Справа № 130/150/15-к
Провадження №11-кп/772/640/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянув «15» вересня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №00000903 від 03.12.2014 року, по обвинуваченню
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1
уродженця с. Лопатинці Жмеринського
району Вінницької області , українця
громадянина України,
раніше судимого:
- 16.06.1998 року Жмеринським міським судом
Вінницької області за ст. 81 ч.4, ст. 44 у вигляді 4 років позбавлення волі;
- 19.02.2002 року Жмеринським міським судом
Вінницької області за ст. ст.395. 71, 72КК
України у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення
волі;
- 18.09.2007 року Жмеринським міським судом
Вінницької області за ст. 186 ч. 1 у вигляді 4 років
позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України
звільнений від відбування покарання з випробуванням
з іспитовим строком 3 роки;
- 12.11.2009 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням;
- 21.02.2012 року ухвалою Староміського суду м. Вінниці не відбута частина покарання замінена на обмеження волі строком на 1 рік 9 місяців 8 днів;
- постановою Крижопілського районного суду
Вінницької області від 07.09.2012 року звільненого умовно достроково з місць обмеження волі на 1 рік 2 місяці 26 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6
потерпілого: ОСОБА_8
за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від «13» лютого 2015 року, -
В с т а н о в и в:
Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.02.2015 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено ряд обов`язків:
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтись до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Вирішена доля речових доказів.
Як встановлено судом, 01.12.2014 року біля 21.00 год ОСОБА_6 перебуваючи біля вагової ФОП « ОСОБА_10 », яка розташована по АДРЕСА_1 , переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, через вікно, шляхом його витягнення з лутки, проник в середину вагової, звідки викрав болгарку марки «Rider-Profi WS-125 LW» вартістю 430 грн., згідно рахунку ФОП ОСОБА_11 №5 від 15.01.2015 року.
З викраденим з місця події зник та розпорядився на власний розсуд.
Крім того, 02.12.2014 року біля 20 год. ОСОБА_6 перебуваючи біля вагової ФОП « ОСОБА_10 » , яка розташована по АДРЕСА_1 , переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, через вікно, шляхом його витягнення з лутки , проник в середину вагової, звідки викрав мотокосу марки «Hausgarten ВС 139», », вартістю 1670 грн., згідно рахунку ФОП ОСОБА_11 №5 від15.01.2015 року.
З викраденим з місця події зник та розпорядився на власний розсуд.
Не погодившись з вироком суду першої інстанції, прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить частково скасувати вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.02.2015 року , а саме в частині призначення покарання, в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Свої вимоги мотивує тим, що суд, призначаючи покарання ОСОБА_6 не в повній мірі врахував ступінь тяжкості злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України , який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином. Крім того обвинувачений ОСОБА_6 до вчинення даного злочину, раніше неодноразово судимий, однак обвинувачений на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин, за місцем проживання характеризується негативно.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 який заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим. , думку потерпілого ОСОБА_8 , який також вважає вирок суду законним та обґрунтованим, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна, поєданого з проникненням у приміщення, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину повторно - є обґрунтованими.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглядалось відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду, тому суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи , які ніким не оспорювались.
Згідно з вимогами ч.1 ст.348 КПК України, після оголошення обвинувачення головуючий роз`яснює обвинуваченому його суть і запитує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.
Відповідно до ч.1 ст.349 КПК України - після виконання дій, передбачених ст.348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та про порядок їх дослідження.
Частиною третьою ст.349 КПК України передбачено право суду, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.
Вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції під час судового провадження порушені не були.
Судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи та розмір цивільного позову в апеляційному порядку.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.
Відповідно до вимог п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого , який визнається винним у вчиненні злочину необхідно суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України, реалізувати принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації при призначенні покарання. Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею(частиною цієї статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи про те, що суд, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, не дотримався всіх вимог закону, не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого, думку потерпілого, а також наслідки вчиненого злочину, є безпідставними.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставини, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить право застосовну інтелектуально вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи
В суді першої інстанції та апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_8 зазначав, що обвинуваченого ОСОБА_6 він знає тривалий проміжок часу, може його характеризувати лише з позитивної сторони. Після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_6 одружився, має постійне місце проживання, не порушує громадський порядок, відшкодував завдані збитки у повному обсязі.
Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , що в скоєному злочині він щиро розкаявся, має соціальні зв`язки, постійне місце проживання, роботи, а також думку потерпілого суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
На вирок суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі 3-х місяців.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: