АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 171/2403/13-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/104/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 11 квітня 2016 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 за кримінальним провадженням №0001461 на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, неодруженого, освіта вища, працював інкасатором ПАТ «Ощадбанк», раніше не судимого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.187 ч.4, 115 ч.2 п.1, 6, 8, 262 ч.3, 263 ч.1 КК України, який визнаний винним та засуджений:

- за ст.115 ч.2 п.п.1, 6, 8 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна;
- за ст.187 ч.4 КК України до покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна;
- ст.262 ч.3 КК України до покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна;
- ст.263 ч.1 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії-Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» шкоду в розмірі 18 221,86 грн., в іншій частині позову відмовлено.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 1223,60 грн. (№ 70/23-1829 від 16.08.2013 року), 782,40 грн. (№ 70/01-657 від 16.08.2013 року), 684,60 грн. (№ 70/02-648 від 13.08.2013 року), 391,20 грн. (№ 70/03-654 від 20.08.2013 року), 2942 грн. (№ 70/07-725 від 02.09.2013 року), 3898,15 грн. (№ 70/01-698 від 02.09.2013 року), всього 9921,95 грн.
Питання з речовими доказами вирішено.
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_7

захисник ОСОБА_6

потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11

представник потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_12 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року змінити. Виправдати ОСОБА_7 по п.п.1, 6, 8 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.262 КК України. Кваліфікувати дії ОСОБА_7 по ст.ст. 118, 263 ч.1 КК України. Призначити ОСОБА_7 за сукупністю злочинів мінімально можливе покарання у виді позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року скасувати повністю або частково та ухвалити новий вирок, або змінити його, або винести законне, гуманне, обґрунтоване рішення або скасувати вирок і призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції.

Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року ОСОБА_7 був визнаний винним та засуджений за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.187 ч.4, 115 ч.2 п.1, 6, 8, 262 ч.3, 263 ч.1 КК Україниза наступних обставин.

Згідно наказу № 1170/К від 29.05.2013 року по Дніпропетровському обласному управлінню ПАБ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_7 з 03 червня 2013 року працював на посаді інкасатора сектору інкасації коштів та перевезення валютних цінностей відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей філії Дніпропетровське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Добролюбова, 11. В силу займаної ним посади і положень укладеного із ним 03.06.2013 року договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність ОСОБА_7 був зобов`язаний забезпечувати збереження довірених йому банківською установою для інкасації та перевезення матеріальних цінностей. З 16.04.2013 року ОСОБА_7 був забезпечений службовим посвідченням серії НОМЕР_1 та бронежилетом.
В порядку, передбаченому п.п.8.2, 8.6, 8.7 Інструкції про порядок придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення, використання і застосування бойової вогнепальної зброї та боєприпасів у системі Національного банку України, затвердженої постановою Правління Національного банку України 11.05.2010 року № 229 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 11.04.2011 року № 101), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.06.2010 року за № 352/17647, інкасатор підрозділу ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_7 під час виконання службових завдань з охорони об`єктів, як крайній захід мав право правомірного застосування на свій розсуд відомчої зброї, а саме: закріпленого за ним на підставі дозволу від 13.06.2013 року № 013 на право носіння та зберігання вогнепальної табельної зброї 9 мм самозарядного пістолету конструкції Макарова (ПМ) серії ИР № 2523, 1972 року виготовлення.
15 липня 2013 року о 08.00 год. інкасатор ОСОБА_7 прибув до відділення ПАТ «Державний ощадний банк України», розташованого по вул. Добролюбова, 11 в м. Кривому Розі, де у встановленому порядку отримав відомчу вогнепальну зброю придатний для стрільби 9 мм самозарядний пістолет конструкції Макарова (ПМ) серії НОМЕР_2 , 1972 року виготовлення та два магазини до пістолету, споряджені 16-ю патронами калібру 9 мм, після чого у складі бригади інкасації, до якої увійшли інкасатори-водії банку ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , приступив до виконання обов`язків, пов`язаних із інкасацією коштів та перевезенням валютних цінностей в порядку, передбаченому Інструкцією з організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей у банківських установах в Україні, затвердженою постановою Правління Національного банку України 14.02.2007 року № 45 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 03.03.2007 року за № 181/13448.
Для забезпечення виконання службового обов`язку щодо збереження довірених банківською установою для інкасації та перевезення матеріальних цінностей 15.07.2013 року в період часу з 08.00 год. до 08.30 год. у відділенні ПАТ «Державний ощадний банк України», розташованому за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Добролюбова, 11, інкасатор-водій установи банку ОСОБА_13 був озброєний придатним для стрільби 7,62 мм самозарядним пістолетом конструкції Токарева зразку 1933 року (ТТ) серії ИН № 209, 1939 року випуску, закріпленим за ним на підставі дозволу на право носіння та зберігання вогнепальної табельної зброї від 11.07.2012 № 2307 та отримав два магазини до пістолету, споряджені 16 патронами калібру 7,62 мм; а старший бригади інкасації інкасатор-водій ОСОБА_14 самозарядним пістолетом моделі «Форт-17», № НОМЕР_3 , калібру 9 мм (ПМ), виробництва України, закріпленим за ним на підставі дозволу на право носіння та зберігання вогнепальної табельної зброї від 05.10.2011 № 050, та отримав два магазини до пістолета, споряджені 24 патронами калібру 9 мм.
Для виконання завдань, пов`язаних із здійсненням інкасації коштів та перевезення валютних цінностей, 15.07.2013 року приблизно о 08.30 год. у відділенні ПАТ «Державний ощадний банк України», розташованому по вул. Добролюбова, 11 в м. Кривому Розі, бригада інкасації у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 отримала оперативний автотранспорт спеціально панцерований автомобіль, виготовлений на основі серійного фургона марки «Ford Transit Connect», державний номерний знак НОМЕР_4 , якій на праві власності належить установі банку, керування яким за дорученням здійснював інкасатор-водій ОСОБА_13 .
В цей день 15.07.2013 року о 09.42 год., виконуючи доручення керівництва установи банку бригада інкасації на оперативному автотранспорті під керуванням інкасатора-водія ОСОБА_13 прибула до територіального відділення № НОМЕР_5 ПАТ «Державний ощадний банк України» в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, розташованого по вул. Мелешкіна, 37-а в м. Кривому Розі, де інкасатор ОСОБА_7 та старший бригади інкасації інкасатор-водій ОСОБА_14 отримали готівкові грошові кошти в сумі 500 000 гривень у одній інкасаторській сумці для перевезення до Апостолівського територіального відокремленого безбалансового відділення № 10003/0331 ПАТ «Державний ощадний банк України», розташованого по вул. Ветеранів, 4, в м. Апостолово, Дніпропетровської області, Того ж дня 15.07.2013 року приблизно о 10.00 год. відповідно до завдання керівництва установи банку та визначеного маршруту бригада інкасації у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 отримала для інкасації у с. Нива Трудова Апостолівського району Дніпропетровської області готівкові грошові кошти в сумі 799,03 гривень і 900 доларів США у двох інкасаторських сумках та продовжила рух автошляхом сполучення Кіровоград-Запоріжжя в напрямку м. Апостолово Дніпропетровської області.
Під час руху за маршрутом інкасатор ОСОБА_7 займав переднє пасажирське місце в салоні оперативного автотранспорту поруч з інкасатором-водієм ОСОБА_13 , який керував автомобілем, а інкасатор-водій ОСОБА_14 знаходився у багажному відділенні інкасаторського фургона, утримуючи поряд із собою три інкасаторські сумки для забезпечення їх збереження.
15.07.2013 року в період часу з 10.00 год. до 10.20 год. ОСОБА_7 з метою заволодіння коштами ПАТ «Державний ощадний банк України» в особливо великому розмірі шляхом вчинення розбійного нападу на інкасаторів-водіїв ОСОБА_13 і ОСОБА_14 та їх умисного вбивства під час руху оперативного автотранспорту автошляхом сполученням «Кіровоград-Запоріжжя», звернувся до ОСОБА_13 з вимогою зупинити оперативний автотранспорт під вигаданим приводом.
Виконуючи вимогу ОСОБА_7 , приблизно о 10.20 год. ОСОБА_13 зупинив оперативний автотранспорт на узбіччі своєї смуги руху на 182 км + 900 м автошляху Кіровоград-Запоріжжя в напрямку м. Апостолово Дніпропетровської області.
Після зупинки оперативного автотранспорту на узбіччі автошляху приблизно о 10.20 год. ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливих мотивів, готуючись до вчинення розбійного нападу на членів бригади інкасації ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та їх умисного вбивства, на короткий час залишив салон автомобілю та, скориставшись тим, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не звертають на нього уваги, грубо порушуючи вимоги п.7.9. Інструкції про порядок придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення, використання і застосування бойової вогнепальної зброї та боєприпасів у системі Національного банку України, затвердженої постановою Правління Національного банку України 11.05.2010 року № 229, вийняв з кобури відомчу зброю 9 мм самозарядний пістолет конструкції Макарова (ПМ), зняв його із запобіжника, дослав патрон до патронника, поклав палець на спусковий гачок, та спрямував ствол зброї в бік інкасатора-водія ОСОБА_13 , після чого вчинив напад на членів бригади інкасації ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які перебували в салоні оперативного автомобілю, здійснивши 4 прицільних постріли в життєво важливі органи тіла ОСОБА_13 та 4 прицільних постріли в життєво важливі органи тіла ОСОБА_14 , заподіявши їм тяжкі тілесні ушкодження.
Після того, як в його пістолеті закінчилися патрони, ОСОБА_7 , продовжуючи напад та реалізуючи свої злочинні наміри, скориставшись тим, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 знепритомніли від отриманих поранень, через що не можуть зашкодити його протиправним діям, заволодів відомчою вогнепальною зброєю ОСОБА_13 , яку той зберігав при собі, а саме: самозарядним пістолетом конструкції Токарєва, який був спорядженим бойовими припасами 8 патронами калібру 7,62 мм.
Озброївшись вказаним пістолетом, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя ОСОБА_13 і ОСОБА_14 у зв`язку з виконанням цими особами службового обов`язку щодо збереження довірених банківською установою для інкасації та перевезення матеріальних цінностей, з ціллю заволодіння грошовими коштами ПАТ «Державний ощадний банк України» в особливо великому розмірі, ОСОБА_7 привів зброю у бойову готовність, зняв її із запобіжника, дослав патрон до патронника та повторно здійснив 4 прицільних постріли в життєво важливі органи тіла ОСОБА_13 та 4 прицільних постріли в життєво важливі органи тіла ОСОБА_14 , заподіявши їм тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілих.
В результаті умисних дій ОСОБА_7 . ОСОБА_13 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: сліпого вогнепального поранення голови, яке починається вхідною шкіряною раною у тім`яній області ліворуч, від якої відходить рановий канал довжиною не менше 25 см у напрямку зверху-вниз, справа-наліво, на своєму шляху пошкоджує м`які покривні тканини голови з утворенням крововиливу, кістки склепіння лицьового та основи черепу, тверду мозкову оболонку, ліві лобно-скроневі частки головного мозку, м`які тканини шиї, де сліпо закінчується стороннім тілом (кулькою неправильно овальної форми з жовтого металу); наскрізного вогнепального поранення обличчя; наскрізного вогнепального поранення правого плеча, яке починається вхідною шкіряною раною на зовнішній його поверхні від якої відходить прямолінійний рановий канал у напрямку знизу-вверх, справа-наліво, на своєму шляху ушкоджує підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини плеча, де закінчується вихідною раною на внутрішній поверхні правого плеча; сліпого вогнепального поранення правого плеча, яке починається вхідною шкіряною раною на зовнішній поверхні правого плеча у верхній його третині, від якої відходить прямолінійний рановий канал у напрямку зверху-вниз, дещо справа-наліво, на своєму шляху ушкоджує підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини плеча, плечову кістку, де сліпо закінчується сторонніми тілами; наскрізного вогнепального поранення правого плеча, яке починається вхідною шкіряною раною на зовнішній поверхні правого плеча у верхній його третині, від якої відходить прямолінійний рановий канал у напрямку справа-наліво, дещо знизу-вверх, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини плеча, де закінчується вихідною раною на передній поверхні правого плеча; сліпого вогнепального поранення правої поверхні грудної клітки, яке починається вхідною шкіряною раною на правій бічній поверхні грудної клітки по задньопахвинній лінії в проекції 8-го міжребер`я, від якої відходить рановий канал у напрямку справа-наліво, зверху-вниз, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, міжреберні м`язи та пристінкову плевру в проекції 8-го міжребер`я, жирову клітковину правої нирки, праву частку печінки, жирову клітковину лівої нирки, пристінкову плевру та міжреберні м`язи в проекції 10-го міжребер`я ліворуч, де сліпо закінчується стороннім тілом у підшкірно-жирову клітковині лівої бічної поверхні черевної стінки; наскрізного вогнепального поранення лівого плеча, яке починається вхідною шкіряною раною, від якої відходить прямолінійний рановий канал у напрямку справа-наліво, знизу-вверх, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини плеча, де закінчується вихідною раною на задній поверхні лівого плеча; сліпого вогнепального поранення шиї, яке починається вхідною шкіряною раною на правій бічній поверхні шиї, від якої відходить рановий канал у напрямку справа-наліво, зверху-вниз, ззаду-наперед, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини шиї праворуч, стравохід, проникає в ліву плевральну порожнину, ушкоджує ліву легеню, 4-те ребро по біляхребетній лінії та сліпо закінчується стороннім тілом (кулькою з жовтого металу) в м`яких тканинах задньої поверхні грудної клітки; саден на правій бічній поверхні шиї у верхній її третині, на передній поверхні правого плеча у верхній його третині з розповсюдженням на передню поверхню грудної клітки праворуч.
Всі виявлені тілесні ушкодження прижиттєві.
Тілесні ушкодження у вигляді сліпих вогнепальних поранень голови, шиї, грудної клітки, правого плеча відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості.
Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень у вигляді наскрізних вогнепальних поранень обличчя, правого та лівого плечей не визначена через відсутність даних про те, що вони супроводжувались загрозливими для життя явищами.
Тілесні ушкодження у вигляді саден виникли незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів), мають ознаки легких тілесних ушкоджень, та у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті не знаходяться.
Смерть ОСОБА_13 настала від несумісного з життям сліпого вогнепального поранення голови у вигляді розтрощення кісток черепу з розчавленням та розмізченням речовини головного мозку.
ОСОБА_14 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: наскрізного вогнепального поранення правого плеча, яке починається вхідною шкіряною раною на зовнішній поверхні правого плеча у середній його третині, від якої відходить прямолінійний рановий канал у напрямку спереду-назад, знизу-вверх, справа-наліво, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини плеча, плечову кістку та закінчується вихідною раною на внутрішній поверхні правого плеча; наскрізного вогнепального поранення правого плеча, яке починається вхідною шкіряною раною на зовнішній поверхні правого плеча у середній його третині, від якої відходить прямолінійний рановий канал у напрямку ззаду-наперед, зверху-вниз, справа-наліво, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини плеча та закінчується вихідною раною на внутрішній поверхні правого плеча; наскрізного вогнепального поранення правого передпліччя, яке починається вхідною шкіряною раною на зовнішній поверхні правого передпліччя у середній його третині, від якої відходить прямолінійний рановий канал у напрямку дещо зверху-вниз, справа-наліво, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини передпліччя та закінчується вихідною раною на передній поверхні правого передпліччя; наскрізного вогнепального поранення лівого передпліччя, яке починається вхідною шкіряною раною на зовнішній поверхні лівого передпліччя у середній його третині, від якої відходить прямолінійний рановий канал у напрямку спереду-назад, знизу-вверх, справа-наліво, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини передпліччя та закінчується вихідною раною на зовнішній поверхні лівого передпліччя; двох сліпих вогнепальних поранень лівої гомілки, які починаються вхідними шкіряними ранами на зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, від яких відходять прямолінійні ранові канали у напрямку знизу-вверх, зліва-направо, на своєму шляху пошкоджують підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини гомілки, де сліпо закінчуються сторонніми тілами у м`яких тканинах гомілки; наскрізного вогнепального поранення правої бічної поверхні грудної клітки, яке починається вхідною шкіряною раною на правій бічній поверхні грудної клітки, від якої відходить рановий канал у напрямку спереду-назад, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, міжреберні м`язи в проекції 3-го міжребер`я, праву легеню, пристінкову плевру та міжреберні м`язи 4-го міжребер`я по біляхребетній лінії праворуч та закінчується вихідною раною на задній поверхні тулуба; наскрізного вогнепального поранення передньої поверхні грудної клітки праворуч, яке починається вхідною шкіряною раною на передній поверхні грудної клітки праворуч, від якої відходить рановий канал у напрямку справа-наліво, спереду-назад, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, міжреберні м`язи в проекції 7-го міжребер`я, ліву частку печінки, міжреберні м`язи та 10-те ребро ліворуч по задньопахвинній лінії та закінчується вихідною раною на лівій бічній поверхні грудної клітки; наскрізного вогнепального поранення передньої поверхні грудної клітки праворуч, яке починається вхідною шкіряною раною на передній поверхні грудної клітки праворуч по середньоключичній лінії, від якої відходить рановий канал у напрямку справа-наліво, дещо спереду-назад, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, міжреберні м`язи в проекції 5-го міжребер`я, проникає в плевральну порожнину, ушкоджує серцеву сорочку, серце, пристінкову плевру та міжреберні м`язи 8-го міжребер`я ліворуч та закінчується вихідною раною на лівій бічній поверхні грудної клітки по передньопахвинній лінії; сліпого вогнепального поранення на передній поверхні грудної клітки, яке починається вхідною шкіряною раною на передній поверхні грудної клітки по центру, від якої відходить рановий канал у напрямку спереду-назад, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, грудину, проникає в плевральну порожнину та сліпо закінчується в пара аортальній клітковині стороннім тілом (кулькою з жовтого металу); наскрізного вогнепального поранення передньої поверхні грудної клітки по центру, яке починається вхідною шкіряною раною передньої поверхні грудної клітки по центру, від якої відходить рановий канал у напрямку справа-наліво, дещо спереду-назад, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, грудину, проникає в ліву плевральну порожнину, ушкоджує пристінкову плевру, 4-те ребро ліворуч по передньопаховій лінії та закінчується вихідною раною на лівій бічній поверхні грудної клітки по передньопаховій лінії; наскрізного вогнепального поранення лівого плеча, яке починається вхідною шкіряною раною на передній поверхні лівого плеча, від якої відходить рановий канал у напрямку справа-наліво, спереду-назад, зверху-вниз, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини плеча та закінчується вихідною раною на зовнішній поверхні лівого плеча; наскрізного вогнепального поранення на задній поверхні тулуба, яке починається вхідною шкіряною раною на задній поверхні тулуба, від якої відходить прямолінійний рановий канал у напрямку справа-наліво, на своєму шляху ушкоджує підшкірно-жирову клітковину, та закінчується вихідною раною на задній поверхні тулуба; садна на правій бічній поверхні черевної стінки.
Всі виявлені тілесні ушкодження прижиттєві.
Тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних поранень тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості та знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.
Тілесне ушкодження у вигляді садна виникло незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету на трупі має ознаки легких тілесних ушкоджень та у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті не знаходиться.
Смерть ОСОБА_14 , настала від численних вогнепальних поранень тулуба, верхніх та нижніх кінцівок з ушкодженням правої легені, серця, печінки, які ускладнилися розвитком гострої крововтрати.
Вчинивши умисне убивство ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , ОСОБА_7 усунув перешкоди для вчинення злочинів, пов`язаних із заволодінням чужим майном, після чого приблизно о 10.20 год. проник до багажного відділення спеціального інкасаторського автомобілю, отримавши доступ до 3 інкасаторських сумок з готівкою та валютними цінностями, де, відкривши сумки й перемістивши їх вміст до поліетиленового пакету, заволодів грошовими коштами ПАТ «Державний ощадний банк України» в сумі 500 799,03 гривень і валютними цінностями в сумі 900 доларів США, що відповідно до офіційного курсу валют, встановленого Національним банком України 15.07.2013 року, відповідало 7193,7 гривень, а всього заволодів коштами банку на суму 507 992,73 гривень, після чого покинув місце вчинення злочину, отримавши можливість розпорядитися викраденими матеріальними цінностями на власний розсуд.
Продовжуючи злочин, ОСОБА_7 приблизно о 10.21 год. того ж дня, безпосередньо після вчинення умисного вбивства ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , заволодів під час розбійного нападу відомчою вогнепальною зброєю придатним до стрільби самозарядним пістолетом конструкції Токарєва та покинув місце злочину, відправившись до лісосмуги на узбіччі автошляху сполученням «Кіровоград-Запоріжжя» в напрямку с. Солдатське, Апостолівського району, Дніпропетровської області.
В цей же день в період часу з 10.21 год. до 10.30 год. ОСОБА_7 під час руху в напрямку с. Солдатське, Апостолівського району, Дніпропетровської області незаконно носив при собі без передбаченого законом дозволу придатний до стрільби самозарядний пістолет конструкції Токарєва, який відноситься до категорії нарізної вогнепальної зброї, та позбувся знаряддя вбивства в лісосмузі на відстані 700 м від місця скоєння злочину.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , посилається на ті обставини, що вирок підлягає зміні із зміною правової кваліфікації дій обвинуваченого із застосуванням статті кримінального закону про менш тяжке кримінальне правопорушення. Так, під час чисельних допитів та інших процесуальних дій на досудовому слідстві та під час судового розгляду даного кримінального провадження, ОСОБА_7 неодноразово пояснював, що наміру вбивати ОСОБА_14 та ОСОБА_13 в нього не було, постріли він здійснював спонтанно, не прицілюючись, внаслідок загрози його життю з боку ОСОБА_13 , який навів на нього пістолет. Користі він не переслідував. Грошові кошти забрав, щоб уникнути їх викрадення сторонніми особами, зберегти їх та передати до правоохоронних органів. На думку суду ОСОБА_7 діяв з корисливих мотивів, і його кінцевою метою було протиправне заволодіння грошовими коштами. Таке твердження припускає, що ОСОБА_7 повинен був ретельно спланувати скоєння вказаного злочину. Проте, ретельний аналіз дій обвинуваченого, співставлення його показань з іншими доказами по справі, приводить до висновку про відсутність заздалегідь заготовленого планування злочину ОСОБА_7 . Так, він не вчиняв будь-яких дій щодо знищення слідів скоєного злочину, хоча мав можливість це зробити. Також, ОСОБА_7 заступив на роботу, розписався в декількох документах, отримав зброю і відвідав інші банківські установи для інкасації там коштів. Ці його дії виключають можливість знаходитись за межами кола підозрюваних. Це суперечить меті корисливого злочину, який планується заздалегідь. Також, протягом доби після вчинення вказаних дій, ОСОБА_7 з великою сумою грошей мав безліч можливостей втекти навіть за межі України. Проте, він залишався неподалік від місця події і переміщувався навколишніми полями та селищами в стані емоційного струсу. Більш того, в своїх чисельних поясненнях він наполягав, що з`явився до м. Зеленодольськ з метою «здатися» правоохоронним органам. Крім того, захисник вважає, що в мотивувальній частині вироку, суд не зазначив мотиви неврахування окремих доказів, в тому числі наявних у поясненнях обвинуваченого щодо обставин події. ОСОБА_7 є єдиним очевидцем злочину і саме його пояснення мають бути покладенні в основу з`ясування суб`єктивної сторони злочину. Суд в мотивувальній частині вироку навів велику кількість доказів, які здебільш є похідними від свідчень обвинуваченого. Більшість експертних висновків не мають доказової цінності та не спростовують показання обвинуваченого. Судом недостатньо уваги приділено з`ясуванню обставин скоєння злочину стосовно наявності стану необхідної оборони. Перебуваючи в цьому стані, ОСОБА_7 скористався своїм правом захищати себе шляхом заподіяння шкоди особі, яка погрожувала його життю. Також, основний аргумент захисту в частині відсутності корисливих мотивів у ОСОБА_7 , не спростований судом жодним чином. Під час судового розгляду суд першої інстанції зробив висновки всупереч дослідженим доказам і обставинам кримінального провадження. В діях ОСОБА_7 по відношенню до ОСОБА_13 має місце необхідна оборона, а по відношенню до ОСОБА_14 перевищення меж необхідної оборони. Таким чином, захисник вважає, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ст.ст.187 ч.4, 115 ч.2 п.1, 6, 8, 262 ч.3, 263 ч.1 КК України є необґрунтованою, оскільки в його діях відсутня суб`єктивна та об`єктивна сторони вказаних злочинів. Винуватість ОСОБА_7 у їх вчиненні є недоведеною, висновок про їх наявність суперечить фактичним обставинам кримінального провадження. Також, захист звертає увагу на те, що під час визначення остаточного покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції розглядав всю сукупність інкримінованих йому злочинів. Оскільки в діях обвинуваченого, на думку захисту, відсутні ознаки злочину, передбаченого п.п.1, 6, 8 ч.2 ст. 115 КК України, до нього повинно бути застосоване менш суворе покарання, ніж довічне позбавлення волі. Суд першої інстанції, серед інших, не врахував наявну обставину, що пом`якшує покарання, а саме активне сприяння розкриттю злочину. При цьому не встановлені обставини, що обтяжують покарання. Враховуючи наведене, захисник вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 призначене занадто суворе покарання у виді довічного позбавлення волі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 , посилається на ті обставини, що судом першої інстанції залишено поза межами правового поля важливу передумову призначення справедливого покарання, а саме не взято до уваги та не враховано при ухваленні вироку дані про особу, яка скоїла злочин. Обвинувачений стверджує, що він під час всього досудового та судового слідства давав однакові правдиві покази, одразу написав заяву про бажання співпрацювати з органами слідства. Він неодноразово наголошував на тому, що дуже шкодує про те, що вчинив вбивство двох осіб. При цьому, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, характеризується позитивно, зайнятий суспільно корисною працею, щиро розкаюється у скоєному. Стверджує, що стріляв в ОСОБА_13 з метою самозахисту. У нього не було цілі заволодіти грошима і він не готувався до вчинення розбійного нападу. Він належним чином виконував свої функціональні обов`язки та діяв на підставі посадових інструкцій. Якби його не затримали співробітники міліції, він сам здав би їм гроші. Суд першої інстанції стверджує, що його вина підтверджується поясненнями свідків, але жодних свідків вказаних подій не було. Також, судом було порушено вимоги кримінального процесуального закону, а саме вирок суду не було йому вручено негайно після проголошення, а лише 28.10.2015 року. Обвинувачений вважає, що твердження суду з приводу мотиву вчинення ним злочинів є упередженими, необґрунтованими та сумнівними, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Крім того, суд у вироку не зазначив, чому взяв до уваги частину пояснень обвинуваченого, а частину відкинув. Вважає, що в його діях по відношенню до ОСОБА_13 має місце необхідна оборона, а по відношенню до ОСОБА_14 перевищення меж необхідної оборони, а тому його дії необхідно кваліфікувати за ст.ст.36 ч.2, 118, 263 ч.1, 262 ч.1. також, судом не було враховано в якості пом`якшувальних вину обставин, вчинення злочину під впливом погрози та сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілого ОСОБА_13 .

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 , кожен окремо, в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, підтримали викладені в апеляційних скаргах вимоги. Захисник ОСОБА_6 просив скасувати вирок суду першої інстанції, перекваліфікувати дії обвинуваченого та призначити йому більш м`яке покарання. Обвинувачений ОСОБА_7 просив скасувати вирок, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та представник потерпілого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, вирок суду першої інстанції просили залишити без змін.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, а вирок суду першої інстанції просили залишити без змін.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи та в порядку підготовки до апеляційного розгляду технічний запис судових засідань, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 не підлягають задоволенню, а вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є вирок, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.187 ч.4, 115 ч.2 п.1, 6, 8, 262 ч.3, 263 ч.1КК України, відповідають обставинам справи та ґрунтуються на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.

Судом першої інстанції справу розглянуто у межах пред`явленого обвинувачення.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про те, що висновки суду, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, що суд дав неправильну юридичну оцінку зібраним в справі доказам, що суд безпідставно взяв до уваги одні докази і відхилив інші є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Судом в повній мірі досліджені зібрані в справі докази. У вироку суду міститься формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, зазначено місце, час, спосіб вчинення та мотив злочину, наведено докази на яких ґрунтується висновок суду про винуватість ОСОБА_7 . Суд дав правильну юридичну оцінку зібраним в справі доказам.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав частково, пояснив, що дійсно 15.07.2013 року о 08.00 год. він приїхав на роботу у Саксаганське відділення Ощадбанку, де працював інкасатором. В той день він працював в бригаді інкасаторів разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Вони отримали в банку грошові кошти, які необхідно було перевезти до відділення банку в м. Апостолове. Втрьох вони пройшли інструктаж. ОСОБА_14 був старшим в групі. ОСОБА_13 сів за кермо автомобіля, він на пасажирське місце, а ОСОБА_14 в багажне відділення автомобіля, де знаходилися інкасаторські сумки з грошима. Спершу вони заїхали в с. Нива Трудова Апостолівського району, там отримали гроші. По дорозі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 весь час сварилися та насміхалися над ним. Коли вони проїжджали по трасі, він попросив зупинити автомобіль в зв`язку з природними потребами, ОСОБА_13 зупинився. Коли він повернувся, то побачив, що ОСОБА_13 навів на нього пістолет, при цьому сказав «я вб`ю тебе», він дуже злякався за своє життя, знаходився в сильному душевному хвилюванні, інтуїтивно спрацював інстинкт самозбереження, після цього він дістав із кобури свій пістолет і вистрелив чотири рази в ОСОБА_13 , побачивши, що ОСОБА_14 протягує руку до кобури, щоб дістати пістолет, злякався і вистрелив ще в нього, не прицілюючись, коли в його пістолеті закінчили патрони, в декількох секундах він схопив пістолет ОСОБА_13 та продовжив в них стріляти, так як ОСОБА_14 та ОСОБА_13 були одягненні в бронежилети, він боявся, що хтось з них може вистрелити в нього, пістолет ОСОБА_14 він не брав. Коли він побачив, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 мертві хотів зателефонувати своєму начальнику повідомити, що сталося, в нього з рук впав телефон і розбився. ОСОБА_13 телефон теж розбився. Після цього він забрав з салону автомобіля гроші, які опломбовані в сумках не були, висипав їх в кульок, кинув туди ж свій пістолет, пістолет ОСОБА_13 та пішов по лісосмузі. В той час він нічого не розумів, блукав по полях. Гроші забрав, щоб їх не викрали, так як розумів, що несе за них відповідальність. Пістолет ТТ викинув, відійшовши від автомобілю. Потім полями йшов в сторону м. Зеленодольська, заблукав, переночував в лісосмузі. 16.07.2013 р. продовжив йти до м. Зеленодольська, де хотів розповісти про все працівникам міліції. На ринку купив собі води та сорочку, його сорочка була брудна, в нього було 50 грн. його грошових коштів, ще він взяв 30 грн. з сумки, так як не вистачало на покупку. Близько 12.00 год. 16.07.2013 р. він був затриманий працівниками «Беркуту». Визнає вину частково, оскільки наміру вбивати ОСОБА_15 та ОСОБА_13 в нього не було, постріли здійснював не прицілюючись, внаслідок сильного душевного хвилювання, злякавшись за своє життя, в нього не було корисного мотиву та умислу, гроші та пістолет забрав, щоб зберегти їх та здати до правоохоронних органів, у скоєному злочині щиро розкаявся, цивільний позов визнає.
Спростовуючи доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про непричетність до кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, суд послався на докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, які є допустимими і підстав сумніватися у їх достовірності по справі колегія суддів не вбачає.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена дослідженими та наведеними у вироку доказами, а саме:

- поясненнями потерпілого ОСОБА_11 , який пояснив суду, що з обвинуваченим він не знайомий, в п`ятницю, в липні 2013 р., будучи в нотаріальній конторі при оформленні будинку, він бачився з батьком, а в понеділок сестра в телефонному режимі йому повідомила, що батька вбили;
- поясненнями потерпілої ОСОБА_16 про те, що з ОСОБА_17 знаходилась в цивільному шлюбі. 15.07.2013 р. в нього був день народження, о 08.00 год. він поїхав на роботу, а в обід їй в телефонному режимі повідомили, що його вбили. ОСОБА_13 був доброю, стриманою людиною;
- поясненнями потерпілої ОСОБА_9 , яка суду пояснила, що її чоловік ОСОБА_14 працював інкасатором в ПАТ «Державний ощадний банк України» в м. Кривому Розі. 15.07.2013 р. о 06.45 год. він поїхав на роботу, а близько 18.00 год. її діти повідомили, що ходять слухи, що батька вбили, о 22.00 год. зателефонували з відділення банка і підтвердили факт смерті чоловіка. ОСОБА_14 був доброю неконфліктною людиною;
- поясненнями свідка ОСОБА_18 , який суду пояснив, що він працює інкасатором «Ощадбанку», декілька раз бачив в банку обвинуваченого. 15.07.2013 року бригада інкасаторів, серед яких був він, їхали до м. Зеленодольська, приблизно об 11.00 год., коли їх бригада він, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 їхала по трасі, побачили інкасаторський автомобіль іншої бригади припаркований на узбіччі дороги в напрямку м. Апостолова. Зупинки інкасаторських автомобілів заборонені, однак вони не надали тому значення, а коли поверталися назад, то знову побачили той же автомобіль, на тому ж місці, це їх насторожило. Після цього він відразу зателефонував керівництву, зупинив автомобіль. Він залишився в салоні машини, а ОСОБА_19 та ОСОБА_20 пішли оглянути автомобіль, що стояв, коли повернулися, то повідомили, що двері автомобіля заблоковані, було видно, що водій автомобіля лежить на пасажирському сидінні, після чого було викликано працівників міліції, на той час їм не було відомо склад інкасаторів того автомобіля;
- поясненнями свідка ОСОБА_19 , який суду пояснив, що 15.07.2013 року приблизно о 11.00 год. він разом зі своєю бригадою інкасаторів їздив до м. Зеленодольська, на шляху бачили іншу інкасаторську машину, яка була зупинена на трасі. Коли поверталися назад, то знову побачили той же автомобіль, на тому ж місці. Вони повідомили своє керівництво, зупинилися, після чого він разом з ОСОБА_20 пішли оглянути стоячий автомобіль. ОСОБА_18 знаходився в салоні автомобіля за кермом. Через вікно було видно, що інкасатор-водій лежав схилившись на пасажирське сидіння, голову іншого інкасатора було видно у маленьке віконце, той нахилився вниз обличчям, жоден з них ознак життя не подав. Двері автомобіля були заблоковані, поблизу автомобіля лежала СІМ-карта до телефону, одна куля застрягла в дверях водія. Всередині автомобіля було видно гільзу на вікні. Вони викликали швидку допомогу;
- поясненнями свідка ОСОБА_20 , який суду пояснив, що 15.07.2013 року зранку на території відділення «Державного ощадного банку України» він бачив інкасаторів ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які з сумкою грошових коштів направлялися в свій автомобіль. Через деякий час його бригада інкасаторів поїхала по своєму маршруту до м. Зеленодольськ Апостолівського району. По дорозі вони побачили автомобіль першої бригади, який був зупинений, спершу вони не звернули на це уваги. А, коли приблизно через годину поверталися назад, побачили, що автомобіль продовжує стояти на тому ж місці. Згідно їх посадових інструкцій зупинятися по дорозі заборонено, вони зателефонували керівництву, ті сказали обережно оглянути автомобіль. Він разом з ОСОБА_19 побачили, що водій автомобіля лежав на пасажирському сидінні, у другому відділенні автомобіля інший чоловік лежав вниз обличчям, автомобіль був заблокований, третього інкасатора не було, на вікні в салоні автомобіля лежала гільза. Вони викликали швидку допомогу, працівників міліції, після приїзду яких поїхали;
- поясненнями свідка ОСОБА_23 , яка суду пояснила, що з обвинуваченим проживала в цивільному шлюбі, 15.07.2013 року о 06.45 год. він поїхав на роботу, а близько 16.30 год. їй зателефонувала його сестра, повідомила, що той обвинувачується у вчиненні вбивства. ОСОБА_7 вона знає протягом 15 років, до неї він завжди добре відносився. З квітня 2013 року працевлаштувався в ПАТ «Державний ощадний банк України», до цього також працював інкасатором в інших відділеннях банку. В ОСОБА_7 був при собі закордонний паспорт, він взяв його з собою, щоб на роботі показати, що їздив в Туреччину.
Колегія суддів вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 повною мірою доведена поясненнями потерпілих та свідків, які є послідовними та співпадають між собою. Крім того, допитуючи потерпілих та свідків, суд попередив їх про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України та надав можливість всім учасникам процесу задавати їм питання. Тому колегія суддів не знаходить підстав сумніватися в достовірності їх показів.

Пояснення вказаних потерпілих та свідків, надані ними з дотриманням вимог чинного КПК України, є послідовними та повністю узгоджуються між собою та щодо різних обставин справи, а суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що покази, які вони давали на досудовому слідстві та підтвердили в судовому засіданні правдиві, оскільки знаходяться у взаємозв`язку з іншими об`єктивними письмовими доказами по справі, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду від 15.07.2013 року, згідно якого на ділянці автодороги Кіровоград-Запоріжжя, в районі 182 км + 850 м, між с. Нива Трудова та поворотом на с. Володимирівка Апостолівського району Дніпропетровської області частково на узбіччі правим переднім та заднім колесами знаходиться автомобіль «Ford transit», реєстраційний номер НОМЕР_4 . На корпусі автомобіля емблема «Ощадбанк служба інкасації». При огляді салону автомобіля з вулиці, без відкриття дверей виявлено людину чоловічої статі, одягненого в світлого кольору шведку та штани сірого кольору…, в позі сидячого за водійським сидінням, обличчям повернутий до сидіння пасажира. На сидінні, руці, голові чоловіка видніються плями червоного кольору. Автомобіль стоїть в напрямку до м. Апостолове. На відстані двох метрів від пасажирських дверей виявлено сім-карту «Київстар». На відстані 3-х метрів знаходиться внутрішня частина мобільного телефону «Нокіа», на відстані 18 м від автомобіля виявлено батарею від мобільного телефону (том 1 а.кп.10-16);
- протоколом огляду трупа від 15.07.2013 року та протоколом огляду місця події від 17.07.2013 року, згідно яких в салоні автомобіля на сидінні водія виявлено труп ОСОБА_13 , розташований в напівлежачому положенні на правому боці, обличчям в бік сидіння пасажира. На сидінні, де розташована голова трупа, наявні рожево-червоні згортки крові. На боковій поверхні лівого рукава наскрізь пошкодження тканини. В кишені бронежилету знаходився пістолетний магазин з патронами у кількості 8 штук, службове посвідчення АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_13 , та посвідчення-дозвіл на зброю. На лівій кісті, голові та обличчі наявна приривчаста волога рожево-червона речовина, схожа на кров. В салоні автомобіля за водійським сидінням виявлено труп ОСОБА_14 , який знаходився на підлозі салону, в лежачому положенні на правому боці. Ноги направлені в сторону водійського сидіння, голова до входу в салон. Під трупом на підлозі салону велика кількість вологої речовини темно-червоного кольору, схожої на кров. Сорочка просякнута підсохлою речовиною буро-червоного кольору. В салоні автомобіля виявлено три інкасаторські сумки, одна порожня, в іншій знаходиться банкнота номіналом 200 грн., в третій сумці банківська документація. Напроти стойки правих передніх дверей на відстані 25 см від автомобіля виявлена гільза жовтого кольору, 9 мм Makarov. На дні гільзи, на капсулі наявний слід від удару бойка. Аналогічні гільзи виявлені в кишені правих дверей автомобіля, між порогом та сидінням автомобіля в калюжі бурого кольору, на правому сидінні в речовині бурого кольору, біля лівого краю сидіння, між переднім лівим сидінням та коробкою передач, в ніші над водійським сидінням, між переднім правим сидінням та стойкою. На правому передньому сидінні виявлено гільзу 9,8 мм з маркуванням SNB 762х25. Аналогічні гільзи виявлено біля переднього лобового скла, на підлозі біля водійського сидіння, між лівим переднім сидінням та коробом коробки передач, на лівому передньому сидінні під подушкою, на обшивці рами віконця за водійським сидінням. На внутрішній поверхні лівих передніх дверей виявлено деформовану кулю з оболонкою жовтого кольору, діаметром 8-10 мм, на хвостовій частині кулі є сліди від чотирьох нарізів. При демонтажі дверей з під них виявлено таку ж деформовану кулю. Аналогічну кулю виявлено в спеціальному відділені салону праворуч від входу на підлозі. Там же на підлозі виявлено пружину та подавач від пістолету «Форт». На підлозі біля правих дверей виявлено деформований фрагмент оболонки кулі з жовтого металу. На підлозі автомобіля виявлено чотири деформовані кулі калібру 7,62 мм зі сталевим осереддям та слідами 4 нарізів. Між стінкою та сидінням на підлозі виявлено осереддя зі сталі та оболонка кулі калібру 7,62 мм. На сидінні в салоні знаходяться фрагмент від магазину пістолету «Форт», на підлозі деформований фрагмент металу схожого на свинець, фрагменти оболонки куль та металевих осередків. На підголівнику правого переднього сидіння та інших деталях салону автомобіля наявні навскрізні та інші механічні пошкодження. В салоні, в кобурі ОСОБА_14 , яка знаходиться в нього на поясі, виявлено пістолет «Форт 17», в магазині 12 патронів (том 1 а.кп.18-44, том 2 а.кп.47-48);
- протоколом огляду від 15.07.2013 року, яким оглянуто територію автодороги Кіровоград-Запоріжжя, 182 км, з правого боку в напрямку м. Апостолове на полі виявлено слід низу взуття чоловічого розміром 31 см (том 1 а.кп.47-52);
- протоколом огляду місця події від 16.07.2013 року, згідно якого в 275 м. від автодороги, в полі, серед скошеної стерні знайдено аркуш паперу сірого кольору у вигляді бланку накладної до сумки з грошовою виручкою, графи якої заповнено рукописним текстом: «15 июня 2013 року ООО «Раннтье» сума 799,03 грн.». В 17 м від аркушу знаходиться купюра національного банку номіналом 1 грн. Неподалік виявлена порожня кобура зі шкіри чорного кольору. В 10 см від кобури знаходиться магазин від пістолету ТТ. В 5 метрах знаходиться порожній магазин до ВЗ «Пістолет Макарова». В 2-4 метрах на північ знаходиться ВЗ «ТТ», без магазину (том 1 а.кп.53-66);
- висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_13 від 16.07.2013 року та додаткової судово-медичної експертизи від 14.08.2013 року, за якими встановлено тілесні ушкодження у вигляді сліпого вогнепального поранення голови, яке починається вхідною шкіряною раною у тім`яній області ліворуч, від якої відходить рановий канал довжиною не менше 25 см у напрямку зверху-вниз, справа-наліво, на своєму шляху пошкоджує м`які покривні тканини голови з утворенням крововиливу, кістки склепіння лицьового та основи черепа, тверду мозкову оболонку, ліві лобно-скроневі частки головного мозку, м`які тканини шиї, де сліпо закінчується стороннім тілом (кулькою неправильно овальної форми з жовтого металу); наскрізного вогнепального поранення обличчя; наскрізного вогнепального поранення правого плеча, яке починається вхідною шкіряною раною на зовнішній його поверхні від якої відходить прямолінійний рановий канал у напрямку знизу-вверх, справа-наліво, на своєму шляху ушкоджує підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини плеча, де закінчується вихідною раною на внутрішній поверхні правого плеча; сліпого вогнепального поранення правого плеча, яке починається вхідною шкіряною раною на зовнішній поверхні правого плеча у верхній його третині, від якої відходить прямолінійний рановий канал у напрямку зверху-вниз, дещо справа-наліво, на своєму шляху ушкоджує підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини плеча, плечову кістку, де сліпо закінчується сторонніми тілами; наскрізного вогнепального поранення правого плеча, яке починається вхідною шкіряною раною на зовнішній поверхні правого плеча у верхній його третині, від якої відходить прямолінійний рановий канал у напрямку справа-наліво, дещо знизу-вверх, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини плеча, де закінчується вихідною раною на передній поверхні правого плеча; сліпого вогнепального поранення правої поверхні грудної клітки, яке починається вхідною шкіряною раною на правій бічній поверхні грудної клітки по задньопахвинній лінії в проекції 8-го міжребер`я, від якої відходить рановий канал у напрямку справа-наліво, зверху-вниз, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, міжреберні м`язи та пристінкову плевру в проекції 8-го міжребер`я, жирову клітковину правої нирки, праву частку печінки, жирову клітковину лівої нирки, пристінкову плевру та міжреберні м`язи в проекції 10-го міжребер`я ліворуч, де сліпо закінчується стороннім тілом у підшкірно-жирову клітковині лівої бічної поверхні черевної стінки; наскрізного вогнепального поранення лівого плеча, яке починається вхідною шкіряною раною, від якої відходить прямолінійний рановий канал у напрямку справа-наліво, знизу-вверх, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини плеча, де закінчується вихідною раною на задній поверхні лівого плеча; сліпого вогнепального поранення шиї, яке починається вхідною шкіряною раною на правій бічній поверхні шиї, від якої відходить рановий канал у напрямку справа-наліво, зверху-вниз, ззаду-наперед, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини шиї праворуч, стравохід, проникає в ліву плевральну порожнину, ушкоджує ліву легеню, 4-те ребро по біля хребетній лінії та сліпо закінчується стороннім тілом (кулькою з жовтого металу) в м`яких тканинах задньої поверхні грудної клітки; саден на правій бічній поверхні шиї у верхній її третині, на передній поверхні правого плеча у верхній його третині з розповсюдженням на передню поверхню грудної клітки праворуч.
Смерть ОСОБА_13 настала від несумісного з життям сліпого вогнепального поранення голови у вигляді розтрощення кісток черепу з розчавленням та розмізченням речовини головного мозку, що підтверджується наявністю ушкоджень та даних додаткових методів дослідження.
Всі виявлені при судово-медичній експертизі трупа тілесні ушкодження прижиттєві.
Тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних поранень голови, шиї, тулуба та кінцівок, заподіяні при пострілах зі вогнепальної ручної зброї, компактними снарядами, що мали високу кінетичну енергію і пробивну дію.
Тілесні ушкодження у вигляді сліпих вогнепальних поранень голови, шиї, грудної клітки, правого плеча відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості.
Смерть потерпілого настала, за 6-8 годин до моменту складання протоколу виявлення трупу.
При порівнянні судово-медичних даних про механізм заподіяння виявлених у постраждалого ОСОБА_13 тілесних ушкоджень з даними, отриманими в ході проведення слідчого експерименту про спосіб заподіяння тілесних ушкоджень, проведеного за участю судово-медичного експерта та підозрюваного ОСОБА_7 , будь-яких суттєвих суперечок не виявлено, тобто тілесні ушкодження могли виникнути при механізмі вказаному ОСОБА_7 в ході досудового слідства, коли підсудний повністю визнавав свою вину (том 1 а.кп.96-107, том 2 а.кп.204-205);
- висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_14 від 16.07.2013 року та додаткової судово-медичної експертизи від 14.08.2013 року, згідно якого виявлено тілесні ушкодження у вигляді: наскрізного вогнепального поранення правого плеча, яке починається вхідною шкіряною раною на зовнішній поверхні правого плеча у середній його третині, від якої відходить прямолінійний рановий канал у напрямку спереду-назад, знизу-вверх, справа-наліво, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини плеча, плечову кістку та закінчується вихідною раною на внутрішній поверхні правого плеча; наскрізного вогнепального поранення правого плеча, яке починається вхідною шкіряною раною на зовнішній поверхні правого плеча у середній його третині, від якої відходить прямолінійний рановий канал у напрямку ззаду-наперед, зверху-вниз, справа-наліво, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини плеча та закінчується вихідною раною на внутрішній поверхні правого плеча; наскрізного вогнепального поранення правого передпліччя, яке починається вхідною шкіряною раною на зовнішній поверхні правого передпліччя у середній його третині, від якої відходить прямолінійний рановий канал у напрямку дещо зверху-вниз, справа-наліво, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини передпліччя та закінчується вихідною раною на передній поверхні правого передпліччя; наскрізного вогнепального поранення лівого передпліччя, яке починається вхідною шкіряною раною на зовнішній поверхні лівого передпліччя у середній його третині, від якої відходить прямолінійний рановий канал у напрямку спереду-назад, знизу-вверх, справа-наліво, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини передпліччя та закінчується вихідною раною на зовнішній поверхні лівого передпліччя; двох сліпих вогнепальних поранень лівої гомілки, які починаються вхідними шкіряними ранами на зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, від яких відходять прямолінійні ранові канали у напрямку знизу-вверх, зліва-направо, на своєму шляху пошкоджують підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини гомілки, де сліпо закінчуються сторонніми тілами у м`яких тканинах гомілки; наскрізного вогнепального поранення правої бічної поверхні грудної клітки, яке починається вхідною шкіряною раною на правій бічній поверхні грудної клітки, від якої відходить рановий канал у напрямку спереду-назад, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, міжреберні м`язи в проекції 3-го міжребер`я, праву легеню, пристінкову плевру та міжреберні м`язи 4-го міжребер`я по біляхребетній лінії праворуч та закінчується вихідною раною на задній поверхні тулуба; наскрізного вогнепального поранення передньої поверхні грудної клітки праворуч, яке починається вхідною шкіряною раною на передній поверхні грудної клітки праворуч, від якої відходить рановий канал у напрямку справа-наліво, спереду-назад, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, міжреберні м`язи в проекції 7-го міжребер`я, ліву частку печінки, міжреберні м`язи та 10-те ребро ліворуч по задньопахвинній лінії та закінчується вихідною раною на лівій бічній поверхні грудної клітки; наскрізного вогнепального поранення передньої поверхні грудної клітки праворуч, яке починається вхідною шкіряною раною на передній поверхні грудної клітки праворуч по середньоключичній лінії, від якої відходить рановий канал у напрямку справа-наліво, дещо спереду-назад, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, міжреберні м`язи в проекції 5-го міжребер`я, проникає в плевральну порожнину, ушкоджує серцеву сорочку, серце, пристінкову плевру та міжреберні м`язи 8-го міжребер`я ліворуч та закінчується вихідною раною на лівій бічній поверхні грудної клітки по передньопахвинній лінії; сліпого вогнепального поранення на передній поверхні грудної клітки, яке починається вхідною шкіряною раною на передній поверхні грудної клітки по центру, від якої відходить рановий канал у напрямку спереду-назад, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, грудину, проникає в плевральну порожнину та сліпо закінчується в пара аортальній клітковині стороннім тілом (кулькою з жовтого металу); наскрізного вогнепального поранення передньої поверхні грудної клітки по центру, яке починається вхідною шкіряною раною передньої поверхні грудної клітки по центру, від якої відходить рановий канал у напрямку справа-наліво, дещо спереду-назад, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, грудину, проникає в ліву плевральну порожнину, ушкоджує пристінкову плевру, 4-те ребро ліворуч по передньопахвинній лінії та закінчується вихідною раною на лівій бічній поверхні грудної клітки по передньопахвинній лінії; наскрізного вогнепального поранення лівого плеча, яке починається вхідною шкіряною раною на передній поверхні лівого плеча, від якої відходить рановий канал у напрямку справа-наліво, спереду-назад, зверху-вниз, на своєму шляху пошкоджує підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини плеча та закінчується вихідною раною на зовнішній поверхні лівого плеча; наскрізного вогнепального поранення на задній поверхні тулуба, яке починається вхідною шкіряною раною на задній поверхні тулуба, від якої відходить прямолінійний рановий канал у напрямку справа-наліво, на своєму шляху ушкоджує підшкірно-жирову клітковину, та закінчується вихідною раною на задній поверхні тулуба; садна на правій бічній поверхні черевної стінки. Смерть ОСОБА_14 , настала від чисельних вогнепальних поранень тулуба, верхніх та нижніх кінцівок з ушкодженням правої легені, серця, печінки, які ускладнилися розвитком гострої крововтрати, що підтверджується наявністю ушкоджень та даними додаткових методів дослідження. Всі виявлені тілесні ушкодження прижиттєві.
Тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних поранень тулуба та верхніх кінцівок заподіяні при пострілах із вогнепальної ручної зброї компактними (поодинокими) снарядами, що мали високу кінетичну енергію і пробивну дію.
Тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних ушкоджень на зовнішній поверхні лівої гомілки заподіяні компактними атиповими осколковими снарядами.
Тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних поранень тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості та знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.
Враховуючи причину смерті, ступінь виразності посмертних змін можна вважати, що смерть потерпілого настала за 6-9 годин до моменту складання протоколу огляду трупа, на місці його виявлення.
При порівнянні судово-медичних даних про механізм заподіяння виявлених у постраждалого ОСОБА_14 тілесних ушкоджень з даними, отриманими в ході проведення слідчого експерименту про спосіб заподіяння тілесних ушкоджень, проведеного за участю судово-медичного експерта та підозрюваного ОСОБА_7 , будь-яких суттєвих суперечень не виявлено, тобто тілесні ушкодження могли виникнути при механізмі вказаному ОСОБА_7 (том 1 а.кп.110- 122, том 2 а.кп.200-201);
- посадовою інструкцією інкасатора сектору інкасації коштів та перевезення валютних цінностей відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанку», на підставі якої ОСОБА_7 виконував обов`язки інкасатора водія автотранспортних засобів сектору інкасації коштів та перевезення валютних цінностей відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей (том 1 а.кп.189-195, 208, 214);
- договором про повну індивідуальну відповідальність від 01.04.2013 року та 03.06.2013 року, відповідно до якого на ОСОБА_7 , який займав посаду інкасатора сектору інкасації коштів та перевезення валютних цінностей м. Кривого Рогу відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», покладено повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених йому установою банку цінностей та їх рух (том 1 а.кп.206-207, 212-213);
- протоколом огляду затриманого ОСОБА_7 від 16.07.2013 року, з якого вбачається, що в ході огляду речей, які знаходилися при ОСОБА_7 , в поліетиленовому пакеті виявлено пістолет ПМ серії НОМЕР_2 , 1972 року випуску; магазин № НОМЕР_6 з 6 патронами 9 мм; в стволі пістолету знаходився один патрон. На бетонному покритті виявлено грошові купюри номіналом 100 грн. 97 штук, по 10 грн. 7 штук, по 50 грн. 2 штуки, по 20 грн. 3 штуки, по 2 грн. 6 штук, по 5 грн. 1 штука, по 1 грн. 4 штуки, долари США номіналом по 100 8 купюр та розмінна монета. Там же, на бетонному покритті виявлено гаманець чорного кольору, в якому було 5 купюр по 100 грн., 1 купюра 50 грн., 2 купюри по 5 грн., 1 купюра по 2 грн., 2 купюри по 1 грн. Біля гаманця знаходиться складний ніж. В полімерному мішку встановлено та оглянуто грошові купюри, які запаковані до спеціального криміналістичного пакету, для подальшого детального огляду. При огляді вилучена чоловіча сорочка темного кольору та носовик синього кольору (том 2 а.кп.3-6);
- висновком судово-медичної експертизи від 16.07.2013 року, якою встановлено, що будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про наявність у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не виявлено (том 2 а.кп.33-34);
- протоколом слідчого експерименту від 17.07.2013 року, за участю підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_24 , спеціалістів, статистів та понятих, згідно якого ОСОБА_7 показав та розповів всі обставини, при яких він заподіяв вогнепальні поранення ОСОБА_11 та ОСОБА_14 при зупинці інкасаторського автомобіля на узбіччі автодороги Кіровоград-Запоріжжя, після чого взяв пакет з грошима та направився в лісосмугу (том 2 а.кп.35- 42);
- протоколом огляду від 17.07.2013 року, з якого вбачається, що в полі на відстані 49 м від лісосмуги в районі 182 км автодороги Кіровоград-Запоріжжя виявлено ключ від автомобіля «Форд» та ремінець від кобури (том 2 а.кп.43-46);
- протоколом огляду від 17.07.2013 року, яким зафіксовано результати огляду грошових коштів різноманітними купюрами, які були вилучені при затриманні ОСОБА_7 на загальну суму 500 516 грн. 41 коп. та 900 доларів США, патрон з пістолета Макарова, гаманець, таблетки, ремінь, документи на ім`я ОСОБА_7 , в тому числі паспорт громадянина України та закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_7 (том 2 а.кп.50-56, 61-63);
- висновком стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, відповідно до якого ОСОБА_7 в період інкримінованого йому діяння хронічним душевним захворюванням, недоумством, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності або іншим хворобливим порушенням психічної діяльності не страждав. За своїм психічним станом в період інкримінованого йому діяння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, будь-яким психічним захворюванням не страждає. За своїм психічним станом на цей час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру, не потребує. ОСОБА_7 у стані фізіологічного афекту не знаходився (том 2 а.кп.78-81);
- висновком від 16.08.2013 року про наявність вибухових речовин, згідно якого на наданих на дослідження змивах долоней та обличчя ОСОБА_7 , а також на одній сорочці (з геометричними фігурами у формі квадратів та прямокутників чорного, бежевого та коричневого кольорів), виявлені сліди дифеніламіну, який може входити до складу продуктів пострілу (том 2 а.кп.159-165);
- висновком експертизи холодної зброї від 20.08.2013 року, згідно якого, ніж вилучений 16.07.2013 року під час проведення особистого огляду ОСОБА_7 , виготовлений заводським способом, являється предметом господарчо-побутового призначення, а саме: складним кишеньковим ножем, та до категорії холодної зброї, не відноситься (том 2 а.кп.193-195);
- книгою обліку видачі і прийняття вогнепальної зброї, з якої вбачається, що 15.07.2013 року ОСОБА_14 отримав для виконання посадових обов`язків, вогнепальну зброю марки «Форт» № НОМЕР_3 , ОСОБА_7 марки ПМ № ИР 293, ОСОБА_13 пістолет марки НОМЕР_7 (том 2 а.кп.208-209);
- висновком комплексної судово-балістичної експертизи та експертизи вибухових речовин та продуктів пострілу від 02.09.2013 року, якою встановлено, що пошкодження на наданих для дослідження об`єктах, а саме: автомобілі «Ford Transit Connect», державний номерний знак НОМЕР_4 ; бронежилеті ОСОБА_13 , сорочці синього кольору; джинсових брюках, сорочці сірого кольору, являються вогнепальними пошкодженнями.
Пошкодження могли бути утворені внаслідок пострілів з 9 мм пістолету конструкції Макарова (ПМ) чи 7,62 мм пістолету конструкції Токарева (ТТ), проте вирішити питання в категоричній формі не має можливості у зв`язку з тим, що в пошкодженнях не відобразилися індивідуальні ознаки снарядів, що їх утворили.
На момент дослідження на бронежилеті ОСОБА_13 , сорочці синього кольору, джинсових брюках сірого кольору та сорочці сірого кольору виявлені сліди дифеніламіну, який може бути віднесений до продуктів пострілу (том 3 а.кп.4-12);
- висновком судово-балістичної експертизи від 02.09.2013 року, якою встановлено, що пістолет серії НОМЕР_8 , вилучений 16.07.2013 року під час проведення огляду ділянки місцевості, розташованої у лісосмузі через поле від місця скоєння вбивства ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , являється 7,62 мм самозарядним пістолетом, конструкції Токарєва, зразку 1933 року, «ТТ» серії НОМЕР_8 , 1939 року виготовлення та відноситься до категорії нарізної вогнепальної зброї.
Пістолет придатний до стрільби.
Пістолет серії НОМЕР_2 , вилучений 16.07.2013 року під час проведення особистого огляду речей підозрюваного ОСОБА_7 , являється 9 мм самозарядним пістолетом конструкції Макарова (ПМ) серії ИР № 2523, 1972 р. виготовлення, калібру 9 мм (ПМ).
Пістолет придатний до стрільби.
Пістолет, № НОМЕР_3 , вилучений під час огляду місця події від 15.07.2013 року у автомобілі «Ford Transit Connect», д/н НОМЕР_9 , являється самозарядним пістолетом моделі «Форт-17», № НОМЕР_3 , калібру 9 мм (ПМ), виробництва України та відноситься до категорії нарізної вогнепальної зброї.
Пістолет придатний до стрільби.
40 патронів: 8 патронів знаходилися в магазині № НОМЕР_10 ; 6 патронів знаходилися в магазині до пістолету ПМ; один патрон знаходився у патроннику пістолету ПМ і 1 патрон знаходився у сумці з грошима; 24 патрони надійшли для дослідження з пістолетом «Форт-17», № НОМЕР_3 , являються: 32 патрони 9 мм патрони до пістолетів конструкції Макарова та Стєчкіна. Дані патрони призначено для стрільби з нарізної вогнепальної зброї пістолетів конструкції Макарова (ПМ), Стєчкіна (АПС), «Форт», а також можуть використовуватись в якості патронів-замінників у пістолетах моделей «РА-63», «Р-64», «RК-59», «R-61».
Патрони придатні до стрільби.
8 патронів являються 7,62 мм патронами до пістолетів зразку 1930-1933 рр., конструкції Токарєва (ТТ). Дані патрони відносяться до категорії бойових припасів та призначені для стрільби з військової нарізної вогнепальної зброї, калібру 7,62 мм (пістолетів зразку 1930-1933 рр., конструкції Токарєва (ТТ), пістолетів-кулеметів ППД, ППШ, ППС та інші.
Патрони придатні для стрільби.
7 (сім) гільз з пакетів №№0657464, 0657466, 0657467, 0657460, 0657461, 0657462, 0657463, вилучені 15.07.2013 року на ділянці автодороги Кіровоград Запоріжжя, 182 км + 900 м, є складовою частиною патронів стріляними гільзами патронів калібру 7,62 мм, іноземного (три гільзи з маркуванням «S&В 7,62х25») та вітчизняного виробництва (чотири гільзи з маркуванням «38 88»), дані патрони призначені для стрільби з пістолетів конструкції Токарєва зразка 1930-1933 рр., а також з військової нарізної вогнепальної зброї: пістолетів-кулеметів ППД, ППШ, ППС.
Результати порівняльного дослідження дають підстави для висновку про те, що досліджені 8 гільз стріляні з однієї одиниці зброї калібру 7,62 мм пістолету конструкції Токарева (ТТ).
8 (вісім) гільз з пакетів №№0657469, 0657471, 0657472, 0657473, 0657468, 0657470, 0657474, 1456968 вилучені 15.07.2013 року на ділянці автодороги Кіровоград Запоріжжя, 182 км + 900 м, є складовою частиною патронів стріляними гільзами патронів калібру 9 мм, виробництва Росії, до пістолетів Макарова та Стечкіна. Ці патрони належать до категорії бойових припасів і призначені для стрільби з нарізної вогнепальної зброї: пістолетів конструкції Макарова (ПМ), Стечкіна (АПС), Форт, РА63, Р 64, RК 59 та інші.
Результати порівняльного дослідження дають підстави для висновку, що досліджені 8 гільз стріляні з однієї одиниці зброї калібру 9 мм, пістолету конструкції Макарова (ПМ).
Встановити чим саме є 13 металевих фрагментів вилучених 15.07.2013 року на ділянці автодороги Кіровоград Запоріжжя, 182 км + 900 м, не надається можливим у зв`язку з їх деформацією та невеликим розміром.
Вилучені 15.07.2013 року на ділянці автодороги Кіровоград Запоріжжя, 182 км + 900 метрів: два предмети металу сірого кольору, можуть бути сердечниками куль пістолетних патронів, калібру 7,62 мм до пістолету зразка 1930-1933 рр., конструкції Токарева. Ці патрони призначені для стрільби з військової нарізної вогнепальної зброї: пістолетів конструкції Токарева, зразка 1930-1933 рр., а так само з пістолетів-кулеметів ППД, ППШ, ППС; два предмети можуть бути фрагментами оболонок куль патронів калібру 7,62 мм до пістолету зразка 1930-1933 рр., конструкції Токарева. Ці патрони призначені для стрільби з військової нарізної вогнепальної зброї: пістолетів конструкції Токарева, зразку 1930-1933 рр.; три металевих предмети можуть бути деформованими фрагментами оболонок куль; вісім гільз калібру 9 мм стріляні з пістолету серії НОМЕР_2 , калібру 9 мм, вилученого 16.07.2013 року під час проведення особистого огляду речей підозрюваного ОСОБА_7 ; дві кулі калібру 7,62 мм є стріляними з пістолету «ТТ» серії НОМЕР_8 , калібру 7,62 мм.
Сім гільз калібру 7,62 мм стріляні з пістолету серії НОМЕР_8 , калібру 7,62 мм, вилученого 16.07.2013 року під час проведення огляду ділянки місцевості, розташованої у лісосмузі через поле від місця скоєння вбивства.
Дві кулі калібру 9 мм, вилучені 15.07.2013 року на ділянці автодороги Кіровоград Запоріжжя, 182 км + 900 м, та одна куля калібру 9 мм, вилучена при медичному дослідженні трупа ОСОБА_13 стріляні з пістолету конструкції Макарова «ПМ», серії НОМЕР_2 , калібру 9 мм, вилученого 16.07.2013 року під час проведення особистого огляду речей підозрюваного ОСОБА_7 .
П`ять предметів, вилучених при медичному дослідженні ОСОБА_13 , є: двома кулями патрону 9 мм до пістолету Макарова та Стечкіна; однією кулею патрону калібру 7,62 мм пістолетів конструкції Токарева, зразка 1930-1933 рр.; двома металевими фрагментами.
Дві кулі калібру 9 мм та одна куля калібру 7,62 мм для ідентифікації не придатні у зв`язку зі змінами, що зазнала поверхня куль, на якій відобразилися сліди від каналу зброї через дію на неї агресивного середовища. Встановити чим саме є два металеві фрагмента не надається можливим у зв`язку з їх деформацією та невеликим розміром.
Пружина з подавачем, вилучені під огляду місця події від 15.07.2013 року у автомобілі «Ford Transit Connect», д/н НОМЕР_9 є частинами магазину до пістолетів «Форт 17» (том 3 а.кп.17-39).
Посилання в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника на те, що ОСОБА_7 , без достатніх на те доказів, було незаконно засуджено за ст.ст.187 ч.4, 115 ч.2 п.1, 6, 8, 262 ч.3, 263 ч.1 КК України, на думку колегії суддів є необґрунтованими, та такими, що повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження, з яких видно, що події кримінальних правопорушень, кримінальна відповідальність за які передбачена чинним Кримінальним кодексом України та вина ОСОБА_7 у їх скоєнні знайшли своє повне підтвердження в сукупності доказів, які в суді першої інстанції належним чином перевірено та оцінено, в тому числі з точки зору їх достовірності.

У відповідності з вимогами ст.374 КПК України, в мотивувальній частині вироку суд першої інстанції проаналізувавши зібрані по справі докази обґрунтував правильність висновків щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено та навів мотиви, по яким не прийняв до уваги доводи сторони захисту щодо відсутності вини останнього, правильно кваліфікувавши дії обвинуваченого за:

- ст.187 ч.4 КК України, за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), спрямованого на заволодіння майном в особливо великих розмірах, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень;
- ст.115 ч.2 п.1, 6, 8 КК України, за ознаками умисного вбивства двох осіб, з корисливих мотивів, у зв`язку з виконанням цими особами службового обов`язку;
- ст.262 ч.3 КК України, за ознаками розбою з метою викрадення вогнепальної зброї і бойових припасів;
- 263 ч.1 КК України, за ознаками носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом порядку.

На думку колегії суддів, сукупності викладених у вироку доказів достатньо для того, щоб зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому злочинів, навіть при не визнані останнім своєї вини.

Судом першої інстанції чітко встановлено склад злочинів у тому числі їх об`єктивну сторону. Колегія суддів звертає увагу на те, що ні з боку захисту, ні з боку обвинуваченого не було надано додаткових доказів, не було заявлено обґрунтованих клопотань про необхідність дослідження додаткових доказів як у суді першої інстанції, так і не надходило обґрунтованих клопотань про дослідження доказів у суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що безпідставними є вимоги апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про перекваліфікацію його дій на ст.ст.36 ч.2, 118, 263 ч.1, 262 ч.1 КК України та виправдання за ст.ст.187 ч.4, 115 ч.2 п.1, 6, 8, 262 ч.3 КК України, з наступних підстав.

Пославшись на конкретні обставини кримінального провадження, суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення злочину, під час його скоєння і після давала підстави визнати, що він мав умисел саме на вбивство потерпілих.

Згідно ч.1 ст.36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Відповідно до ч.3 ст.36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.
Відповідно до положень п.п.2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №1 «Про судову практику в справах про необхідну оборону», при з`ясуванні наявності загрози посягання необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.
Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.
Фактичними обставинами справи встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 здійснив 8 пострілів в життєво важливі органи потерпілого ОСОБА_13 та 8 пострілів в життєво важливі органи потерпілого ОСОБА_14 . Вказаний факт не заперечувався ані самим обвинуваченим, ані його захисником.
Крім того, ОСОБА_7 здійснив постріли потерпілому ОСОБА_13 у життєво важливі ділянки тіла голову, обличчя, праве та ліве плече, шию (куля при цьому пострілі пройшла через стравохід та ліву легеню), праву поверхню грудної клітини (куля при цьому пострілі пройшла через обидві нирки та праву частку печінки). Потерпілому ОСОБА_14 праве та ліве плече, праве та ліве передпліччя, два постріли в ліву гомілку, праву бічну поверхню грудної клітини (куля при цьому пострілі пройшла через праву легеню), два постріли в передню поверхню грудної клітини праворуч (куля при цьому пострілі пройшла через ліву частку печінки, серцеву сорочку, серце), передню поверхню грудної клітини.
Один постріл потерпілому ОСОБА_14 був здійснений обвинуваченим в задню поверхню тулуба, тобто в той час коли потерпілий знаходився спиною до нього та не міг чинити йому опір і не застосовував по відношенню до нього будь яких активних дій.
Згідно матеріалів кримінального провадження, як досудовим, так і судовим слідством було встановлено, що потерпілі знаходились при виконанні своїх службових обов`язків та були одягнуті в бронежилети.
Колегія суддів приходить до висновку, що здійснюючи таку кількість пострілів та приймаючи до уваги їх локалізацію, а саме той факт, що поранення у потерпілих знаходяться саме в тих місцях, які не захищає бронежилет (голова, шия, плечі, руки та ноги), обвинувачений ОСОБА_7 мав умисел саме на вбивство обох потерпілих і не вбачає в його діях будь-яких ознак самозахисту та перевищення мір необхідної оборони.
Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції з приводу того, що здійснюючи таку кількість пострілів в потерпілих, обвинувачений не міг не усвідомлювати особливо небезпечний характер таких дій і їх можливі наслідки у виді смерті потерпілих.
Стороною захисту та самим обвинуваченим не було надано жодних доказів, що з боку потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 було вчинено будь-які дії в бік обвинуваченого, які б надали йому підстави вважати, що потерпілі якимось чином загрожують його життю.
Виходячи з аналізу даних, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження колегія суддів приходить до висновку, що характер, послідовність, динамічність дій обвинуваченого, його поведінка до, після та під час вчинення кримінальних правопорушень, локалізація та тяжкість тілесних ушкоджень у потерпілих, механізм їх спричинення, знаряддя злочину, свідчать про те, що він мав прямий умисел на позбавлення життя потерпілих та вчинив для цього всі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що потягнуть їх смерть.

Також, оцінюючи суб`єктивну сторону складу злочину, суд, як видно з вироку, обґрунтовано послався на те, що обвинувачений ОСОБА_7 мав прямий умисел на позбавлення потерпілих життя, оскільки він усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав і свідомо допускав настання їх смерті. За таким ознаками суд правильно кваліфікував такі дії обвинуваченого за п.1, 6, 8 ч.2 ст.115 КК України.

Таким чином, підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_7 , як про це зазначено в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника, колегією суддів не встановлено.

Крім того, відповідно до ст.24 КК України та положень п.п.5, 10, 12, 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Дії, передбачені п.1 ч.2 ст.115 КК України, кваліфікуються за умови, що убивство осіб охоплювалось єдиним умислом винного. Для такої кваліфікації не має значення, яким мотивом керувався винний і чи був він однаковим при позбавленні життя кожного з потерпілих.

Таким чином, твердження апеляцій обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 з приводу того, що обвинувачений стріляв в потерпілого ОСОБА_13 з метою самозахисту, а в потерпілого ОСОБА_14 при перевищенні меж необхідної оборони є безпідставними, а тому дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за п.1 ч.2 ст.115 КК України.

Згідно п.10 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року №2, за п.6 ч.2 ст.115 КК України, як учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також, коли виник корисливий мотив до початку чи під час вчинення цього злочину.

У разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу, дії винного кваліфікуються за п.6 ч.2 ст.115 КК України і статтею, якою передбачено відповідальність за злочинне заволодіння майном, тобто ч.4 ст.187 КК України.

Отже, колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 також вірно кваліфіковані за п.6 ч.2 ст.115 КК України та ч.4 ст.187 КК України, оскільки при перевірці матеріалів кримінального провадження та досліджених під час судового розгляду доказів було встановлено, що обвинувачений мав саме корисливий мотив вчинення злочинів, про що зазначалося вище колегією суддів. А оскільки вбивства були вчинені ним під час розбійного нападу на потерпілих, його дії також обґрунтовано кваліфіковані за ч.4 ст.187 КК України.

Крім того, будь-яких доводів, які б спростовували висновки досудового та судового слідства в частині відсутності в діях обвинуваченого об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та давали підстави для задоволення вимог апелянтів в частині виправдання ОСОБА_7 за цією статтею, ані в апеляції обвинуваченого, ані в апеляції його захисника не надані, а отже відхиляються колегією суддів, як безпідставні.

Відповідальність за п.8 ч.2 ст.115 КК України за умисне вбивство особи чи її близького родича у зв`язку з виконанням цією особою службового або громадського обов`язку настає, якщо злочин вчинено з метою не допустити чи перепинити правомірну діяльність потерпілого у зв`язку з виконанням ним зазначеного обов`язку, змінити характер останньої, а так само з мотивів помсти за неї незалежно від часу, що минув з моменту виконання потерпілим своїх обов`язків до вбивства.
Колегія суддів також погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за вказаною статтею, оскільки ОСОБА_7 усвідомлював, що його протиправні дії направлені проти осіб, які знаходилися при виконанні своїх службових обов`язків, адже також займав посаду інкасатора в ПАТ «Державний ощадний банк України».
Також, колегія суддів не погоджується з доводами апеляцій обвинуваченого та його захисника з приводу того, що ОСОБА_7 не мав на меті заволодіти грошима, а гроші забрав, щоб ніхто їх не викрав, не мав корисливих мотивів та не планував злочину, не знищував сліди, не втік, хоча мав таку можливість, знаходився неподалік від місця вчинення злочину в стані емоційного струсу.

В цій частині колегія суддів підтримує думку суду першої інстанції, оскільки як видно зі змісту ст.116 КК України, сильним душевним хвилюванням є раптовий емоційний процес, викликаний поведінкою потерпілого, що протікає швидко і бурхливо, та певною мірою впливає на здатність особи усвідомлювати свої дії і керувати ними. Таким, що виник раптово, визнається стан сильного душевного хвилювання, процес виникнення і протікання якого характеризується неочікуваністю, миттєвістю, бурхливістю, швидкоплинністю. Насильство, яке викликає у винного стан сильного душевного хвилювання, обов`язково має бути протизаконним. Протизаконний характер означає, що потерпілий не мав за законом права у даному випадку застосовувати таке насильство.

Крім того, аналогічну думку висловив Пленум ВСУ в п.23 своєї Постанови від 07 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», згідно якої, необхідною умовою кваліфікації дій винного за ст.116 КК України є сильне душевне хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи з боку потерпілого.

Однак, як видно зі змісту апеляційних скарг, скаржниками не надано переконливих доказів, окрім пояснень самого обвинуваченого, які б підтверджували, коли саме та у зв`язку якими конкретними діями потерпілих була нанесена тяжка образа ОСОБА_7 , не наведені переконливі доводи про те, що в результаті протиправних дій потерпілих у обвинуваченого раптово виник стан сильного душевного хвилювання, під час якого він втратив контроль над своїми діями, здатність керувати ними та скоїв вбивство потерпілих.
В той же час, з показів свідків, допитаних під час судового розгляду видно, що обидва потерпілих були добрими, стриманими та неконфліктними особами, що колегія суддів також приймає до уваги.
Крім того, згідно з матеріалами кримінального провадження ситуація, яка передувала вчиненню злочину не супроводжувалась систематичністю знущань потерпілих над ОСОБА_7 , про що не знали оточуючі або їх співробітники, і з приводу чого обвинувачений жодного разу не звертався до міліції чи суду.
Більш того, відповідно до абзацу 3 п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», для з`ясування, чи вчинено діяння в стані сильного душевного хвилювання, суди мають призначати психолого-психіатричну експертизу.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, під час досудового слідства була проведена стаціонарна комплексна судова психолого-психіатрична експертиза відносно ОСОБА_7 . Відповідно до цієї експертизи обвинувачений в період інкримінованого йому діяння хронічним душевним захворюванням, недоумством, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності або іншим хворобливим порушенням психічної діяльності не страждав. За своїм психічним станом в період інкримінованого йому діяння міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, будь-яким психічним захворюванням не страждає. ОСОБА_7 у стані фізіологічного афекту не знаходився (том 2 а.кп.78-81).
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно взяв до уваги висновки цієї експертизи, так як її об`єктивність не викликає сумнівів. Предметом перевірки при наданні висновку чотирма експертами були і матеріали кримінального провадження, і медичні документи. Будь-яких суперечностей чи розбіжностей у висновку експертів не встановлено.
Вказаний висновок є ще одним підтвердженням того, що доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника щодо знаходження обвинуваченого під час вчинення злочинів в стані емоційного струсу суперечать фактичним обставинам справи та є необґрунтованими.
Судом першої інстанції надано належну оцінку й іншим обставинам, які мають значення для юридичної кваліфікації дій обвинуваченого. Зокрема, належним чином враховано, що після скоєння злочину ОСОБА_7 добре пам`ятав та детально описував під час досудового слідства послідовність своїх дій, розповідав як він покинув місце скоєння злочинів, що, на думку колегії суддів, ставить під сумнів вірогідність раптового виникнення сильного душевного хвилювання у ОСОБА_7 під час вчинення вбивств потерпілих.
Також, суттєвим колегія суддів вважає той факт, що обвинувачений фактично втік з місця вчинення злочинів, не залишився охороняти гроші, які, як він стверджує, він не мав умислу викрадати, не викликав швидку медичну допомогу та співробітників міліції, щоб повідомити про вчинене. Всі ці факти в сукупності підтверджують наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 саме корисливого мотиву на вчинення інкримінованих йому злочинів та виключають вчинення їх у стані емоційного струсу, з метою самозахисту чи необхідної оборони.

Також, є безпідставними доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 з приводу того, що суд невмотивовано взяв до уваги лише частину пояснень обвинуваченого, оскільки його пояснення повинні бути покладені в основу вироку, так як він був єдиним очевидцем подій.

В цій частині колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає, що необхідно віднестися критично до пояснень обвинуваченого щодо не вчинення ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки вони не ґрунтується на досліджених під час судового слідства матеріалах кримінального правопорушення, та приходить до висновку, що не визнання ним вини, викликане лише бажанням обвинуваченого ухилитися від кримінальної відповідальності.

Що стосується доводів обвинуваченого з приводу того, що судом в підтвердження його вини було покладено в основу вироку показання свідків, але під час згаданих подій жодних свідків не було, колегія суддів не погоджується з вказаними доводами, оскільки допит свідків проводився згідно норм чинного КПК України.

Так, відповідно до ст.95 ч.1, 5, 6 КПК України, показання це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. Особа дає показання лише щодо фактів, які вона сприймала особисто, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Висновок або думка особи, яка дає показання, можуть визнаватися судом доказом, лише якщо такий висновок або думка корисні для ясного розуміння показань (їх частини) і ґрунтуються на спеціальних знаннях в розумінні статті 101 цього Кодексу.
Як видно з матеріалів кримінального провадження допит свідків проводився з дотриманням вимог згаданої норми закону. Свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 є співробітниками банку та працювали також інкасаторами, як обвинувачений та потерпілі та надали суду пояснення з приводу обставин, за яких ними був виявлений автомобіль іншої бригади інкасаторів у склад якої входили ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Також ними було надано пояснення з приводу того, що автомобіль інкасаторів не має права зупинятися, що їх занепокоїло та завдяки чому ними було виявлено злочин. Тому думка та висновки цих свідків корисні та необхідні суду для ясного розуміння обставин справи.

Що стосується допиту свідка ОСОБА_23 , яка є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_7 , її допит також проводився без будь-яких порушень та правильно був прийнятий до уваги судом першої інстанції на підставі положень п.2 ч.2 ст.88 КПК України, згідно якого докази та відомості, передбачені частиною першою цієї статті, можуть бути визнані допустимими, якщо вони подаються для доказування того, що підозрюваний, обвинувачений діяв з певним умислом та мотивом або мав можливість, підготовку, обізнаність, потрібні для вчинення ним відповідного кримінального правопорушення, або не міг помилитися щодо обставин, за яких він вчинив відповідне кримінальне правопорушення.
Також, не погоджується колегія суддів з доводами апеляції захисника обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу того, що більшість експертних висновків, що прийняті до уваги судом при визнанні його підзахисного винним, не мають доказової цінності, оскільки всі висновки, що містяться в матеріалах кримінального провадження, складені експертами та спеціалістами з дотриманням вимог ст.ст.101, 102 КПК України та оцінені судом без порушень норм ст.94 КПК України.
Що стосується доводів апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу того, що вирок суду першої інстанції був вручений йому з порушенням кримінального процесуального законодавства, оскільки був ухвалений 21 жовтня 2016 року, а вручений не в той же день, як цього вимагає закон, а 28 жовтня 2016 року.
Згідно ч.6 ст.376 КПК України, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.
Так, дійсно, при вивченні матеріалів кримінального провадження, було встановлено порушення судом першої інстанції зазначеної норми закону, оскільки згідно розписки про отримання копії вироку, обвинувачений ОСОБА_7 отримав його 28 жовтня 2016 року (том 6 а.кп.112).

Але, колегія суддів вважає дане порушення несуттєвим та таким, що не впливає на законність вироку, а тим більше, на доказаність вини обвинуваченого.

Отже, по справі відсутні будь-які дані, котрі були б підставою вважати , що при розгляді матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_7 мали місце грубі порушення вимог кримінального процесуального законодавства, про що зазначає в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, які б стали підставою для скасування вироку суду. Тому, доводи скарги про те, що судом були допущені порушення зазначеного характеру, слід також вважати такими, що не заслуговують на увагу.

Вимоги апеляції захисника ОСОБА_6 з приводу призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання за ст.ст.118, 263 ч.1 КК України, не підлягають задоволенню.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження колегія суддів прийшла до висновку про вірність кваліфікації дій обвинуваченого за ст.ст.187 ч.4, 115 ч.2 п.1, 6, 8, 262 ч.3, 263 ч.1 КК України та не знайшла підстав для задоволення апеляцій обвинуваченого та його захисника в частині перекваліфікації дій ОСОБА_7 на ст.ст.118, 263 ч.1 КК України та виправдання за п.п.1, 6, 8 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.262 КК України. Вина у вчиненні інкримінованих йому злочинів повністю підтверджена під час судового слідства.

Колегія суддів вважає, що призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.65 КК України.

Згідно вироку суду, при визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд врахував характер та ступень тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України є особливо тяжкими злочинами (том 6 а.кп.103).

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, а саме з вироку суду, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд врахував всі необхідні дані про особу обвинуваченого для призначення справедливого покарання.

Судом враховані дані про особу ОСОБА_7 , а саме ті обставини, що він вину визнав частково, розкаявся у вчиненому, характеризується задовільно (том 3 а.кп.80).

Крім того, як встановлено колегією суддів, обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий (том 3 а.кп.73), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває (том 3 а.кп.74, 75).

Також колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції з приводу того, що скоюючи злочини обвинувачений діяв цинічно, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, а також невідворотність наслідків його дій, а саме смерті двох осіб.

Суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги пом`якшуючу обставину активне сприяння розкриттю злочину, про яку зазначає в своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, як таку що, на його думку, має суттєво пом`якшити призначене йому покарання, оскільки ця обставина не є такою, що істотно знижує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальних правопорушень.
Крім того, визнання тих чи інших обставин такими, що пом`якшують покарання, являється перевагою суду, відповідно до вимог ст.66 КК України.
В зв`язку з вищевикладеним, на думку колегії суддів, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 достатнє покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належному йому майна, для попередження вчинення ним нових злочинів, тому законних підстав для призначення йому більм м`якого покарання колегія суддів не вбачає.

Будь-яких даних, які б свідчили про упередженість органів досудового слідства чи суду, колегією суддів не виявлено. Під час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження вимоги норм чинного Кримінального процесуального кодексу України було дотримано.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягають задоволенню, а вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити в задоволенні апеляційних скарг захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.187 ч.4, 115 ч.2 п.1, 6, 8, 262 ч.3, 263 ч.1 КК України залишити без змін.

Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4