1Справа № 335/2257/16-к 1-кс/335/1446/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_5 , захисник підозрюваного ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на дії слідчого.
Під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження, 21 лютого 2016 року слідчим було проведено допит підозрюваного, в ході якого підозрюваний ОСОБА_6 надав заяву слідчому про те, що він користуючись правом статті 63 Конституції України та статті 18 КПК України відмовляється надавати будь-які покази.
Проте, всупереч ч. 4 ст. 224 КПК України, слідчий продовжував ставити питання його підзахисному та проводити допит ОСОБА_6 , що є порушення права на захист особи. Зазначене порушення було зафіксовано протоколом від 21 лютого 2016 року.
З огляду на зазначене, адвокат ОСОБА_5 просить визнати дії слідчого Орджонікідзевського відділення Ленінського відділу Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 щодо проведення допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 21 лютого 2016 року незаконними та зобов`язати забезпечити додержання прав особи відповідно до статті 224 КПК України.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 підтримав скаргу із викладених у ній підстав.
Слідчий ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні скарги у повному обсязі, зазначивши про її безпідставність.
Відповідно до ст. 107 ч. 1 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.
Враховуючи те, що від учасників процесуальної дії не надійшло клопотання про застосування технічних засобів фіксування розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дану заяву без застосування технічних засобів фіксування.
Вислухавши пояснення адвоката та думку слідчого, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 2 КПК України установлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до жодного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
20 лютого 2016 року слідчим Орджонікідзевського відділення Ленінського відділу Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_7 складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину відносно ОСОБА_6 .
Згідно доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної допомоги у Запорізькій області від 21 лютого 2016 року № 008-0000679, призначено адвоката ОСОБА_5 для надання безоплатної правової допомоги у межах процесуальних прав і обов`язків, визначених статтями 46, 47 КПК України, ОСОБА_6 затриманому в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Згідно ч. 4 ст. 224 КПК України, у разі відмови підозрюваного відповідати на запитання, давати пояснення особа, яка проводить допит зобов`язана його зупинити одразу після такої заяви.
З пояснень слідчого та з досліджених матеріалів, що були надані ним в розпорядження для огляду в судовому засіданні вбачається та спростовуються твердження захисника про порушення на його думку права на захист підозрюваного ОСОБА_6 .
Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Із пояснень адвоката, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги, оскільки захисником адвокатом підозрюваного ОСОБА_6 не обґрунтовано належним чином незаконність дій слідчого.
З поданих матеріалів не вбачаються порушення законних прав чи інтересів особи, яка подала в її інтересах скаргу, вимоги скарги не ґрунтуються на законі.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог захисника адвоката ОСОБА_5 , а тому скаргу на дії слідчого слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 303 307, 309 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1