Справа № 521/6685/16-к
Пр-ня № 1-в/521/2653/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2016 року м. Одеса
Малиновським районним судом м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
представника ПВК-51 ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси, у режимі відеоконференц зв`язку, клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця с. Херсон, громадянина України, раніше судимого: 1) 18.03.2009 року, вироком Ізмаїльського м/р суду Одеської області, за ст. ст. 185 ч. 3, 75, 76 КК України, до 3 р. п/в з випробувальним строком на 1 рік; 2) 15.06.2010 року, вироком Ізмаїльського м/р суду Одеської області, за ст. ст. 185 ч. 3, 15 ч. 2, 185 ч. 2, 70, 75, 76 КК України, до 3 р. п/в з випробувальним строком на 3 роки; засудженого по дійсній справі: 06.02.2013 року, вироком Ізмаїльського м/р суду Одеської області, за ст. ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3, 185 ч. 3, 70, 71 КК України до 4 р. 5 м. 27 д. п/в, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 звернувся з клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому вироком Ізмаїльського м/р суду Одеської області від 06.02.2013 року.
Так, 06.02.2013 року, вироком Ізмаїльського м/р суду Одеської області, ОСОБА_5 був засуджений за ст. ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3, 185 ч. 3, 70, 71 КК України до 4 р. 5 м. 27 д. п/в.
Прокурор у судовому просив не задовольняти клопотання засудженого.
ОСОБА_5 , допитаний дистанційним шляхом, у режимі відео конференції, просив суд задовольнити клопотання з підстав, викладених в ньому.
Представник колонії у судовому засіданні просив не задовольняти клопотання.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши думки учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно ч. 2 ст. 6 КВК України ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

ОСОБА_5 відбув строк покарання визначений ст. 81 КК України, проте суд вважає, що у клопотанні не надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення ОСОБА_5 досяг тієї стадії, на якій його може бути звільнено умовно-достроково від відбування покарання.
Так, з характеристики ОСОБА_5 , вбачається, що останній засуджений за вчинення ряду злочинів проти власності, один з яких відноситься до категорії тяжких злочинів, скоєний останнім у період відбування іспитового строку, призначеного йому за вчинення ряду навмисних злочинів проти власності (ст. ст. 185 ч. 3, 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України). Таким чином ОСОБА_5 належних висновків для себе не робить, на шлях виправлення вставати не бажає, що у даному випадку свідчить про наявність ризиків подальшого скоєння засудженим кримінальних правопорушень у разі УДЗ від відбування покарання. Крім того, наявність у ОСОБА_5 одного заохочення (подяки), в період відбування покарання у вигляді позбавлення волі, суд розцінює лише як обрану засудженим модель поведінки у визначений ним самим проміжок часу, що аж ніяк не свідчить про настання позитивних змін в поведінці засудженого, оскільки, окрім наявної подяки, ОСОБА_5 притягався до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму утримання. Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_5 до теперішнього часу не працевлаштований на виробництві установи виконання покарань, що в свою чергу безумовно позбавляє суд зробити висновок, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці доводить своє виправлення. При цьому, посилання в характеристиці ОСОБА_5 на факт відсутності обсягів роботи в установі, являється хибним, оскільки ОСОБА_5 прибув у розташування ПВК-51 ДПСУ в Одеській області ще 20.05.2013 року, однак, за час перебування засудженого в установі виконання покарань (майже 3 роки), останній жодного разу до праці не залучався.
Таким чином, характеристика з ПВК-51 УДПСУ в Одеській області на засудженого ОСОБА_5 свідчить лише про ставлення останнього до конкретної ситуації (відбування покарання), а не про виправлення та перевиховання його в цілому, у зв`язку з чим, суд вважає, що звільнення ОСОБА_5 від покарання умовно-достроково не буде гарантувати цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним ст.ст. 50, 65 КК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 50, 65, 81 КК України, ст. 6 КВК України, суд, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Апеляційна скарга, на ухвалу судді, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1