Справа № 369/2006/16-к
Провадження № 1-кс/369/469/16
УХВАЛА
Іменем України

02.03.2016 року м. Київ
Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність прокурорів Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київській області щодо невнесення відомостей про злочин, зазначених у її повідомленні,-

ВСТАНОВИВ:

16.02.2016 року до суду надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність прокурорів Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області щодо невнесення відомостей про злочин, зазначених у її виступах у судових засіданнях при розгляді слідчим суддею ОСОБА_3 скарги на бездіяльність прокурорів.

Вивчивши скаргу, додані до неї документи, приходжу до переконання, що скарга з доданими до неї документами підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

У відповідності до ч.1 ст.60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулась із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Із вивчених слідчим суддею матеріалів встановлено, що ОСОБА_2 із письмовою заявою про вчинення зазначених у скарзі злочинів згідно ч.1 ст.60 та ч.2 ст.55 КПК України до відповідних органів не зверталася.

У відповідності до ч.1 ст. 60 КПК України метою звернення особи із заявою про злочин чи усним повідомленням про вчинений злочин є донесення до відома відповідних установ та уповноважених осіб обставини, вчиненого злочину, виступи у судових засіданнях учасників, мають інше смислове навантаження і іншу мету. Волевиявлення заявника повинно бути направлене на повідомлення конкретного органу про вчинене, на думку заявника, суспільно-небезпечне діяння, виступаючи в судових засіданнях, особа ставить перед собою іншу мету - задоволення своїх процесуальних, матеріальних вимог або захист своїх прав та інтересів. Виступ в судових засіданнях відповідно до ч.1 ст.214 КПК України може бути джерелом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, які самостійно виявив слідчий чи прокурор. Самостійне виявлення слідчим чи прокурором носить суб`єктивний характер, залежить від особистого сприйняття повідомлення посадовою особою в конкретних випадках. З наведеного вбачається, що виступи ОСОБА_2 у судових засідання під час розгляду скарги не можуть бути прийняті слідчим суддею, як її усне повідомлення про вчинення злочину відповідно до ч.1 ст.60 КПК України. Також наведене свідчить, що в даному випадку ОСОБА_2 , яка подала скаргу, не є ні заявником ні потерпілою, тобто є особою, яка не має права подавати скаргу, тому відповідно до п.1 ч.2 та ч.3 ст.304 КПК України скарга разом з доданими документами повертається особі, яка її подала, тобто ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 60, 303-307,309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу з доданими до неї документами повернути ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області на протязі 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1