сорочку, уламки скла, зберігати в Малиновському ВП м. Одеси до прийняття рішення у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_12 , виділеному із цього кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку в частині, що стосується засудження ОСОБА_4 за ст. 185 ч. 1 КК України, визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1