Справа № 197/629/16-к
Номер провадження № 1-в/197/206/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2016 року . Широківський районний суд Дніпропетровської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника установи відбування покарання ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
представника спостережної комісії ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в смт. Широке клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишневе Широківського району Дніпропетровської області , та висновок про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання начальника ШВЦ № 75 , суд , -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 був засуджений : 18.12.2012 року Вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 321 ч.1 , 307 ч.2 , 70 ч.1 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна , звільнений 02.07.2014 року на підставі ст. 2 ЗУ Про амністію від 08.04.2014 року на невідбутий термін покарання 3 роки 11 місяців 9 днів. 15.10.2014 року Інгулецьким районним судом м. Кривогог Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст. 185 КК України на 80 годин громадських робіт . Вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.10.2015 року за ч.2 ст. 185 , ч.1 ст. 71 , ст. 72 КК України на 2 роки 10 днів обмеження волі . 16.11.2015 р. Широківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 389 , ч.4 ст. 70 КК України на 2 роки 1 місяць 10 днів обмеження волі . Вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.12.2015 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було засуджено за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України на 2 роки 1 місяць і 10 днів обмеження волі . Строк відбування покарання обчислювати з дня прибуття і поставки ОСОБА_5 на облік у виправному центрі . В строк покарання , остаточно призначеного за сукупністю злочинів повністю зарахувати покарання , відбуте за попереднім вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 16.11.2015 року , за правилами ст. 72 КК України . Вирок набрав законної сили 22.02.2016 року . З 11.03.2016 року відбуває покарання в ШВЦ № 75.
Початок строку покарання 31.08.2015 року , кінець строку покарання 01.04.2017 року .
В клопотанні , особиста заява , засудженим ставиться питання про умовно-дострокове звільнення засудженому ОСОБА_5 відповідно до ст. 81 КК України на що має пільгу по відбуттю 1/2 строку покарання . Згідно протоколу № 4 адміністративної комісії установи від 12.05.2016 року засудженому відмовлено , як не довівшому свого виправлення . Згідно висновку про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання начальника ШВЦ № 75 , ставиться питання про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання умовно-достроково згідно ст. 81 КК України .
Суд, дослідивши матеріали особової справи засудженого, заслухавши засудженого ОСОБА_5 , який підтримує клопотання, свою особисту заяву , думку прокурора , який вважає що клопотання задоволенню не підлягає, представника ШВЦ № 75 , який підтримав висновок , та просить клопотання задовольнити , представник спостережної комісії відносить вирішення даного питання на розсуд суду так як до них матеріали на розгляд не передавались , суд приходить до наступного .
Відповідно до Статті 537 КПК України , 1. Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:
2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ;
Відповідно до Статт1 539 КПК України , 1. Питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
2. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:
1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні) частини першої статті 537 цього Кодексу;
3. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.
4. У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності.
Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
5. За наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.
Відповідно до статті 81 КК України , до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
2. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
3. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;
Пунктом 2 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.02.2002 р., передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Крім того, відповідно до положень пункту 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Відповідно до стаття 6 Конвенції про захист прав та основних свобод громадян , кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Як вбачається з висновку , засуджений прибув до установи 11.03.2016 року із КУВП № 3 , тому висновок зроблено відповідно до ст. 154 КВК України , час настанні пільги за ст. 81 КК України , по 1/2 строку з 10.04.2016 року . Згідно протоколу № 4 адміністративної комісії установи від 12.05.2016 року засудженому ОСОБА_5 відмовлено в умовно достроковому звільненні , як не твердо ставшому на шлях виправлення . Станом на 27.05.2016 року відбув в цілому з врахуванням положень ст. 72 КК України 1 рік 3 місяці і 6 днів , невідбута частина 10 місяців 4 дні . За час віббування покаряння , з 02.09.2015 року відбував покарання в КУВП №3 і за цей час характеризувався посередньо , заохочень та стягнень не мав , з 11.03.2016 року відбуває покарання в ШВЦ 75 де характеризується також посередньо , стягнень та заохочень не має , має одне клопотання за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці . Працевлаштований на виробничому об`єкті установи різноробочим , у квітні 2016 року відпрацьовано 63 годин 7 робочих днів в рембригаді та на пташнику 88 годин 11 робочих днів , у травні 2016 року відпрацьовано 7 годин 1 робочий день у рембригаді та на пташнику 85 годин 12 робочих днів . Бере участь в організації виховних заходів , правова освіта , підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов .
Згідно довідки про стягнення та заохочення , ОСОБА_5 стягнень та заохочень не має . Згідно характеристики в цілому характеризується посередньо . Даних про місце проживання та працевлаштуванні при умовно достроковому звільненні не має .
Прокурор , представник установи виконань покарань , представник комісії , висловили думку : прокурор , що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення , представник підтримав висновок та клопотання, а також представник спостережної комісії відносить вирішення даного питання на розсуд суду так як до них матеріали на розгляд не передавались , також даних що до намірів останнього прилучитися до суспільно корисної праці . Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
З врахуванням вищевикладеного , з`ясувавши даних про особу засудженого ОСОБА_5 який характеризується посередньо , який раніше неодноразово був засуджений , в тому числі і за тяжкий злочин , до якого застосовувалась амністія , після чого на шлях виправлення не став , та знову вчинив умисний злочин , ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці , додержання ним вимог режиму, відсутність даних про його участь у самодіяльних організаціях виправно-трудової установи, а також відсутність даних про його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці і працевлаштування , на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, його участь у суспільно корисній праці , згідно встановлених норм , та фактично відпрацьованих днях і годинах , при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення , а не його ситуативна поведінка в зв`язку з настання пільги , то що , а навпаки після застосування амністії продовжив вчиняти злочини за який зараз відбуває покарання і має ще значну частину невідбутого покарання, тому судом не встановлено , що засуджений відповідно до ч.2 ст. 81 КК України сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення , так як заохочень не має , нічим себе не проявляє , в своїй заяві посилається як на підставу умовно дострокового звільнення , що до праці ставиться сумлінно , але це нічим об`єктивно не підтверджується , та ще посилається як на підставу звільнення , що до кінця невідбутого покарання залишилось 10 місяців , що свідчить про його суб`єктивне відношення , яке не базується на сумлінній поведінці і ставленні до праці що доказує його виправлення , а просто небажанні дальше відбувати покарання , тому з врахуванням викладеного суд також погоджується і з протоколом № 4 адміністративної комісії установи від 12.05.2016 року де засудженому відмовлено в умовно достроковому звільненні , як не твердо ставшому на шлях виправлення і не довівшому свого виправлення , що підтвердив представник установи , та зазначивши що підстава в ньому ішла на підставі ст. 81 , а не ст. 82 , це описка , КК України , а тому клопотання засудженого ОСОБА_5 , та висновок про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання начальника ШВЦ № 75 , задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. 154 КВК України , ст. 81 КК України , ст. ст. 537 , 539 КПК України , суд - , УХВАЛИВ :
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та висновок про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання начальника ШВЦ № 75 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Широківський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.
Суддя : ОСОБА_1 .