ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.03.2016 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002926 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Базаліївка Чугуївського району Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, який в зареєстрованому шлюбі не перебуває, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 02.12.2004 року Чугуївським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; 22.06.2005 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, згідно ухвали Апеляційного суду Харківської області від 06.10.2005 року дії перекваліфіковано з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та на підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільнений за відбуттям строку покарання 07.08.2009 року; 03.12.2010 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, згідно ухвали Апеляційного суду Харківської області від 05.05.2011 року дії перекваліфіковано з ч. 3 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 296 КК України та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 років 6 місяців, звільнений за відбуттям строку покарання 03.06.2013 року

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 23.06.2015 року, приблизно о 22-30 год., знаходячись біля буд. № 143 по вул. Салтівське Шосе в м. Харкові, діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, побачивши, що потерпіла ОСОБА_5 вийшла зі свого автомобіля «Мітсубісі Паджеро», державний номерний знак НОМЕР_1 , та відійшла від нього, підійшов та відкрив праві передні двері автомобіля, які були не зачинені, і з сидіння водія у салоні даного автомобіля таємно викрав мобільний телефон «iPhone 5» білого кольору, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 218 від 25.06.2015 року 5216,00 грн., після чого з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, обернувши його на власну користь та розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд.

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, щиро розкаявся. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище, а також розмір та вартість викраденого майна. Підтвердив вчинення ним вищезазначеного злочину за обставин, вказаних вище, надавши відповідні пояснення. Зазначив, що по закінченні досудового розслідування в повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінального провадження і не заперечує висновки експертизи та інші докази, зібрані в ході досудового розслідування. Також пояснив, що показання надає добровільно, в ході досудового розслідування будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось. Показав, що дійсно 23.06.2015 року, приблизно о 22-30 год., він за вказаною вище адресою з салону автомобіля «Мітсубісі» таємно викрав мобільний телефон «iPhone 5», який в подальшому був повернутий потерпілій. Також зазначив, що злочин, за який його було засуджено згідно вироку від 03.12.2010 року, ним було вчинено після відбуття покарання, призначеного згідно попереднього вироку суду за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України. Не заперечуючи вказані вище обставини кримінального правопорушення, яке ним було вчинене, вважав, що його дії повинні кваліфікуватись за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки повторність в його діях відсутня.

Визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, неоспорення ним фактичних обставин справи дозволили суду зі згоди всіх учасників судового розгляду не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння ОСОБА_4 вказаного вище кримінального правопорушення та розглянути справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особистість. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною повністю та, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При цьому суд вважає правильною кваліфікацію органом досудового розслідування дій ОСОБА_4 як таких, що вчинені повторно, тобто за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки дослідженням даних щодо особи обвинуваченого встановлено, що судимість ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, не погашена.

Судом вивчалась особистість обвинуваченого ОСОБА_4 та встановлено, що він раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, у зловживанні спиртними напоями замічений не був, порушень громадського порядку не допускав, скарг від сусідів та жителів району не надходило.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

В судовому засіданні прокурором було зазначено, що в ході досудового розслідування з боку ОСОБА_4 мали місце щире каяття, а також активне сприяння розкриттю злочину.

Враховуючи наведене вище, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, і призначає покарання у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_4 злочину, який не є тяжким та особливо тяжким, відсутність тяжкий наслідків, спричинених злочином, наявність декількох пом`якшуючих вину обставин, позитивну характеристику обвинуваченого за місцем проживання, позицію сторони обвинувачення, яка просила застосувати відносно обвинуваченого положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, а також положення диспозитивності кримінального судочинства, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 128-129, 369-371, 373-377 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази, а саме мобільний телефон «iPhone 5» в корпусі білого кольору, імеі НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 вважати повернутим законному володільцю.

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційну скаргу на вказаний вирок може бути подано через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1