16.03.2016 Справа № 756/8219/15-к
№ 1-кп/756/594/15
№ 756/8219/15
В И Р О К

іменем України

16 березня 2016 року Оболонський районний суд м.Києва

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження №0003197 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вишгорода Київської обл., гр.України, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-вироком Вишгородського районного суду Київської обл. від 17.11.2010р. за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільненого з випробуванням іспитовим строком 1 р.;

-вироком Оболонського районного суду м.Києва від 18.03.2013р. за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі; 11.06.2014р. звільненого умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 5 місяців 4 дні;

-вироком Вишгородського районного суду Київської обл. від 28.09.2015р. за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Вишгорода Київської обл., гр.України, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Подільського районного суду м.Києва від 05.06.2014р. за ч.1 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого з випробуванням іспитовим строком 1 р.;

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

встановив:
04.04.2015 року, приблизно о 01 годині 15 хвилин, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на зупинці громадського транспорту, за адресою: м.Київ, вул.Фрунзе, 160 підійшли ззаду до ОСОБА_8 .

В цей час ОСОБА_9 поштовхом рук збив з ніг ОСОБА_8 , від чого останній впав на асфальт. Збивши ОСОБА_8 з ніг, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 почали наносити йому удари ногами по тулубу та ногам. Під час побиття ОСОБА_9 обшукав ОСОБА_8 та витягнув із кишені штанів мобільний телефон марки «Samsung N 7100», ІМЕІ: НОМЕР_1 . ОСОБА_7 в цей момент тримав ОСОБА_8 за куртку. Заволодівши вказаним мобільним телефоном ОСОБА_9 залишив місце злочину, а ОСОБА_7 був затриманий співробітниками міліції.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 суду показав, що ввечері він з ОСОБА_6 прийшов на вказану зупинку, де стояв нетверезий ОСОБА_8 , якого він зачепив плечем. При цьому, ні він, ні ОСОБА_6 жодних тілесних пошкоджень потерпілому не наносили. Після цього ОСОБА_8 впав та в останнього випав телефон, а ОСОБА_6 підняв вказаний телефон. При цьому, він не бачив, що саме випало в потерпілого, та не бачив, як ОСОБА_6 піднімав телефон потерпілого. Крім того, ОСОБА_6 йому не повідомляв, що забрав телефон потерпілого. Відразу після цього під`їхала патрульна служба міцілії. ОСОБА_6 відійшов, взяв таксі і поїхав, а він залишився та спілкувався з міліцією. Потім його забрали та почали звинувачувати в тому, що він вкрав у потерпілого телефон і побив його.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 суду показав, що приблизно 4 квітня 2015 року він та ОСОБА_7 прийшли на зупинку, де ОСОБА_7 зачепив ОСОБА_8 плечем, а той впав та у останнього з кишені випав телефон. Він підняв вказаний телефон. Коли він піднімав телефон, він не знав чий це телефон. Жодних тілесних пошкоджень потерпілому ні він, ні ОСОБА_7 не наносили. Вони хотіти підняти потерпілого, але в той час під`їхала міліція. Потерпілий сказав, що у нього немає претензій до них, тому вони можуть бути вільними. Після цього він поїхав додому.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченими, їх винність у вчиненні злочину повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що близько 01.00 години 04.04.2015р. він стояв на зупинці, де намагався зупинити машину. Неочікуванно він відчув удар в грудну клітину, який йому наніс ОСОБА_6 . Він впав, і обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , почали наносити йому удари, від яких він намагався захиститись. Від вказаних обвинувачених він отримав біля 20 ударів по ногам. ОСОБА_6 обшукав його і його одежу та витяг з кишені його телефон. А ОСОБА_7 в той час утримував його руками, щоб він не мав можливості піднятися. В цей момент поруч проїжджала машина міліції. Працівники міліції під`їхали з`ясувати, що сталося. Тоді обвинувачені його підняли. Патрульні почали розпитувати що сталося, а він, знаходячись в стані афекту, відповів що все добре і міліціонери запросили його до машини. В той час обвинувачений ОСОБА_6 зник. Тоді він зрозумів, що у нього зник телефон, та попросив, щоб міліція одразу почала шукати ОСОБА_6 . Після цього він дав показання у відділі міліції, а на наступний день співробітники міліції йому повернули телефон.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показав, що працює у Подільському відділу Державної служби охорони. Проїжджаючи по вулиці Фрунзе, він побачив двох чоловіків, що стояли та одного, який лежав, був дуже брудний, однак слідів крові або побиття не було. На їх питання, останній повідомив, що все нормально та всі почали розходитися. Але потім останній повідомив, що в нього зник телефон, у зв`язку з чим вони доставили його у відділок.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показав, що працює в Оболонському РУ ГУ МВС України в м.Києві. Потерпілий ОСОБА_8 йому повідомив про те, що в нього вкрали телефон. По фотографіям ОСОБА_8 впізнав осіб, які вкрали у нього телефон. В позаслужбовий час він з напарником поїхали в місто Вишгород, де проживає бабуся обвинуваченого ОСОБА_6 , який вкрав телефон. Остання повідомила, що обвинуваченого немає вдома. Після цього його замінив інший патрульний. Згодом вони з напарником повернулися і дочекалися коли обвинувачений ОСОБА_6 прийде додому. Після цього мобільний телефон заявника був добровільно повернутий обвинуваченим.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показав, що працює інспектором в Державній службі охорони. Під час патрулювання вони їхали по вулиці Фрунзе. Під час під`їзду він побачив, як двоє б`ють третього. Коли він з нарядом під`їхали, ті двоє підіймали третього. На запитання, обвинувачені спочатку почали розповідати, що вони допомагають потерпілому піднятися, а потерпілий почав казати що все добре. Потім вони переписали в усіх дані, і один з обвинувачуваних поїхав додому. Тоді потерпілий сказав, що в нього пропав телефон. Вони швидко сіли в машину і догнали обвинувачуваного біля Куренівського ринку, посадили його до машини. Він почав розповідати, що він нічого не брав, що це його друг. Написав пояснення, що вони з другом йшли в ігрові автомати, потім купили пива, і його друг захотів вдарити людину і в нього це вийшло. Обвинувачений дав повні дані свого друга, який взяв телефон.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показав, що був присутній під час проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_8 , однак обставин проведення експерименту на даний час не пам`ятає, оскільки пройшов тривалий час.

Крім того, вина обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, з протоколу пред`явлення особи для впізнання від 04.04.2015 р. з фототаблицею вбачається, що вказаної дати потерпілий ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка 04.04.2015 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, за адресою: м.Київ, вул.Фрунзе, 160, відкрито заволоділа належним йому мобільним телефоном марки «Самсунг» (т.1 а.с.31-33).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 04.04.2015 р. з фототаблицею вбачається, що вказаної дати потерпілий ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка 04.04.2015 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, за адресою: м.Київ, вул.Фрунзе, 160, відкрито заволоділа належним йому мобільним телефоном марки «Самсунг» (т.1 а.с.28-30).

Постановою про приєднання до справи в якості речового доказу мобільного телефону марки «Самсунг» (т.1 а.с.34).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 06.05.2015р. з фототаблицею вбачається, що під час проведення вказаної слідчої дії потерпілий ОСОБА_8 відтворив обставини заволодіння його мобільним телефоном (т.1 а.с.87-96).

Оцінюючи показання ОСОБА_7 про те, що ні він, ні ОСОБА_6 жодних тілесних пошкоджень потерпілому не наносили та він не бачив, як ОСОБА_6 піднімав телефон потерпілого і ОСОБА_6 йому не повідомляв, що забрав вказаний телефон, суд вважає, що обвинувачений неправдиво пояснював про обставини вчиненого ним злочину, намагаючись ввести суд в оману, i розцінює їх одним із засобів захисту своїх прав та інтересів та намаганням уникнути відповідальності за вчинене.
Так, показання обвинуваченого ОСОБА_7 є непослідовними з огляду на те, що в судовому засіданні останній повідомив, що коли ОСОБА_8 впав, то в останнього випав телефон, а ОСОБА_6 підняв вказаний телефон.

Крім того, вказані показання ОСОБА_7 спростовуються наданими суду показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , про те, що коли він зачепив ОСОБА_8 плечем, той впав та у останнього з кишені випав телефон, а він підняв вказаний телефон та поїхав додому.

Оцінюючи показання ОСОБА_6 про те, що ні він, ні ОСОБА_7 жодних тілесних пошкоджень потерпілому не наносили, та він підняв та забрав телефон потерпілого, оскільки він не знав чий це телефон, суд вважає, що обвинувачений неправдиво пояснював про обставини вчиненого ним злочину, намагаючись ввести суд в оману, i розцінює їх одним із засобів захисту своїх прав та інтересів та намаганням уникнути відповідальності за вчинене.
Так, показання обвинуваченого ОСОБА_6 є непослідовними з огляду на те, що в судовому засіданні останній повідомив, що коли ОСОБА_7 зачепив ОСОБА_8 плечем, той впав та у останнього з кишені випав телефон, а він підняв вказаний телефон.

Крім того, вказані показання ОСОБА_6 спростовуються наданими суду показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , який у судовому засіданні повідомив, що після того, як він зачепив плечем потерпілого, ОСОБА_8 впав та в останнього випав телефон, а ОСОБА_6 підняв вказаний телефон.

Крім того, показання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 щодо заперечення нанесення ударів потерпілому та заволодіння телефоном останнього, повністю спростовуються викладеними вище доказами, в тому числі показаннями потерпілого ОСОБА_8 , згідно яких удар в грудну клітину йому наніс ОСОБА_6 . Від удару він впав, і обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , почали наносити йому удари, від яких він намагався захиститись. Від вказаних обвинувачених він отримав біля 20 ударів по ногам. ОСОБА_6 обшукав його і його одежу та витяг з кишені його телефон. А ОСОБА_7 в той час утримував його руками, щоб він не мав можливості піднятися.

Також показання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 щодо заперечення нанесення ударів потерпілому та заволодіння телефоном останнього, повністю спростовуються викладеними вище наданими суду показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що коли ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , пішли, потерпілий ОСОБА_8 помітив, що в нього зник телефон; свідка ОСОБА_11 про те, що потерпілий ОСОБА_8 по фотографіям впізнав осіб, які вкрали у нього телефон та в позаслужбовий час він з напарником поїхали в місто Вишгород, де проживає бабуся обвинуваченого ОСОБА_6 , після чого мобільний телефон заявника був повернутий добровільно; свідка ОСОБА_12 про те, що під час патрулювання, коли вони їхали по вулиці Фрунзе він побачив, як двоє б`ють третього, на запитання про причини, їм спочатку повідомили, що все добре, а після того, як один з обвинувачуваних поїхав, потерпілий сказав, що в нього пропав телефон. Вони догнали обвинувачуваного ОСОБА_7 , який розповів, що він нічого не брав, що це його друг, який захотів вдарити людину і в нього це вийшло. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 дав повні дані свого друга який взяв телефон.

Крім того, вказані показання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 повністю спростовуються протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.04.2015 р. з фототаблицею з яких вбачається, що вказаної дати потерпілий ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка 04.04.2015 року відкрито заволоділа належним йому мобільним телефоном марки «Самсунг»; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.04.2015 р. з фототаблицею згідно якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка відкрито заволоділа належним йому мобільним телефоном; протоколом проведення слідчого експерименту від 06.05.2015р. з фототаблицею, згідно якого потерпілий ОСОБА_8 відтворив обставини заволодіння його мобільним телефоном; постановою про приєднання до справи в якості речового доказу мобільного телефону марки «Самсунг».

Викладені показання потерпілого і свідків, а також дані, викладені у вказаних вище протоколах та постанові, суд вважає послідовними логічними та об`єктивними, такими що відповідають дійсним встановленим обставинам справи і такими, що спростовують показання допитаних в судовому засіданні обвинувачених.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинувачених у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання їх винними.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно та поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно та поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Так, вирішуючи питання про наявність / відсутність обставин, що пом`якшують покарання, суд не вважає часткове визнання вини обвинуваченим обставиною, яка пом`якшує покарання останньому, оскільки з його свідчень в суді вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 своїми показаннями не сприяв швидкому встановленню дійсних обставин справи. Крім того, внаслідок викладеного, а також зі свідчень обвинуваченого в суді вбачається, що обвинувачений не зробив для себе належних висновків і не розкаявся в скоєному, а тому суд приходить до висновку про те, що така обставина, що пом`якшує покарання, як щире каяття у скоєному, також відсутня. Таким чином, суд вважає, що обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно ст.66 КК України, не виявлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , згідно ст.67 КК України, не виявлено.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, який не працює, не має джерела постійного заробітку, вчинив злочин будучи раніше судимим, матеріалів, що його характеризують, стану його здоров`я, його активної ролі у вчиненні злочину, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у максимальній межі санкції ч.2 ст.186 КК України тому, що це покарання необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд не знаходить підстав для застосування щодо ОСОБА_6 ст.ст.69, 75 КК України.

Оскільки ОСОБА_6 визнається винним у вчиненні злочину, подія якого мала місце до постановлення вироку Вишгородського районного суду Київської обл. від 28.09.2015р. яким останній засуджений за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі, суд призначає йому остаточне покарання за ч.1 ст. 70 КК України при цьому враховує, що правоохоронні органи не вжили дієвих заходів для своєчасного розкриття злочину та об`єднання справ в одне провадження, чим погіршити становище ОСОБА_6 і вважає можливим при призначенні покарання за сукупністю злочинів в поряду ч.1 ст.70 КК України застосувати принцип поглинення менш сурового покарання більш суворим.

Враховуючи обраний судом вид покарання та особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який вчинив злочин протягом невідбутої частини покарання за вироком Оболонського районного суду м.Києва від 18.03.2013р., з метою недопущення ухилення останнього від призначеного покарання та запобігання вчиненню нових злочинів, запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили слід залишити у виді взяття під варту.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Так, вирішуючи питання про наявність / відсутність обставин, що пом`якшують покарання, суд не вважає часткове визнання вини обвинуваченим обставиною, яка пом`якшує покарання останньому, оскільки з його свідчень в суді вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 своїми показаннями не сприяв швидкому встановленню дійсних обставин справи. Крім того, внаслідок викладеного, а також зі свідчень обвинуваченого в суді вбачається, що обвинувачений не зробив для себе належних висновків і не розкаявся в скоєному, а тому суд приходить до висновку про те, що така обставина, що пом`якшує покарання, як щире каяття у скоєному, також відсутня. Таким чином, суд вважає, що обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , згідно ст.66 КК України, не виявлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , згідно ст.67 КК України, не виявлено.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, який не працює, не має джерела постійного заробітку, вчинив злочин будучи раніше судимим, матеріалів, що його характеризують, стану його здоров`я, того, що ОСОБА_7 з 2003 року перебуває на «Д» обліку у лікаря-психіатра, його ролі у вчиненні злочину, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі ближче до максимальної межі санкції ч.2 ст.186 КК України тому, що це покарання необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд не знаходить підстав для застосування щодо ОСОБА_7 ст.ст.69, 75 КК України.

Крім того, враховуючи, що обвинувачений вчинив злочин протягом невідбутої частини покарання за вироком Подільського районного суду м.Києва від 05.06.2014р., остаточне покарання ОСОБА_7 необхідно призначити із застосуванням ст.71 КК України.

Враховуючи обраний судом вид покарання та особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який вчинив злочин протягом невідбутої частини покарання за вироком Подільського районного суду м.Києва від 05.06.2014р., з метою недопущення ухилення останнього від призначеного покарання та запобігання вчиненню нових злочинів, запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили слід залишити у виді взяття під варту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

засудив:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Остаточну міру покарання ОСОБА_6 визначити на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш сурового покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської обл. від 28.09.2015р. більш суворим за даним вироком у виді 6 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 залишити без зміни у виді утримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області.

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з часу затримання04.04.2015р.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, ч.5 ст.72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_6 перебування останнього в установах попереднього ув`язнення з 04.04.2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Остаточну міру покарання ОСОБА_7 , на підставі ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Подільського районного суду м.Києва від 05.06.2014р., визначити у виді 6 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 залишити без зміни у виді утримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області.

Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з часу затримання04.04.2015р.

У відповідності до ч.1 ст.71 КК України, ч.5 ст.72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 перебування останнього в установах попереднього ув`язнення з 04.04.2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Оболонський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженими - протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1