Дата документу 15.08.2016

Справа № 334/1432/16-к
Провадження № 1-кп/334/199/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2016 року Ленінський районний суду м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , за участю прокурора ОСОБА_4 , за участю захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянув у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження з клопотанням про застосування заходів медичного характеру у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Запоріжжі, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, зареєстрованого і проживаючого у АДРЕСА_1 , ранiше не судимого,

щодо вчинення суспільно-небезпечного діяння за правовою кваліфікацією за ст. 128 КК України,

у с т а н о в и в :

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, з якого вбачається, що 20 листопада 2014 року, приблизно о 15 годинi, знаходячись на перехрестi проспекту Металургiв та вулицi Богдана Хмельницького у м. Запоріжжі, неповнолiтнiй ОСОБА_7 , на гpунті особистих неприязних вiдносин iз малознайомим ОСОБА_8 , дiючи з необережностi, тобто не передбачаючи можливостi настання суспiльно небезпечних наслiдкiв свого дiяння, хоча повинен i міг їх передбачити, пiдiйшов до ОСОБА_8 та стоячи до нього обличчям застосував прийом боротьби кидок через себе, що призвело до того, що в результатi кидка ОСОБА_8 впав на асфальт та вдарився ногами, зокрема колiном лiвої ноги.

Таким чином, в результатi дiй ОСОБА_7 , ОСОБА_8 було спричинено забiй лiвого колiнного суглобу, гертроз (скупчення кpовi у порожнинi суглобу) з розвитком посттравмачної контрактури лiвого колінного суглобу, що у сукупностi, квалiфiкуються як ушкодження середнього ступеня тяжкостi, що не є небезпечними для життя, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я бiльше 21 дня.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру, передавши його на виховання батьків.., так як він не досяг віку, з якого можлива кримінальна відповідальність за вчинене суспільно - небезпечне діяння.

Неповнолітній ОСОБА_7 його адвокат та законний представник підтримали заявлене клопотання прокурора, просили його задовольнити.

Неповнолітні й потерпілий ОСОБА_8 його адвокат та законний представник підтримали заявлене клопотання прокурора.

Заслухавши пояснення сторін, думку прокурора і адвокатів, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у скоєнні ним суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст.128 КК України, а саме у заподіянні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження., доведена поясненнями самого неповнолітнього, даними у судовому засіданні, матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ст.105 КК України, неповнолітні, які вчинили злочин невеликої або середньої тяжкості, можуть бути звільнений судом від кримінальної відповідальності, якщо вони не досягли віку з якого настає кримінальна відповідальність та застосовує примусові заходи виховного характеру.

У даному випадку суд, відповідно до п.3 ч.2 ст.105 КК України, застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру, як передачу його під нагляд батькам.

Цей захід виховного характеру за своєю суттю припускає встановлення контролю і посилення виховного впливу з боку тих осіб, що були зобов`язані на підставі сімейних відносин його здійснювати і мали реальну можливість позитивно впливати на неповнолітнього та поведінку. Саме тому ці заходи можуть застосовуватися тільки тоді, коли батьки здатні здійснювати такий вплив, створити нормальну обстановку для виховання неповнолітнього, забезпечити позитивний вплив на підлітка та постійно контролювати його поведінку.

Відповідно до ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 цього Кодексу суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Відповідно до ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд враховує те, що ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ст.128 КК України, дані про його особу, ставлення до вчиненого, на момент скоєння умисного суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_7 виповнилось повних 15 років, тобто він не досяг віку, з якого можлива кримінальна відповідальність за вчинене діяння.

В зв`язку з цим до ОСОБА_7 необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд батьків.

Ст. 127 КПК України передбачає, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Щодо заявленого законним представником потерпілого цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди у с умі 2410 грн., витрат на оплату послуг адвоката 2000 грн., а також маральної шкоди - 2000 грн., то суд вважає, що в ході судового розгляду заявлений цивільний позов знайшов своє доведення.

Між тим, до початку судового розгляду батьками неповнолітнього ОСОБА_7 вжито заходів щодо в відшкодування заподіяної матеріальної і моральної шкоди, і відшкодовано 2410 грн. матеріальної шкоди, 200 грн. на оплату послуг адвокат і 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди, про що ОСОБА_9 видала письмову розписку. Таким чином, не відшкодованою у повному обсязі залишилася сума моральної шкоди.

Виходячи з принципу розумності і справедливості, суд вважає, що у задоволенні позову в іншій частині необхідно відмовити, і обмежитись відшкодованим, т.я. на думку суду, заявлений розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає характеру і ступеню перенесених моральних страждань.

На підставі викладеного, керуючись ст.105 КК України, ст. 498-499, 501 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його на виховання батьків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , до досягнення сином повноліття.

ОСОБА_9 у задоволенні позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом 7 діб з часу її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1