Номер провадження: 11-сс/785/309/16
Номер справи місцевого суду: 522/2996/16-к, 1-кс/522/3948/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.03.2016 року м. Одеса
Апеляційний суд Одеської області у складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,
прокурорів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.03.2016 року, якою стосовно
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Великий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області, є громадянином України, має вищу освіту, займає посаду оперуповноваженого Іллічівського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції ГУНП в Одеській області, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

якому оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 371 КК України, застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту,
встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_11 у кримінальному провадженні №0000062 про застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
ОСОБА_10 оголошено про підозру: в умисному заподіянні сильного фізичного болю та фізичних страждань шляхом нанесення побоїв, мучення та інших насильницьких дій з метою примушування потерпілих до вчинення дій, що суперечать їх волі, з метою отримання від них відомостей та визнання дій, у скоєнні яких вони підозрюються, вчинене за попередньою змовою групою осіб; в незаконному позбавленні волі потерпілих, вчинене щодо двох і більше осіб, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань; у перевищенні влади та службових повноважень, тобто в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, які завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, що супроводжувалося насильством, застосуванням зброї, спеціальних засобів, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого діями; у завідомо незаконному затриманні, вчиненому в інших особистих інтересах.
Відмовляючи прокурору у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та мотивуючи обрання більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя, посилаючись на приписи ст. 177, 178, 184, 194 КПК України, врахував наявність достатніх доказів, які підтверджують обґрунтованість підозри, тяжкість кримінальних правопорушень, наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може перешкоджати досудовому розслідуванню, здійснюючи вплив на свідків та потерпілих, знищити чи спотворити речі чи документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
У апеляційних скаргах:
- захисник ОСОБА_7 зазначив, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про застосування до його підзахисного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання. На його думку, оголошена ОСОБА_10 підозра є необґрунтованою, оскільки вона не підтверджується належними і допустимими доказами. Слідчий суддя прийняв суперечливе рішення, оскільки, в одному випадку зазначив, що надані прокурором матеріали доводять обставини, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а у іншому констатував, що прокурор не довів обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України. Слідчий суддя не врахував також позитивні характеристики його підзахисного та докази, надані стороною захисту;
- захисник ОСОБА_6 зазначив, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки стороною обвинувачення не доведена наявність обґрунтованої підозри та порушено підслідність досудового розслідування. Він вважає, що до наданих прокурором до клопотання протоколів допитів потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_15 необхідно ставитись критично, оскільки ОСОБА_12 раніше судимий та підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, тому його показання проти працівників поліції необхідно розцінювати як спосіб уникнути відповідальності. Окрім того, під час досудового розслідування порушені приписи ст. 216 КПК України, оскільки досудове розслідування здійснює слідчий Управління СБ України в Одеській області, хоча має проводити слідчий Державного бюро розслідувань. До того ж, на думку захисника, військовий прокурор не мав права подавати до слідчого судді клопотання про застосування запобіжного заходу, оскільки цей випадок не відповідає приписам п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України.
За таких обставин, захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання військового прокурора.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників, які підтримали свої апеляційні скарги і просили їх задовольнити, прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників задоволенню не підлягають за наступних підстав.
Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінально-процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційних скарг в частині необгрунтуваності підозри та відсутності ризиків, є надуманими і суперечать фактичним обставинам справи.
Так, з наявних матеріалів справи випливає, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, що підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_15 , а, з урахуванням тяжкості покарання, яке йому може бути призначене у разі доведення вини (від п`яти до десяти років позбавлення волі), можливість перешкоджання досудовому розслідуванню, шляхом впливу на свідків та потерпілих, знищення чи спотворення речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, є реальною.
Слідчий суддя навів в ухвалі ризики, передбачені ст. 178 КПК України, навів мотиви на підтвердження того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе їм запобігти, тому доводи апеляційної скарги у цій частині є необґрунтованими і безпідставними.
Апеляційний суд враховує також підвищену суспільну небезпеку злочинів, у вчиненні яких обґрунтовано, на даній стадії досудового розслідування, підозрюється ОСОБА_10 , зокрема й те, що він є працівником правоохоронного органу, а злочини, у яких він підозрюється, вчинені під час виконання службових обов`язків.
За таких обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу підозрюваного, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та дійшов правильного висновку про те, що під час досудового розслідування та розгляду справи у суді, він має утримуватись під цілодобовим домашнім арештом.
Суд апеляційної інстанції, не погоджуючись з доводом захисників, щодо порушення підслідності та відсутності у військового прокурора права подавати до слідчого судді клопотання про застосування запобіжного заходу, виходить з наступного.
Так, приписами ст. 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.
Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: 1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування; 3) доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування; 4) доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; 5) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 9) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 10) погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання; 11) повідомляти особі про підозру; 21) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.
З матеріалів справи випливає, що 16.02.2016 року ОСОБА_16 звернулась до військового прокурора Одеського гарнізону із заявою про вчинення працівниками Іллічівського відділення поліції злочину стосовно неї та ОСОБА_17 (а.с. 11-12)
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Якщо відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені прокурором, він зобов`язаний невідкладно, але не пізніше наступного дня, з дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.
На виконання приписів ст. 214 КПК України, 16.02.2016 року заступником військового прокурора ОСОБА_18 внесені до ЄРДР відповідні відомості про вчинення злочинів (а.с. 8-10) та доручено проведення досудового розслідування слідчому військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_19 (а.с. 17).
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, Апеляційний суд Одеської області,
ухвалив:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.03.2016 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, - залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4