Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/267/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 369 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.08.2016 Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кропивницький від 23.07.2016 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Душанбе, Республіки Таджикистан, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16год. 40хв. 21 липня 2016 року до 16год. 40хв. 18 вересня 2016 року з визначення суми застави у розмірі 80 мінімальних розмірів заробітної плати в сумі 110240 гривень.

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Кропивницький від 23.07.2016 року, задоволено клопотання старшого слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_8 та обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 16 год. 40 хв. 18 вересня 2016 року включно. Визначено розмір застави в сумі 110240 гривень.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що встановлена наявність обґрунтованої підозри за ч.3 ст.369 КК України, причетність ОСОБА_7 до неї, що підтверджується протоколами допиту свідка ОСОБА_9 , огляду місця події у невідкладних випадках із застосуванням відеозапису, додаткового допиту свідка ОСОБА_9 .

Слідчим суддею встановлено існування ризиків, а саме передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки враховуючи велику суспільну небезпеку кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі доведеності провини ОСОБА_7 , вважає, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду. Також зазначив, що підозрюваний може впливати на іншого підозрюваного та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки про таке перешкоджання було повідомлено згідно протоколу допиту слідчому ОСОБА_9 .

Вказує, що наявні ризики свідчать, що їх запобігання не можливе шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки підозрюваний не буде обмежений від вільного спілкування, а тому ризик, передбачений п.п. 3,4 не буде забезпечений.

Вказує, що органом досудового розслідування не доведено існування виключного випадку, який би свідчив, що передбачений п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави не здатний забезпечити підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурором була подана апеляційна скарга, в якій він просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову ухвалу , якою задовольнити клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням розміру застави у розмірі понад 500 мінімальних заробітних плат.

Вважає, що вказана ухвала в частині визначення підозрюваному ОСОБА_10 . Розміру застави у 80 мінімальних заробітних плат є необґрунтованою і невмотивованою з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішення фактичним обставинам кримінального провадження.

Суд при винесенні свого рішення не у повній мірі врахував, що розмір неправомірної вигоди, який планувався для передачі, був обумовлений в сумі 35 000 доларів США, що в перерахунку на національну валюту складці близько 900 000 гри., походження таких коштів досудовому розслідуванню не відомо, проте з врахуванням здобутих доказів не виключається їх отримання внаслідок можливої прихованої незаконної діяльності з виготовлення медичного спирту.

При цьому, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 діяли чітко за попередньо обумовленим планом, перебуваючи у тісній взаємодії між собою та маючи спільний умисел на надання неправомірної вигоди, незалежно від ініціативи, а при плануванні та реалізації вказаної протиправної діяльності активна роль належала саме ОСОБА_7 , так як останній добре був обізнаний, по-перше, з кримінально-правовою характеристикою такого діяння (є професійним юристом працює адвокатом), та, по-друге, з можливостями приховування слідів кримінального правопорушення, якими, па відміну від ОСОБА_12 , інший співучасник ОСОБА_11 у достатній мірі не володів.

Обставини того, що ОСОБА_11 при даванні неправомірної вигоди службовій особі правоохоронного органу довірився саме ОСОБА_7 , а не іншій особі, та діяти одноособово відмовився, вказує на чіткий розрахунок вибору особи, та подальшої її підтримки за будь-яких умов.

За таких обставин, зважаючи па достатній заробіток від праці адвоката, а також фінансових можливостей отримання додаткових коштів від ОСОБА_11 за закриття зазначеної вище діяльності з виготовлення медичного спирту, які з достатністю вказують на фінансову незалежність ОСОБА_7 та спроможність покрити витрати, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у 80 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином розмір застави у 80 розмірів мінімальної заробітної плати не здатен забезпечити у повній мірі виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, що за вказаних обставин є виключним випадком необхідності визначення застави понад встановлений розмір, тому є обумовлена обставинами кримінальними провадження необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити йому розмір застави, який перевищує 500 розмірів мінімальної заробітної плати. У судовому рішенні від 23.07.2016 року наведені обставини розслідування не враховано та їм не надано належної правової оцінки, внаслідок чого судом допущено помилку в оцінці об`єктивності рівня (меж) достатності розміру застави стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , у зв`язку з чим визначено невиправдано замалий розмір застави.
Таким чином, не врахування слідчим суддею положень КПК
України виключно лише до одного з підозрюваних, перешкодили ухвалити йому мотивоване і обґрунтоване рішення, що є неповнотою судового розгляду та є підставою для його скасування.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_7 , який заперечив проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України. З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.
Прокурор же в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 - скасувати, і тут же ставить апеляційну вимогу щодо постановлення ухвали знову ж таки про задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.
Однак, відповідно до ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом, а не прокурором, і межі розміру застави чітко регламентовані ч.5 ст.182 КПК України.
Прокурором не доведено виключність випадку що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків ні слідчому судді, ні судовій колегії, а клопотання слідчого не містить належного обґрунтування щодо цього.
Посилання прокурора, що оскільки слідчий суддя досліджував одні і ті ж обставини кримінального правопорушення та попередньо встановив, що дії ОСОБА_11 та ОСОБА_7 охоплювались єдиним умислом, то те, що стосується ОСОБА_11 справедливо у певній мірі повинно бути застосовано і до ОСОБА_7 , колегія суддів не вважає обґрунтованим, оскільки прокурором порушуються конституційні права підозрюваного щодо індивідуалізації обрання міри запобіжного заходу.
Більш того,ч.3 ст.183 КПК України чітко регламентує, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом.
За таких обставин, обрання слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів ОСОБА_7 проведено без порушень ч.1 ст.197 КПК України.
Суд, обираючи запобіжний захід, зробив вірний висновок визначаючи до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави з покладенням на останнього виконання обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки.
З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів.
Таким чином визначення розміру застави в межах передбачених КПК України це виключне право слідчого судді, суду.
Враховуючи вищенаведене вимоги апеляційної скарги прокурора задоволенню не підлягають.
За таких обставин, ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу, винесена обґрунтовано, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляції прокурора колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 183, 193, 194, 376, 419,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду Кіровоградської області від 23.07.2016 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2