1Справа № 335/658/16-к 1-кс/335/546/2016
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2016 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , секретаря судового засідання ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність начальника слідчого відділу прокуратури Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання заяви про скоєння злочину,-
ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність начальника слідчого відділу прокуратури Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання заяви про скоєння злочину.
В обґрунтування доводів скарги заявник зазначив, що ним до прокуратури направлено заяву про вчинення суддями Апеляційного суду Запорізької області злочину, передбаченого ст. 375 КК України.
26.01.2016 року ОСОБА_4 отримав листа за підписом начальника слідчого відділу прокуратури Запорізької області від 16.01.2016 року, в якому зазначається про відсутність підстав для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Заявник вважає, що невнесення начальником слідчого відділу прокуратури Запорізької області відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання його заяви про вчинення злочину є бездіяльністю, а тому просить суд внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі його заяви про злочин від 13.01.2016 року та розпочати досудове розслідування.
В судове засідання заявник не зявився, про час та день розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
Враховуючи стислі строки розгляду зазначеної категорії справ, визначені КПК України, а також те, що іншим слідчим суддею розглядалась заява ОСОБА_4 про відвід слідчого судді від розгляду вказаної скарги, який ухвалою залишений без задоволення, з метою дотримання розумних строків розгляду, вважаю за доцільне та можливе розглянути справу у відсутність заявника.
Прокурор ОСОБА_2 в судовому засіданні вважає скаргу необґрунтованою, просив в задоволенні її відмовити. Пояснив, що 04.01.2016 року, з Генеральної прокуратури України на адресу прокуратури Запорізької області надійшла заява ОСОБА_5 від 18.12.2015 року щодо неправомірних дій суддів апеляційного суду Запорізької області під час розгляду його апеляційної скарги. Під час розгляду заяви ОСОБА_4 встановлено, що заява вона не містила обєктивних даних, які б свідчили про ознаки вчинення кримінальних правопорушень, а тому підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведення досудового розслідування за викладеними у заяві фактами у слідчого відділу прокуратури були відсутні. 16.01.2016 року на адресу ОСОБА_6 направлено листа.
Дослідивши скаргу, матеріали якими обґрунтовано її доводи, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали, які надані прокурором, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 скеровано до Генерального прокурора України заяву про вчинення злочину, передбаченого ст. 375 КК України від 18.12.2015 року.
Також, до матеріалів скарги заявником долучено заяву про вчинення злочину, передбаченого ст. 375 КК України від 13.01.2016 року, аналогічній заяві ОСОБА_4 від 18.12.2015 року.
В заявах ОСОБА_4 зазначає, що до апеляційного суду Запорізької області ним було подано апеляційну скаргу на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2015 року. 30.11.2015 року о 08.00 годині він отримав судову повістку, про виклик до м. Запоріжжя на 10.00 годину 30.11.2015 року, що на його думку є процесуальним порушенням. Крім того, не отримавши поштове повідомлення про отримання судової повістки, 30.11.2015 року судді апеляційного суду Запорізької області: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 розглянули апеляційну скаргу у його відсутність та ухвалили, як він вважає, неправосудне рішення про залишення апеляційної скарги без задоволення. Під час розгляду апеляційної скарги не були і досліджені всі обставини, які викладені в апеляційній скарзі.
За таких обставин, ОСОБА_4 просив розпочати кримінальне провадження за ст. 375 КК України.
Як вбачається з довідки прокуратури Запорізької області від 05.01.2016 року, в ході розгляду заяви ОСОБА_4 щодо неправомірних дій суддів апеляційного суду Запорізької області під час розгляду його апеляційної скарги встановлено, що заява ОСОБА_4 не містить об`єктивних даних, які свідчать про ознаки вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за викладеними у заяві фактами не вбачається.
Згідно листа начальника слідчого відділу прокуратури Запорізької області від 16.01.2016 року № 17/1-2771-15, ОСОБА_4 повідомлено про результати його заяви про вчинення злочину, зокрема, про відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведення досудового розслідування.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації у Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Із поданої ОСОБА_4 заяви вбачається, що останній просить внести відомості щодо вчинення, на його думку, суддями Апеляційного суду Запорізької області: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 злочину, передбаченого ст. 375 КК України, оскільки він не згоден з діями вказаних суддів при здійсненні ними судочинства та ухваленні судового рішення.
Стаття 375 КК України, на яку посилається заявник, передбачає кримінальну відповідальність за постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови.
Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується прямим умислом. Суддя повинен усвідомлювати, що проголошений ним судовий акт є неправосудним і бажає його прийняття.
Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади», судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.
Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.
Незгода з рішеннями суду як щодо дотримання матеріального, так і процесуального права, сама по собі не може вказувати на наявність в діях судді ознак злочинів.
Відповідно до статті 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.
При оцінці рішень судді як незаконних, в тому числі і як неправосудних, слід керуватись правовими позиціями Конституційного Суду України, викладених у Рішенні у справі за конституційним поданням 53 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України окремих положень Закону України «Про Вищу раду юстиції» від 11.03.2011 року № 2-рп/2011.
Важливим у наведеній правовій позиції Конституційного Суду України є те, що оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної чи касаційної інстанції, і не може даватись будь-якими органами, їх посадовими особами, організаціями, підприємствами і установами, громадянами тощо.
Відтак, поки рішення суду зберігає законну силу, не можна ставити під сумнів його правосудність, а крім того не може бути підставою для притягнення судді до відповідальності і скасування в установленому порядку судових рішень, оскільки суддя міг діяти добросовісно та за своїм внутрішнім переконанням.
Незгода з рішеннями суду сама по собі не може вказувати на наявність в діях судді упередженості, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.
Слідчий суддя вбачає, що ОСОБА_4 у заяві наводить власні міркування та припущення, висловлює свою незгоду з процесуальними діями та рішенням суддів, що не може слугувати підставою для реєстрації його заяви в Єдиний реєстр досудових розслідувань. Заява за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин, оскільки не містить жодних даних про вчинення діянь, які містять ознаки злочину, за викладених заявником обставин.
Сам лише факт незгоди ОСОБА_4 з прийнятим колегією суддів процесуальним рішенням не свідчить про наявність об`єктивних даних, які би свідчили про вчинення злочину, передбаченого ст. 375 КК України.
Таким чином, встановлено, що доводи заявника, які викладені у його заяві, зводилися до незгоди з прийнятим судовим рішенням, що за своїм змістом є поза процесуальним способом їх оскарження та одним із протиправних намагань втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, у зв`язку з чим відсутні підстави, згідно ст. 214 КПК України, для внесення відомостей по заяві до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відповідно зобов`язання вчинити такі дії.
З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_4 містить лише припущення та оціночні судження заявника з приводу вчинення колегією суддів апеляційного суду Запорізької області при розгляді його апеляційної скарги та ухвалення рішення злочину, передбаченого ст. 375 КК України.
За таких обставин, оскільки дії суб`єкту оскарження не суперечать вимогам ст. 214 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку, що скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність начальника слідчого відділу прокуратури Запорізької області, слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність начальника слідчого відділу прокуратури Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання заяви про скоєння злочину - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1