АПЕЛЯЦІЙНИМ СУД МІСТА КИЄВА
___________________________________________ ____________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0006755 щодо обвинуваченої ОСОБА_5 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року,
за участю сторін судовогопровадження
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_5
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року:
ОСОБА_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Києва, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима,
визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 307 КК України - 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;
- за ч. 2 ст. 309 КК України - 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання призначено шляхом часткового складання покарань у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є її власністю.

При розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну обраного відносно обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Мотивуючи свої вимоги та посилаючись на положення норм КПК України, рішення Європейського суду, захисник просить апеляційний суд взяти до уваги відсутність ризиків у даному кримінальному провадженні, а також дані про особу обвинуваченої

Вислухавши думку учасників судового розгляду з приводу заявленого клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачена судом першої інстанції визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, та їй призначено покарання, на підставі ст.. 70 КК України, у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців, яке слід відбувати реально.
До набрання вироком суду законної сили обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини у своєму рішення «Руслан Яковенко проти України» зазначив, що, починаючи з дати постановлення вироку, навіть , якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити, підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом», тобто у розумінні підпункту «а» пункту 1 ст. 5 Конвенції на законних підставах.

При цьому, у вказаному рішенні Європейський суд наголосив, що навіть якщо національне законодавство передбачає, що вирок набирає законної сили лише після завершення розгляду справи судами усіх інстанцій, попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

У такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно ст. 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання, а питання щодо законності такого тримання під вартою можуть бути переглянуті лише, коли виникають нові обставини.

Аналіз вказаних вимог чинного законодавства свідчить про те, що тримання особи під вартою за наявності вироку суду, який хоча і не набрав законної сили, однак яким особі призначено покарання у виді позбавлення волі, є таким, що в повному обсязі відповідає принципам законності, пропорційності та не є свавільним.

Таким чином, тримання обвинуваченої під вартою за наявності вироку Солом`янського районного суду міста Києва, яким обвинуваченій призначено покарання у виді позбавлення волі на строк більше 6 років, є обґрунтованим.

Відповідно до ст. 377 КПК України, якщо обвинуваченого, який тримається під вартою, засуджено до позбавлення волі, суд лише у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з тримання під вартою та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.

Апеляційний суд, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження і доводами клопотання захисника, на даному етапі апеляційного розгляду будь-яких нових обставин, передбачених вимогами ст.ст. 177, 178 КПК України, які б виникли після постановлення вироку і не були досліджені судом першої інстанції, не встановив.

Крім того, так як, на цей час апеляційне провадження щодо ухваленого відносно обвинуваченої вироку не закінчено і, враховуючи те, що обвинуваченій за вироком суду призначено покарання у виді позбавлення волі до відбуття реально на тривалий термін, то у колегії суддів маються підстави для висновку щодо наявності ризику, що обвинувачена може вжити заходів для перешкоджання здійснення апеляційного розгляду та уникнення ним від відбування призначеного покарання.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченій запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 331, 405 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Відмовити захиснику ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 у задоволенні клопотання про зміну обраного відносно обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

_________________________ _____________________________ ________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3