Єдиний унікальний номер 201/2863/16-к
Номер провадження 1-кп/201/155/2016
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2016 року м. Дніпропетровськ

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 27 лютого 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000882 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
25 листопада 2015 року, приблизно о 03 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи на алеї між вул. Гоголя та К. Цеткін в м. Дніпропетровську разом з раніше знайомими йому особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, побачив раніше йому не знайому потерпілу ОСОБА_6 , 1995 року народження, яка рухалась в гору по пр. К. Маркса в м. Дніпропетровську і тримала в руках мобільний телефон, майно якої ОСОБА_5 визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), ОСОБА_5 вступив у попередню змову із особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, надавши свою згоду на вчинення ним злочину відносно потерпілої ОСОБА_6 .

Далі, притримуючись єдиного спільного злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення майна, разом із особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, ОСОБА_5 попрямував за ОСОБА_6 , яка підіймаючись в гору по пр. К. Маркса в м. Дніпропетровську, помітила дії останніх, що викликало у неї страх, від чого ОСОБА_6 стала йти швидше, намагаючись втекти від ОСОБА_5 та осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження.

Далі, ОСОБА_5 , дочекавшись, доки особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, керуючись єдиним спільним злочинним умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи, що потерпіла бачить його та намагається втекти, наздогнав ОСОБА_6 та лівою рукою зробивши захват за шию, а правою закривши ОСОБА_6 рот, притиснув її до свого тулубу та потягнувши на себе, повалив останню на землю таким чином, що вона опинилась зверху нього, притиснута його руками, що позбавило ОСОБА_6 можливості чинити опір та самостійно рухатись, тим самим остаточно подавив у останньої волю до вчинення опору, разом з іншими особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, наблизився до потерпілої ОСОБА_6 та діючи згідно відведеній йому ролі, став стежити за оточуючою обстановкою, доки інші особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження вчиняли дії, спрямовані на заволодіння майном потерпілої.

Далі особи, матеріали яких виділені в окреме провадження, керуючись єдиним спільним злочинним умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб усвідомлюючи, що внаслідок їх спільних відкритих злочинних дій потерпіла ОСОБА_6 позбавлена можливості до чинення опору, діючи умисно, спільно, відкрито заволоділи майном ОСОБА_7 , зокрема, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи згідно відведеній йому ролі, підійшов до ОСОБА_6 та вихопив з її рук мобільний телефон марки «Айфон 5 с», вартістю 9 024 гривень 05 копійок, з сім карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 , яка не становить матеріальної цінності для потерпілої, тим самим заволодів майном потерпілої. Інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, вихопив у ОСОБА_6 шкіряну сумку чорного кольору, в якій знаходилися гаманець, дві пластикові банківські картки для виплат, які не становлять матеріальної цінності для потерпілої.

Далі особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, керуючись єдиним спільним злочинним умислом, діючи відкрито, підійшов до ОСОБА_6 та зняв з її руки дві каблучки, одна з яких вагою 17,8 грамів, проба 925, вартістю 234 гривень 96 копійок, друга вагою 17,08 грамів, проба 925, вартістю 225 гривень 46 копійок, браслет із жовтого металу і біжутерію, які для потерпілої матеріальної цінності не становлять. Після заволодіння майном ОСОБА_6 , ОСОБА_5 разом із особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, з місця вчинення злочину зник, спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 9 484 гривень 42 копійки, та у подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 спочатку вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України не визнав, заперечуючи наявність у нього умислу на відкрите заволодіння майном потерпілої ОСОБА_6 та попередньої змови групою осіб із знайомими йому ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на вчинення грабежу стосовно потерпілої, при цьому, зазначивши, що він не розуміючи протиправного характеру дій своїх знайомих, стояв поруч з ними та потерпілою в той момент, коли вони разом вчиняли відкрите заволодіння майном останньої, але жодних протиправних дій або дій, направлених на заволодіння майном ОСОБА_6 не вчиняв. В подальшому після допиту потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_12 змінив свою позицію та визнав себе винним по пред`явленому обвинуваченню у повному обсязі і суду показав, що в середині листопада 2015 року він познайомився з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . До подій, що трапилися 25 листопада 2015 року, він з потерпілою ОСОБА_6 знайомий не був. 25 листопада 2015 року знаходився у квартирі своєї знайомої Маргарити, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 і дивилися телевізор. В той же день, приблизно о 03 годині 40 хвилин, він зі своїми знайомими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 пішли до магазину «Варус», розташованого на площі Європейська у м. Дніпропетровську, з метою купити продукти харчування та повернутися до квартири Маргарити. На перехресті проспекту Карла Маркса та вулиці Артема у м. Дніпропетровську, ОСОБА_9 побачив потерпілу ОСОБА_6 , яка виходила з клуба «7Х» одна та направилася вниз, у бік Європейської площі. В цей момент він разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 стояли на перехресті по вулиці К. Маркса, при цьому, потерпіла пройшла повз них і направилася у бік вулиці К. Цеткін. ОСОБА_9 сказав всім, що це їх крайній випадок заволодіти майном потерпілої, і тоді по поведінці хлопців він зрозумів, що вони хочуть заволодіти майном потерпілої, погодившись з їх діями, він разом із ними побігли за потерпілою у бік вулиці К. Цеткін. ОСОБА_10 наздогнав ОСОБА_6 першим, охопив її за шию ззаду та повалив на землю на спину, внаслідок чого потерпіла лежала на ньому, а ОСОБА_10 утримував її однією рукою за шию, іншою закривав рот. В цей момент ОСОБА_9 висловив вимогу потерпілій про передачу всіх цінних речей та вихопив з її рук мобільний телефон «IPhone 5 S» золотистого кольору, вимагаючи від останньої повідомити пароль для його розблокування. Після чого, потерпіла самостійно ввела пароль в телефоні, який знаходився в руках ОСОБА_9 . Далі підбігли ОСОБА_11 і ОСОБА_8 , які вихопили з рук ОСОБА_6 сумку-клатч чорного кольору і відійшли на відстань, щоб перевірити її вміст. Після чого, повернулися та сказали ОСОБА_9 , що в сумці нічого немає. Потерпіла кричала, що в сумці були гроші та просила їх забрати краще гроші і повернути їй мобільний телефон. Тоді ОСОБА_9 ще раз перевірив сумку та упевнившись, що в ній відсутні гроші, забрав мобільний телефон, а сумку і документи викинув біля потерпілої. Далі ОСОБА_11 і ОСОБА_8 стали перевіряти наявність ланцюжка на шиї потерпілої, подивилися руки і зняли дві срібні каблучки, при цьому погрози не висловлювали. Весь цей час він стояв на відстані півтори метри від того, що відбувалося, і спостерігав за обстановкою, щоб у разі якоїсь небезпеки попередити хлопців. Після того, як вони заволоділи речами потерпілої, вони разом перебігли через дорогу і направилися за ОСОБА_9 , який визначав, в якому напрямку потрібно бігти та зрештою повернулися на квартиру до Маргарити. В подальшому, вже у квартирі ОСОБА_13 від хлопців він дізнався, що останні займаються пограбуванням людей і це не перший випадок. Далі вони лягли спати, а зранку ОСОБА_9 і ОСОБА_10 приїхали до квартири з площі і повідомили, що продали мобільний телефон потерпілої. Від хлопців він отримав 10 гривень і поїхав додому. Також зазначив, що у нього був умисел на відкрите заволодіння майном потерпілої, його роль у вчиненні цього злочину полягала у спостереженні за навколишньою обстановкою та, у разі появи небезпеки або прохожих, повідомленні хлопців про це, розумів протиправний характер своїх дій та дій інших співучасників, але додав, що на даний час відповідні висновки для себе зробив і став на шлях виправлення. При цьому, не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні вартість вкраденого майна, ні вину. В скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що до подій, що мали місце 25 листопада 2015 року обвинуваченого ОСОБА_5 та інших хлопців, які разом із обвинуваченим вчинили відносно неї злочин не знала, а тому ніяких відносин між ними не існувало. 25 листопада 2015 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, вона вийшла із клубу «7Х» та направилася по проспекту К. Маркса, очікуючи таксі. При цьому, вона озирнулася назад і помітила, що за нею йде група молодих хлопців, та пришвидшила рух. При цьому, хлопці йшли за нею на відстані 10 метрів. Тоді вона вирішила подзвонити в службу таксі і дізнатися, де знаходиться автомобіль. В цей момент один із хлопців ОСОБА_10 , прізвище якого вона дізналася в подальшому у поліції, охопив її за шию руками і повалив на землю на спину, внаслідок чого вона опинилася у лежачому положенні на ньому, при цьому однією рукою він тримав її за шию, а другою закривав рот. В цей момент вона тримала мобільний телефон «IPhone 5 S» золотистого кольору в руках і напевно водій таксі, якому вона телефонувала, почув усе. Тоді ще один із хлопців Лев, ім`я якого вона також дізналася в подальшому у поліції, вихопив з її рук мобільний телефон, при цьому, вона бачила, як на телефон надходять дзвінки від подруги, але він відхиляв ці дзвінки. Тоді вона попросила, щоб їй надали можливість відповісти своїй подрузі, на що хлопець погодився і дав можливість відповісти. Вона сказала подрузі, що з нею все добре і натякнула останній на місце, де вона в той час знаходилася, а саме поруч з університетом по вул. К. Маркса. Далі вона стала просити хлопців, щоб вони повернули їй мобільний телефон, а краще забрали гроші, які знаходилися у неї в сумці. Після її пропозиції один із хлопців ОСОБА_8 , прізвище якого вона дізналася у подальшому у поліції, вихопив її сумку-клатч і почав шукати гроші, дістав гаманець і сказав ОСОБА_14 , що в ньому відсутні гроші, при цьому показав порожній гаманець. Також вона попросила залишити їй паспорт, на що ОСОБА_8 і ще один хлопець дістали її паспорт, сфотографували його і повернули. Після чого, ОСОБА_8 зняв з її рук дві срібні каблучки, зірвав браслет із металу жовтого кольору і намагався знайти ланцюжок на її шиї, але не знайшов. В цей момент по дорозі проїхав автомобіль, спугнув хлопців і вони втекли. Після цього через 30 секунд під`їхав водій таксі, в якому вже знаходилася її подруга і забрали її. По приїзду додому, вона викликали працівників поліції. Зазначила, що хлопці заволоділи її мобільним телефоном і двома срібними каблучками, спричинивши матеріальні збитки на загальну суму 9 484 гривні 42 копійки, сим-картою, що знаходилася в мобільному телефоні та браслетом, які не представляють для неї матеріальної цінності. Додала, що всього хлопців, які вчинили відносно неї злочин було 5 чоловік, серед яких був ОСОБА_5 . Під час заволодіння її речами хлопці не висловлювали на її адресу погроз, але ОСОБА_10 застосував до неї фізичне насилля, тримаючи її за шию і не даючи, таким чином, можливості чинити їм опір. ОСОБА_5 весь час стояв поруч, і, як їй здалося, спостерігав за обстановкою з метою попередження інших співучасників злочину про можливі перешкоди, а тому вона сприймала дії обвинуваченого та інших хлопців, як спільні та узгоджені між собою, і направлені на заволодіння її майном. Додала, що обвинуваченого ОСОБА_5 добре запам`ятала по зовнішнім даним і рисам обличчя, а тому під час досудового розслідування впізнала його серед інших хлопців по фотознімкам. Зазначила, що під час досудового розслідування їй повернули браслет та срібні каблучки. На даний час претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 не має, цивільний позов не заявляє, висловила думку щодо призначення обвинуваченому не суворого покарання.

В судовому засіданні допитана у якості свідка ОСОБА_12 показала, що з потерпілою ОСОБА_6 не знайома. З обвинуваченим ОСОБА_5 знайома і підтримує з ним приятельські відносини. Вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом із своїм опікуном ОСОБА_15 . Наприкінці листопада 2015 року її опікун перебував у відрядженні, а тому до неї у гості приходили її знайомі ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , деякі з них могли залишитися ночувати, а іноді залишали свої речі в її квартирі. Про обставини вчинення злочину відносно потерпілої ОСОБА_6 їй нічого не відомо, хлопці про це їй не розповідали. Може лише зазначити, що 25 листопада 2015 року, вона прокинулася зранку о 6 годині 30 хвилин, зайшла в іншу кімнату і побачила ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_18 , які про щось розмовляли, а коли вона зайшла до кімнати вони замовкли. Вона зібралася і пішла до коледжу. В цей день вона повернулася додому приблизно о 15 годині, в квартирі знаходився ОСОБА_16 і ще хтось із хлопців, можливо ОСОБА_23 або ОСОБА_21 , точно не пам`ятає. Ввечері того ж дня приїхали співробітники поліції і забрали всіх до відділу поліції, де їй стало відомо, що хлопці займалися пограбуванням людей. Додала, що в той день ОСОБА_17 показував їй каблучки та намагався з`ясувати у неї золоті вони, чи ні, а також зазначила, що серед речей, які хлопці залишали в її квартирі, вона бачила документи інших людей.

Крім зізнавальних свідчень обвинуваченого ОСОБА_5 , його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджується дослідженими під час судового розгляду наступними доказами.

Із витягу з кримінального провадження № 0000882 вбачається, що заява ОСОБА_6 внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 лютого 2016 року, із зазначенням правової кваліфікації за ч. 2 ст. 186 КК України.

З проколу огляду місця події від 26 листопада 2015 року вбачається, що громадянин ОСОБА_15 добровільно надав слідчому для огляду речі, що знаходилися у квартирі АДРЕСА_3 .

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 листопада 2015 року встановлено, що в присутності двох понятих та слідчого, потерпіла ОСОБА_6 серед пред`явлених їй чотирьох осіб на фотознімках, впізнала особу під номером два ОСОБА_5 та пояснила, що саме він 25 листопада 2015 року, близько 04 години 00 хвилин, біля перехрестя вулиці К. Цеткін та проспекту К. Маркса вчинив відносно неї відкрите заволодіння її майном, при цьому, додала, що коли один з хлопців її тримав на землі, саме цей хлопець був біля неї та казав їй заспокоїтись.

З протоколу проведення слідчого експерименту та додатку до цього протоколу у вигляді фото таблиці від 02 грудня 2015 року встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 в присутності двох понятих і слідчого, на місці вказав на ділянку місцевості перехрестя проспекту Карла Маркса та вулиці Клари Цеткін в місті Дніпропетровську, де 25 листопада 2015 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, він разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 вчинили відкрите заволодіння майном потерпілої ОСОБА_6 , при цьому, зазначивши всі обставини та механізм вчинення цього злочину, ролі та дії кожного з співучасників.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 08 лютого 2016 року встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 в присутності двох понятих, слідчого і за участю статистів, на місці вказала на ділянку місцевості перехрестя проспекту Карла Маркса та вулиці Клари Цеткін в м. Дніпропетровську, де 25 листопада 2015 року ОСОБА_5 разом із іншими хлопцями відкрито заволоділи її майном, при цьому, зазначила всі обставини та механізм вчинення злочину відносно неї, ролі та дії кожного з них під час скоєння злочину.

З протоколу пред`явлення речей для впізнання та додатку до цього протоколу у вигляді фото таблиці від 01 грудня 2015 встановлено, що в присутності двох понятих і слідчого, потерпіла ОСОБА_6 серед наданих їй чотирьох ланцюжків впізнала ланцюжок під номером три ланцюжок із жовтого металу з вкрапленнями, схожими на краплі води, та пояснила, що це її ланцюжок, який вона впізнала за загальними ознаками, плетінням тощо.

З протоколу пред`явлення речей для впізнання та додатку до цього протоколу у вигляді фото таблиці від 01 грудня 2015 встановлено, що в присутності двох понятих і слідчого, потерпіла ОСОБА_6 серед наданих їй чотирьох каблучок впізнала каблучку під номером чотири каблучку срібного кольору з каменем попереду та трьома камінцями знизу, та пояснила, що це її каблучка, яку вона впізнала за загальними ознаками, кольором металу, камінцем, малюнком тощо.

З протоколу пред`явлення речей для впізнання та додатку до цього протоколу у вигляді фото таблиці від 01 грудня 2015 встановлено, що в присутності двох понятих і слідчого, потерпіла ОСОБА_6 серед наданих їй чотирьох каблучок впізнала каблучку під номером чотири каблучку із металу срібного кольору з малюнком попереду, на якому багато камінців, та пояснила, що це її каблучка, яку вона впізнала за загальними ознаками, зовнішнім виглядом, малюнком (орнаментом) тощо.

З висновку судово-товарознавчої експертизи № 6281-15 та додатку до цього висновку від 22 грудня 2015 року встановлено, що станом на 25 листопада 2015 року залишкова вартість мобільного телефону «Айфон 5с» становить 9 024 гривень 05 копійок.

З висновку судово-товарознавчої експертизи № 977-16 та додатку до цього висновку від 24 лютого 2016 року встановлено, що станом на 25 листопада 2015 року залишкова вартість каблучки зі срібла 925 проби вагою 17,8 грамів становить 234 гривні 96 копійок, каблучки зі срібла 925 проби вагою 17,8 грамів 225 гривень 46 копійок.

Проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_24 , а також досліджені під час судового розгляду письмові докази, надані стороною обвинувачення, суд приходить до висновку, що підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, а судом не встановлено, вони є переконливими, послідовними, такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами.

При цьому, визнаючи відкритий характер дій обвинуваченого ОСОБА_5 , спрямованих на викрадення майна потерпілої ОСОБА_6 , поєднаних із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинених за попередньою змовою групою осіб, суд насамперед, виходить з того, як потерпіла сприймала дії обвинуваченого та осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, зокрема, той факт, що вона усвідомлювала відкритий характер їх дій, пов`язаних із заволодінням її майном та застосуванням насильства, що полягало в поваленні її на землю та подальшим утриманням від вчинення супротиву злочинним діям, які вона сприймала, як спільні та узгоджені між собою, а тому з урахуванням такої впевненої позиції потерпілої ОСОБА_6 , у суду відсутні жодні сумніви щодо правильності встановлення та доведення фактичних обставин даного кримінального правопорушення.

При цьому, суд вважає показання потерпілої ОСОБА_6 достовірними, послідовними та такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами, а тому не довіряти показанням потерпілої у суду не має жодних підстав, оскільки під час судового розгляду не встановлено мотивів, з яких би потерпіла обмовила ОСОБА_5 , більш того, ОСОБА_6 будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має і висловила думку щодо призначення останньому не суворого покарання.

З урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку, що діяння, яке вчинено обвинуваченим ОСОБА_5 дійсно мало місце, в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і обвинувачений винний у його вчиненні, так як він умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий і не притягався до кримінальної відповідальності, має середню спеціальну освіту, не одружений, офіційно непрацевлаштований, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується із задовільної сторони.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття у скоєнні злочину.

Під час судового розгляду обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд насамперед виходить із ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та враховує підвищену суспільну небезпеку даного кримінального правопорушення грабежу, яка обумовлюється тим, що останній не приховував свого наміру протиправно заволодіти майном, діяв відкрито, ігноруючи волю потерпілої, у володінні якої перебувало майно, його роль у вчиненні даного злочину, а також особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, приведені вище, і приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_5 має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі в межах розміру покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Разом із цим, виходячи з наведених вище обставин та проаналізованих даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 у їх сукупності, з урахуванням ролі обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення та позиції потерпілої ОСОБА_6 щодо призначення останньому не суворого покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним постійного та обов`язкового контролю, тобто із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_5 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням та поклавши на нього відповідні обов`язки.

Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_5 витрат по проведенню судово-товарознавчих експертиз у розмірі 123 (сто двадцять три) гривні 00 копійок та 92 (дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок, що підтверджується відповідними довідками про витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні, на користь держави.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження стороною обвинувачення не надано суду відповідних документів на підтвердження наявності речових доказів у даному провадженні, а тому суд позбавлений можливості вирішити питання про долю речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_5 витрати по проведенню судово-товарознавчих експертиз у розмірі 123 (сто двадцять три) гривні 00 копійок та 92 (дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок на користь держави.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1