печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 липня 2016 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність старшого слідчого з ОВС слідчого відділу управління з питань представництва інтересів громадян або держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000747 від 18.10.2014,

В С Т А Н О В И В :

1 червня 2016 року до слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність старшого слідчого з ОВС слідчого відділу управління з питань представництва інтересів громадян або держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000747 від 18.10.2014 під час проведення огляду місця події 26 березня 2016 року.

Клопотання мотивоване тим, що з 10.09.2015 ОСОБА_5 на праві власності належить автомобіль «RANGE ROVER», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 26.03.2016 вказаний автомобіль був зупинений працівниками поліції поблизу м. Умань Черкаської області та вилучений разом з технічним паспортом в порядку збирання доказів в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000747 від 18.10.2014 за фактом викрадення транспортних засобів та їх незаконного переміщення через адміністративний кордон з АР Крим за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366; ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 289; ч. 1, ч. 4 ст. 358 КК України. Оскільки вказаний автомобіль утримується органом досудового розслідування без законних на те підстав, відсутня ухвала слідчого судді про його арешт, що порушує право ОСОБА_5 на вільне володіння та користування належним їй майном, ОСОБА_3 просив зобов`язати слідчого в кримінальному провадженні повернути ОСОБА_5 автомобіль «RANGE ROVER», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та технічний паспорт та нього.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав.

Слідчий заперечив щодо задоволення скарги. Зазначив, що автомобіль визнано в кримінальному провадженні речовим доказами та на підставі ст. 100 КПК України та передано на відповідальне зберігання до Національної гвардії України. Вказаний автомобіль був добровільно виданий сином ОСОБА_5 ОСОБА_6 під час огляду 26.03.2016, а відтак відповідно до положень ст. 237 КПК України автомобіль не є тимчасово вилученим майном і на нього не розповсюджуються положення ст. 168-169 КПК України щодо порядку його вилучення та повернення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , слідчого, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1959 р., яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожною людиною на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні є інститут відводів.

Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Отже, на слідчого суддю кримінальний процесуальним законодавством покладено обов`язок щодо здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування.

Під час розгляду скарги встановлено, що Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000747 від 18.10.2014 за фактом викрадення транспортних засобів та їх незаконного переміщення через адміністративний кордон з АР Крим за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366; ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 289; ч. 1, ч. 4 ст. 358 КК України.

26.03.2016 слідчим СВ Уманського РВП УВП Головного управління національної поліції України в Черкаській області ОСОБА_7 складено протокол огляду місця події, за результатами проведення якого вилучено належний ОСОБА_5 автомобіль «RANGE ROVER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також технічний паспорт на вказаний автомобіль.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до положень ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу (ч. 5 ст. 237 КПК України).

Натомість, сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів, рівно як і проведення слідчим та/або прокурором огляду речей та документів згідно з положеннями ст. 237 КПК України, ще не вказують на те, що вилучені речі, предмети та документи відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України. Зазначене також обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Отже, вилучені під час проведення огляд речі та документи без ухвали слідчого судді є тимчасово вилученим майном.

Вдповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Проте, як зазначив слідчий в судовому засіданні, орган досудового розслідування не звертався до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. ст. 170-172 КПК України про накладення арешту на автомобіль RANGE ROVER», р.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 .

Визнання слідчим автомобіля та технічного паспорту до нього речовими доказами в кримінальному провадженні, за відсутності рішення суду про їх арешт, не може є правовою підставою для утримання вказаного майна органом досудового розслідування, на що вказують положення п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, згідно яких, однією із підстав арешту майна є необхідність збереження речових доказів.

Відповідно до ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Отже, за відсутності судового рішення про арешт належного ОСОБА_5 автомобіль «RANGE ROVER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України, вказаний автомобіль вважається тимчасово вилученим майном та підлягає негайному поверненню володільцю, у зв`язку з чим скарга ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 174, 169, 303-307, 309, 237, 100 КПК України,
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність старшого слідчого з ОВС слідчого відділу управління з питань представництва інтересів громадян або держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000747 від 18.10.2014 задовольнити.

Зобов`язати старшого слідчого з ОВС слідчого відділу управління з питань представництва інтересів громадян або держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 чи іншого слідчого, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000747 від 18.10.2014, негайно повернути ОСОБА_5 тимчасово вилучене майно у вигляді належного їй автомобіля «RANGE ROVER», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1