№1- кп/638/178/16

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2016 року м. Харків Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова кримінальне провадження № 0005144 від 28.09.2014 року за звинуваченням : ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Бердянського району Запорізької області, українця, громадянина України, з неповною загальною освітою, не працюючого, не одруженого, військовозобоязаного, раніше судимого, відповідно до вироку Індустріального районного суду міста Дніпропетровськ від 15 березня 2016 року за ч.2 ст. 190 КК України до чотирьох років позбавлення волі, у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
27 вересня 2014 року близько 16 години 30 хвилин ОСОБА_6 перебуваючи за адресою м. Харків вул.. Балакірєва, 20 та маючи корисливий умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до раніше не знайомої йому ОСОБА_5 , в якої на шиї помітив золотий ланцюжок. Потім ОСОБА_6 , продовжуючи свою злочинну діяльність та бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, однією рукою зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_5 належний їй злотий ланцюжок, 585 проби, вагою 17,9 грам, вартістю згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 4068 від 16.12.2014 року 5172 гривни 74 копійки, який був на ній. Після цього, ОСОБА_6 з місця скоєння злочину разом з викраденим майном зник, розпорядився ним на власний розсуд, чім спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 5172 гривни 74 копійки.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повідомив, що повністю визнає себе винним, розкаюється, в повному обсязі визнає позовні вимоги. Не зміг чітко пояснити причини, чому він так вчинив. Пояснив, що він дійсно зірвав ланцюжок з потерпілої, потім пішов його здав, а отримані кошти витратив на власні потреби.

Допитана в судовому засіданні потерпіла пояснила, що того дня йшла з лікарні, в якій знаходився її син, розмовляла по телефону. Була дуже засмучена, повідомляючи родичів про те, що сталося з її сином, і що він знаходиться в реанімації. Пам`ятає, що ОСОБА_6 підійшов до неї впритул та зірвав ланцюжок, вона спочатку навіть не зрозуміла що трапилось. У подальшому почала кричати та побігла за ним. Під час того, як вона за ним бігла вона помітила, що з його кишені випав телефон. Вона тут же викликала поліцію.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню стосовно тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого, потерпілих, дослідженням доказів. Обвинуваченому роз`яснено можливість оскарження вироку лише в частині призначеного покарання.

Судом встановлено, що своїми умисними і протиправними діями, ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ч.1 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно зі ст. 66 КК України, є визнання вини.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно зі ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

Статтею 81 КПК України, серед обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачено подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання.

Крім того, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, те, що він раніше судимий, на обліку у обласному психоневрологічному диспансері та обласному наркологічному диспансері не перебуває, суд вважає, що виправлення та попередження нових злочинів з боку обвинуваченого можливо лише з ізоляцією від суспільства.

У справі заявлено цивільний позов. Так потерпіла ОСОБА_5 звернулась до суду та просить стягнути з обвинуваченого 30000 гривен, як суму матеріальної та моральної шкоди.

За ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
За ч. 4 ст. 128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.
За ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
За ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.
Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке.
Позовні вимоги ОСОБА_5 щодо стягнення матеріальної шкоди в сумі 5173 гривни є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим розмір позовних вимог щодо компенсації моральної шкоди потерпіла не довела. Тому суд вважає справедливим стягнути на її користь 15000 гривен моральної шкоди.
Речові докази по справі, вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 368 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 186 КК України та призначити покарання за ч.1 ст. 186 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України ОСОБА_6 призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання призначеного покарання, покаранням за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2016 року у виді позбавлення волі строком на чотири роки, остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Строк відбування покарання обраховувати з 10 грудня 2015 року, зарахувавши в строк відбування покарання згідно вимог ч.5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі період часу тримання під вартою з 21 вересня 2016 року до 17 листопада 2016 року, включно.
Запобіжний захід у вигляді утримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін - тримання під вартою в умовах СІЗО УДПтС України в Харківській області № 27, до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному проваджені № 0005144 від 28.09.2014 року - 146 гривен 70 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 5173 гривни суму матеріальної шкоди та 15000 гривен суму моральної шкоди.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту отримання копії вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1