Справа № 127/2076/16-к
Провадження № 1-кп/127/546/16

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.03.2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі №32, м. Вінниці об`єднане кримінальне провадження №0000069 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.01.2016 року з кримінальним провадженням №0005981 внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.09.2015 року, №0001338 внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.02.2016 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Ясенівське, м. Ровеньки, Луганської області, громадянина України, неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 08.04.1999р. Свердловським міським судом Луганської області за ст. 141 ч.2 КК України, до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; 19.04.2001 Ровеньківським міським судом Луганської області за ст.ст. 17 ч.2, 140 ч.2 КК України, до позбавлення волі на строк 1 рік із застосуванням ст. 14 КК України; 25.10.2002р. Антрацитовським міським судом Луганської області за ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.2 КК України, до позбавлення волі на строк 6 місяців 9 днів, вироком Апеляційним судом Луганської області від 13.12.2002р. засуджено до позбавлення волі до 1 рік 6 місяців; 17.03.2003р. Ровеньківським міським судом Луганської області за ст. 186 ч.2 КК України, до 5 років позбавлення волі; 07.11.2006 Ровеньківським міським судом Луганської області за ст.ст. 186 ч.2, 309 ч. 1, ст.70, ст.71 КК України, до 4 років 3 місяці позбавлення волі; 29.07.2011 Ровеньківським міським судом Луганської області за ст. 185 ч.2 КК України, до 3 років 3 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки; 09.12.2011 Ровеньківським міським судом Луганської області за ст.ст. 185 ч.2, 309 ч.2, ст. 70, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимим, маючи непогашену судимість на шлях виправлення не став та 08.09.2015 року, близько 16:00 год., перебуваючи на тролейбусній зупинці «Залізничний вокзал», сів до тролейбуса маршруту №7, сполученням Залізничний вокзал - вул. Лугова. Під час того як останній перебував всередині тролейбуса, помітив, що в невідомої йому ОСОБА_6 , з правої кишені куртки виглядає мобільний телефон, в результаті чого у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення останнього.
Реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись жагою легкої наживи та незаконного збагачення, під час того як тролейбус знаходився неподалік зупинки «Привокзальної», ОСОБА_4 , непомітно підійшов до ОСОБА_6 та переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу витягнув із її правої кишені куртки мобільний телефон марки «НТС DESIRESV» в корпусі чорного кольору та поклав собі до кишені, після чого зник з місця вчинення злочину, а мобільний телефон залишив собі для користування, чим згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №238/16-21 від 26.01.2016 року, завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 2398,53 гривен:
Крім того, ОСОБА_4 05.01.2016 р. близько 12.35 год., знаходячись на тролейбусній зупинці по вул. Соборна в м. Вінниці, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_7 , яка тримала в своїй правій руці жіночу сумочку. Після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, та скориставшись неуважністю ОСОБА_7 , таємно, шляхом вільного доступу, відкрив застібку жіночої сумочки, звідки викрав жіночий гаманець чорного кольору, в якому знаходилися: банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_1 , які не представляють матеріальної цінності, гроші в сумі 783 грн. (однією купюрою - 500 грн., двома купюрами по 100 грн., три купюри по 20 грн., чотири купюри по 5 грн., три купюри по 1 грн.), та сховав до кишені штанів.
Таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для проведення злочину до кінця, але останнім злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_4 затримано на вищевказаній тролейбусній зупинці.
В наслідок вищевказаних злочинних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_7 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 783 грн.
Також, 23.02.2016 року приблизно о 11.30 год. гр. ОСОБА_4 , перебуваючи у тролейбусі № 5 сполученням «Вишенька - залізничний вокзал» проїжджаючи від тролейбусної зупинки «Майдан Незалежності» до тролейбусної зупинки «Мури» помітив раніше незнайому йому дівчину ОСОБА_8 , яка тримала на плечі свою жіночу сумочку. Він, проїжджаючи від тролейбусної зупинки «Мури» до зупинки «Будівельний технікум», переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи мету наживи з корисливих спонукань, скориставшись тиснявою у громадському транспорті, знаходячись впритул до потерпілої, непомітно для останньої, відкрив вищевказану сумочку, з якої викрав гаманець, вартість якого згідно висновку експерта № 301 від 26.02.2016 року складає 212,50 гривень, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 207 гривень, 1 долар США, що згідно даних НБУ станом на 23.02.2016 року складає 27,05 гривень, студентський квиток, виданий на ім`я ОСОБА_8 , картки «Приватбанку» № НОМЕР_2 , дисконтні картки на знижку, фотознімки та кулон із жовтого металу, які для потерпілої матеріальної цінності не становлять, чим завдав матеріальної шкоди ОСОБА_8 на загальну суму 446,55 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю дав показання, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що дійсно 05.01.2016р. по вул. Соборній у м. Вінниці на зупинці громадського транспорту перебувала незнайома йому жінка, у якої була відкрита сумочка, у якій він побачив гаманець, тому при заході у громадський транспорт він витягнув гаманець, але викраденим не зміг скористатися, так як був на місці затриманий потерпілою та її чоловіком, які його завели до приміщення магазину, де він у добровільному порядку видав гаманець.
Крім того 08.09.2015р. він їхав у трамваї додому з ним їхала жінка, з кишені куртки якої виглядав мобільний телефон, який він не помітно витягнув, а жінка вийшла на зупинці біля залізничного автовокзалу. Викраденим мобільним телефоном він користувався сам, але при затриманні працівниками міліції вони його у нього вилучили і по базі даних виявилось, що телефон викрадений і на нього у поліції є заява про його викрадення.
Також 23.02.2016р. він їхав у місто в тролейбусі де також їхала біля нього дівчина, відкривши її сумку він витягну гаманець, вийшовши на зупинці та пройшовши пару метрів він був затриманий працівниками поліції де у нього вилучили гаманець, грошима з гаманця він скористатися не зміг.
У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати та дати шанс на виправлення, пообіцявши, що подібного не повториться.
Потерпіла ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, претензій до обвинуваченого будь-якого характеру вони не мають.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_4 зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності його позиції.
Одночасно, обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи та оцінюючи обставини справи, обвинуваченого ОСОБА_4 та всі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за ч.2 ст.5 ч.2 ст.185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, а саме: те що він раніше неодноразово судимий, позитивно характеризується за місцем свого проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не одружений та не працюючий.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України суд визнає рецидив злочинів.
Суд, згідно ст. 124 КПК України, вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 630 грн.
Цивільні позови в кримінальному провадженні відсутній.
Питання про речові докази суд має вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, з урахуванням обставин справи та особи винного, а саме те, що він раніше неодноразово був судимий на шлях виправлення не став, вчинивши нові корисливі злочини, хоча й щиро розкаявся, визнав свою винну, у потерпілих будь-яких претензій до нього не має, але суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк.
Кім того, у лютому 2015 році відповідно до документів, які приєднанні до матеріалів кримінального провадження Чорнухінська ВК УДПтС України в Луганській області (№23) була захоплена членами незаконного військового формування і ОСОБА_4 , який в ній відбував покарання був звільнений, у зв`язку із цим будь-яких даних про його умовно-дострокове звільнення не має та і не може бути.
Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:
-за ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
-за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяці арешту.
На підставі ч. 1 ст. 70, 72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до вступу вироку у законну силу залишити попередній.
Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, а саме 23.02.2016р.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання перебування в установі попереднього ув`язнення з 23.02.2016 р. до вступу вироку у законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертиз в сумі 630 (шістсот тридцять) грн.
Речові докази по кримінальному провадженню, які були повернуті під розписку потерпілим залишити останнім, мобільний телефон марки «НТС DESIRE SV» в корпусі чорного кольору, який передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВВП ГУНП у Вінницькій області, повернути власнику, а саме потерпілій ОСОБА_6 .
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Вручити копію вироку обвинуваченому та прокурору негайно, а іншим учасникам судового провадження, що не були присутні у судовому засіданні надіслати копію вироку поштою не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя :