Ухвала іменем україни 14 квітня 2016 року м. Київ Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого ОСОБА_1 суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі з участю прокурора засудженого захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянула в судовому засіданні у м. Києві касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 03 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 .

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2015 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що судимості не має,

визнано винуватим та засудженого за ч.1 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Постановлено стягнути із засудженого ОСОБА_6 в доход держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у сумі 246 грн.

Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності із вимогами ст.100 КПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 03 липня 2015 року, вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 визнаний винуватим та засуджений за вчинення розбою, тобто розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, при наступних обставинах.

Так, 23 грудня 2014 року, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 взяв пневматичний пістолет «СгоБтап С11» та направився на вул.40 річчя Перемоги з метою пошуку особи для реалізації свого злочинного умислу. Після цього, о 20 годині, проходячи по вул. 40 річчя Перемоги, здійснив напад на раніше незнайомого йому ОСОБА_8 та погрожуючи застосуванням зброї, заволодів його мобільним телефоном «Техно» вартістю 2627, 3 грн, в якому знаходився стартовий пакет «Лайф» вартістю 10 грн, на рахунку якого були кошти у сумі 50 грн, а також грошима у сумі 3 грн. Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2690,3 грн.

У касаційній скарзі захисник просить вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції змінити в частині призначеного покарання та звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до вимог ст.75 КК України.

В обґрунтування наведеного вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки за наявності декількох пом`якшуючих покарання обставин та відсутністю обтяжуючих обставин, судами безпідставно не застосовано щодо ОСОБА_6 ст.75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали касаційну скаргу та просили застосувати ст.75 КК України, пояснення прокурора, який заперечував проти касаційної скарги, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга захисника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Допитаний в судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 , свою вину у вчиненні розбою, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечному для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу визнав повністю, у вчиненому розкаявся.

На підставі пояснень ОСОБА_6 та інших доказів у кримінальному провадження, суд першої інстанції дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, кваліфікував його дії за ч.1 ст.187 КК України та призначив покарання.

Розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції був проведений у порядку ст.349 КПК України.

Кваліфікація дій засудженого ОСОБА_6 та доведеність його вини у вчиненому у касаційній скарзі не оскаржено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні засудженим ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, врахував: характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу засудженого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має позитивну характеристику з місця проживання, пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття, добровільне відшкодування шкоди, відсутність обтяжуючих обставин, і дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, визначеному у санкції ч.1 ст.187 КК України. При цьому, суд не знайшов підстав для застосування щодо ОСОБА_6 ст.75 КК України.
Разом з цим, судом як першої, так і апеляційної інстанцій у достатній мірі не враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу засудженого, його молодий вік та сімейний стан, відсутність обставин, що обтяжують покарання, відсутність претензій з боку потерпілого.
Крім того, на адресу Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло звернення від представника потерпілого, який підтримав касаційну скаргу захисника та просив прийняти рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
За наведених обставин, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає за можливе застосувати до засудженого ОСОБА_6 положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 03 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
В решті судові рішення залишити без зміни.

Засудженого ОСОБА_6 з-під варти звільнити.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3