АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/49/2016 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 584 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

особи, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 та застосовано екстрадиційний арешт до вирішення Міністерством юстиції України питання про видачу компетентним органам Російської Федерації, на строк не більше дванадцяти місяців, починаючи з дня затримання, а саме 21.10.2015 року відносно

ОСОБА_11 ) ( ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 )), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва, Російської Федерації, громадянина Російської Федерації та Ізраїлю, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ухвали суду, слідчий суддя врахувавши, відповідно до ст. 584 КПК України, наявність правових підстав для застосування до ОСОБА_8 екстрадиційного арешту, зокрема наявність вироку Ленінського районного суду м. Уфа від 17.07.2008 р., яки був змінений постановою суду наглядової інстанції Президії Верховного суду Республіки Башкортостан Російської Федерації від 17.07.2008 р. та яким ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) був засуджений до остаточного покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, за вчинення злочину, який відповідає ч. 3 ст. 190 КК України та є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше одногу року, а також врахувавши те, що ОСОБА_15 тривалий час перебуває за межами Російської Федерації, тяжкість застосованого до останнього покарання, що свідчить про можливість переховування ОСОБА_8 від компетентних органів України, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу незаконною, просить ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2015 р. скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 про застосування до ОСОБА_8 ( ОСОБА_16 ) екстрадиційного арешту.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, захисник наголошує на тому, що згідно запиту Генеральної прокуратури Російської Федерації від 13.11.2015 року, його видано на громадянина Російської Федерації ОСОБА_14 ( ОСОБА_8 ), однак 21.10.2015 р. працівниками окремого пропускного пункту «Київ» державної прикордонної служби України в Аеропорту «Бориспіль» було затримано громадянина Ізраїлю ОСОБА_8 ( ОСОБА_16 ), та останнім будь-який зв`язок з прізвищем ОСОБА_17 заперечувався, а громадянином Російської Федерації він не являється та не являвся.

Також апелянт вказує на те, що клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_8 екстрадиційного арешту не містить обґрунтування щодо наявності ризиків неналежної процесуальної поведінки.

Крім того, захисник вказує на те, що копія запиту Генеральної прокуратури Російської Федерації від 13.11.2015 р. № 35/1-393-03 щодо затримання та передачу громадянина Російської Федерації ОСОБА_18 для приведення у відповідність вироку до виконання є недопустимим доказом, оскільки не завірена належним чином.

Також апелянт звертає увагу суду на порушення слідчим суддею права на захист громадянина Ізраїлю ОСОБА_8 , з огляду на проведення процесуальних дій без участі перекладача з української мови, яка для нього взагалі не відома, на його рідну мову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, громадянин Ізраїлю ОСОБА_11 ) ( ОСОБА_12 (HAROLD)), ІНФОРМАЦІЯ_1 розшукується правоохоронними органами Російської Федерації для відбуття покарання за вироком Ленінського районного суду м. Уфи Республіки Башкортостан Російської Федерації від 17.07.2008 р., яким ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений заочно за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 159 КК Російської Федерації до п`яти років позбавлення волі.
20.05.2009 р. постановою суду наглядової інстанції Президії Верховного суду Республіки Башкортостан Російської Федерації вирок Ленінського районного суду м. Уфи від 17.07.2008 р. змінений та ОСОБА_14 призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки та одинадцять місяців.
21.10.2015 р. громадянин Ізраїлю ОСОБА_11 ) ( ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 )), ІНФОРМАЦІЯ_1 був затриманий в аеропорту «Бориспіль» в зв`язку з перебуванням останнього в розшуку правоохоронними органами Російської Федерації для відбуття покарання.

24.10.2015 р. ухвалою слідчого судді Бориспільського районного суду м. Києва до ОСОБА_8 застосовано тимчасовий арешт строком на сорок діб, до отримання запиту про його видачу.
Міністерством Юстиції України отримано запит від компетентного органу Російської Федерації про видачу ОСОБА_8 для відбуття покарання.
25.11.2015 р. Міністерством Юстиції України прокуратурі Київської області доручено проведення екстрадиційної перевірки обставин, які можуть стати підставою для відмови у видачі особи, яка на даний час ще не завершена.
30.11.2015 р. ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва клопотання прокурора було задоволено та застосовано до ОСОБА_19 екстрадиційний арешт строком не більше дванадцяти місяців, починаючи з дня затримання, а саме з 21.10.2015 р..
Розглядаючи клопотання прокурора про застосування екстрадиційного арешту, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 584 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу.
Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.
З ухвали суду першої інстанції, а також журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для застосування до ОСОБА_8 екстрадиційного арешту перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний ОСОБА_15 , вислухана думка прокурора та захисника з`ясовані обставини справи, на підставі яких було прийнято рішення про застосування до ОСОБА_8 екстрадиційного арешту, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу до вирішення Міністерством Юстиції України питання про видачу та фактичну передачу (екстрадицію) компетентним органам Російської Федерації, на строк не більше дванадцяти місяців.
При постановленні ухвали слідчим суддею дотримані вимоги норм КПК України, Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року.
Виносячи ухвалу, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про застосування екстрадиційного решту відносно ОСОБА_8 , виходячи з тих обставин, що вироком Ленінського районного суду м. Уфи Республіки Башкортостан Російської Федерації від 17.07.2008 р., яким ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений заочно за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 159 КК Російської Федерації, яке відповідає кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. ч. 3 ст. 190 КК України та є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше одного року, а також, що отримано запит Генеральною прокуратурою Російської Федерації про видачу останнього для відбуття покарання за вчинення злочину на території держави і проведення екстрадиційної перевірки відносно ОСОБА_8 , врахувавши характеризуючі дані про особу ОСОБА_8 , а саме те, що останній тривалий час перебував за межами Російської Федерації, тяжкість застосованого до ОСОБА_8 покарання, що свідчить про наявність реального ризику, що вказана особа, перебуваючи на волі може переховуватися від компетентних органів як України, так і іноземної держави.
Крім того, колегія суддів, погоджується також з висновками, які викладені в ухвалі слідчого судді, а саме те, що слідчий суддя, під час розгляду вказаного клопотання, не досліджує питання про винуватість особи і не перевіряє законність рішень прийнятих компетентними органами інших іноземних держав, а лише перевіряє наявність підстав, достатніх для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив компетентний орган держави, в особі прокуратури Київської області відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Приймаючи рішення про застосування до ОСОБА_8 саме такого запобіжного заходу слідчим суддею, враховано наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема щодо можливості останнього ухилятися як від компетентних органів України, так і від компетентних органів іноземної держави, та обґрунтовано прийнято рішення про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризику, передбаченому ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання ОСОБА_20 покладених на нього процесуальних обов`язків.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що згідно запиту Генеральної прокуратури Російської Федерації від 13.11.2015 року, його видано на громадянина Російської Федерації ОСОБА_14 ( ОСОБА_8 ), однак 21.10.2015 р. працівниками окремого пропускного пункту «Київ» державної прикордонної служби України в Аеропорту «Бориспіль» було затримано громадянина Ізраїлю ОСОБА_8 ( ОСОБА_16 ), який не має жодного відношення до особи ОСОБА_14 , колегія судді вважає безпідставними, оскільки під час розгляду клопотання прокурора в суді першої інстанції слідчим суддею було встановлено те, що відповідно до повідомлень НЦБ Інтерпола в Російській Федерації та НЦБ Інтерпола в Ізраїлі громадянин Російської Федерації та Ізраїлю ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.01.2003 р. змінив прізвище з « ОСОБА_17 » на « ОСОБА_22 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 ім`я з « ОСОБА_16 » на « ОСОБА_23 ».
Посилання апелянта на порушення слідчим суддею права на захист громадянина Ізраїлю ОСОБА_8 , з огляду на проведення процесуальних дій без участі перекладача з української мови, яка для нього взагалі не відомою, на його рідну мову, колегія судді вважає необґрунтованим, оскільки як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, зокрема журналу та аудиозапису судового засідання, а також ухвали слідчого судді, а ні ОСОБА_15 , а ні його захисник не заявляли в суді першої інстанції клопотання про залучення перекладача, а розгляд клопотання прокурора відбувався російською мовою яка є зрозумілою для ОСОБА_8 , з огляду на те, що під час судового засідання в суді першої інстанції останній надавав пояснення, в яких з поміж іншого зазначив про те, що він народився в м. Москва де проживав досить тривалий час, аж до 1998 року, тобто до моменту своєї імміграції в Ізраїль.
Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються вищевикладеним.
Істотних порушень норм КПК України при розгляді клопотання прокурора, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.
На підставі вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що в клопотанні та доданих до нього матеріалах відсутні обставини та законні підстави, при наявності яких щодо ОСОБА_8 не можливе застосування екстрадиційного арешту, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 584 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалуслідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року, якою задоволено клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 та застосовано екстрадиційний арешт до вирішення Міністерством юстиції України питання про видачу компетентним органам Російської Федерації, на строк не більше дванадцяти місяців, починаючи з дня затримання, а саме 21.10.2015 року відносно ОСОБА_8 ( ОСОБА_16 ) ( ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 )), ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

__________ ______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4