Ухвала іменем україни 23 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула у судовому засіданні касаційну прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у кримінальному провадженні № 0002066 в суді апеляційної інстанції на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 11 березня 2016 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 24 квітня 2015 року засуджено

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Васильків, Шполянського р-н, Черкаської обл., громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 такого, що не має судимості,

за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік.
Згідно з ст. 76 КК України покладено на засудженого обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цим же вироком, постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 78377 грн. 18 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 30000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Накладено арешт на майно ОСОБА_5 в межах стягнутої суми.
Вирішено питання про стягнення процесуальних витрат у провадженні.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за те, що він 03 листопада 2014 року близько 03-00 год. керуючи автомобілем «FIAT Doblo» д.н.з. НОМЕР_1 на 4 км +600 м автошляху Херсон-Каховка-Генічеськ, в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, під час руху в темний час доби не обрав безпечну швидкість руху та не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху де вчинив зіткнення з автомобілем «ГАЗ 2705» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , в результаті чого останньому були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалості розладу здоров`я.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 11 березня 2016 року апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 24 квітня 2015 року - без змін. У касаційні скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, оскільки вважає, що вона постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. На обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає про те, що апеляційний суд формально розглянув кримінальне провадження. При розгляді апеляційної скарги представника потерпілого, у порушення вимог статей 370, 419 КПК України, суд не дав відповіді на її доводи а саме: про неправильне застосування ст. 75 КК України, про невідповідність призначеного покарання вимогам ст. 65 КК України, зокрема чи є призначене покарання, необхідним й достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання прокурором порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Так, суд касаційної інстанції, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 України, за обставин, зазначених у вироку, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі прокурором не оспорюються.

Доводи прокурора про постановлення апеляційним судом ухвали яка не відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України, є необґрунтованими.

З ухвали апеляційного суду вбачається, що представник потерпілого порушував питання про скасування вироку суду першої інстанції, у тому числі, і у зв`язку з невідповідністю призначеного ОСОБА_5 судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченому внаслідок м`якості.

На думку колегії суддів, суд апеляційної інстанції в межах повноважень та в порядку, визначеному ст. 404 КПК України доводи представника потерпілого належним чином перевірив, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, та відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК України, залишаючи апеляційну скаргу представника потерпілого без задоволення, зазначив в ухвалі достатні підстави, через які визнав її необґрунтованою.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
А з огляду на положення ст. 75 КК України передбачено звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Апеляційний суд, спростовуючи доводи, наведені представником потерпілого в апеляційній скарзі, дійшов обґрунтованого висновку, що з урахуванням ступеню тяжкості скоєного ОСОБА_5 злочину яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, наслідків та обставин його вчинення, а також наявністю обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття у вчиненому та відсутність обставин, які його обтяжують), дані про особу засудженого, який судимостей не має, характеризується позитивно, має постійне місце проживання, сім`ю та неповнолітню дитину, місцевий суд правильно застосував положення ст. 75 КК та звільнив останнього від відбування покарання з випробуванням.
З таким висновком апеляційного суду погоджуються і суд касаційної інстанції та вважає, що призначене районним судом засудженому ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України із застосуванням вимог ст. 75 КК України, так і в цілому, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції, є обґрунтованим і необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам статей 50, 65, 66, 75 КК України.
Розгляд справи у суді апеляційної інстанції проводився у передбаченому законом порядку. Зміст ухвали цього суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України, вона є належним чином вмотивованою та обґрунтованою, з чим погоджується і колегія суддів. А тому доводи касаційної скарги прокурора про формальний розгляд кримінального провадження апеляційним судом, порушення ним вимог зазначених статей при розгляді даного провадження в порядку апеляційної процедури та те, що суд апеляційної інстанції не навів належних мотивів з яких відхилив доводи представника потерпілого безпідставні і спростовуються вищенаведеним. З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали апеляційного суду і задоволення скарги прокурора ОСОБА_4 , та вважає, що у відкритті провадження за її касаційною скаргою слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України. Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 11 березня 2016 року щодо засудженого за ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_5 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3