Справа № 204/6873/16-к
Провадження № 1-м/204/12/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

за участю перекладача ОСОБА_5

за участю затриманого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську клопотання заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Узбекистан, уродженця м. Андіжан, Республіка Узбекистан, у зв`язку зі скоєнням злочинів, передбачених ч. 1 ст. 155, п.п. «а», «б», ч. 3 ст. 159, п. «а» ч. 3 ст. 244-1 та ч. 1 ст. 244-2 КК Республіки Узбекистан, -
ВСТАНОВИВ:
25 жовтня 2016 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 про застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_6 , який розшукується компетентними органами Узбекистану, у зв`язку із скоєнням злочинів, передбачених ч. 1 ст. 155, п.п. «а», «б», ч. 3 ст. 159, п. «а» ч. 3 ст. 244-1 та ч. 1 ст. 244-2 КК Республіки Узбекистан.
В обґрунтування клопотання, заступник керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4, зазначає, що 09 серпня 2016 року працівниками УСБУ у Дніпропетровській області на території м. Дніпро, у порядку, передбаченому ст. ст. 208, 582 КПК України, затримано громадянина Республіки Узбекистану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Андіжан, Республіки Узбекистан.
Встановлено, що ОСОБА_6 перебуває у міжнародному розшуку у зв`язку з скоєнням злочинів, передбачених ч.1 ст. 155, п.п. «а», «б», ч. 3 ст. 159, п. «а» ч. 3 ст. 244-1 та ч. 1 ст. 244-2 КК Республіки Узбекистан.
За скоєння інкримінованих ОСОБА_6 правопорушень, чинним законодавством Республіки Узбекистан передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років.
Також встановлено, що ухвалою Андижанського міського суду по кримінальним справам від 30.11.2015 відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід тримання під вартою.
Інкриміновані ОСОБА_6 злочини за законодавством України передбачені ч. 1 ст. 258, ч. 3 ст. 109, ст. 295, ч.1 ст. 258-3 КК України, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.
Строк давності притягнення ОСОБА_6 до відповідальності за вчинені ним у 2010-2011 роках злочини відповідно до ст. 49 КПК України не закінчились.
22.02.2016 року до Генеральної прокуратури України від Генеральної прокуратури республіки Узбекистан надійшов запит про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) для забезпечення видачі громадянина Республіки Узбекистану ОСОБА_6 , який розшукується компетентними органами Узбекистану, у зв`язку із скоєнням злочинів, передбачених ч.1 ст. 155, п.п. «а», «б», ч.3 ст. 159, п. «а» ч.3 ст. 244-1 та ч.1 ст. 244-2 КК Республіки Узбекистан.
Проведення екстрадиційної перевірки Генеральною прокуратурою України доручено прокуратурі Дніпропетровської області.
29.08.2016 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) строк якого закінчується 27.10.2016 року.
Зважаючи, що на даний час триває процедура екстрадиційної перевірки щодо видачі громадянина Республіки Узбекистану ОСОБА_6 , а зміна запобіжного заходу за ініціативи української сторони призведе до неможливості забезпечення фактичної передачі особи, заступник начальника прокуратури звертається до суду з даним клопотанням.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання і просив суд застосувати екстрадиційний арешт відносно ОСОБА_6 , з утриманням в Дніпропетровській установі відбування покарання № 4, для забезпечення його видачі правоохоронним органам Республіки Узбекистан.

ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та зазначив, що він не переховувався від слідчих органів, має постійне місце проживання, працює та на утриманні має сім`ю, дружину та дитину. А тому просить суд застосувати до нього домашній арешт.
Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив відмовити у його задоволенні. Також посилався на ту обставину, що затриманий не переховувався від слідчих органів, має постійне місце проживання, працює, хоча і не офіційно, та має стійки соціальні зв`язки цивільну дружину ОСОБА_8 та спільну дитину ОСОБА_9 , що підтверджується наданим у матеріали справи копією свідоцтва про народження, копією договору оренди житла. А також надав до матеріалів справи копії документів, а саме: 2 копії свідоцтва про народження, характеристики, протокол ультразвукового дослідження ОСОБА_8 , копія довідки про звернення за захистом в Україні та інші.

Суд, вислухавши думку прокурора, затриманого, захисника, дослідивши клопотання та додані матеріали до нього, вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 584 КПК України, після отримання запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про його екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. Разом з клопотанням на розгляд слідчого судді подається: копія запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), посвідченого центральним органом України; документи про громадянство особи; наявні матеріали екстрадиційної перевірки. При розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу. Екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. В межах цього терміну слідчий суддя, у межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Згідно статті 56 «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 року, договірні сторони зобов`язуються відповідно до умов Конвенції, за вимогою видавати один одному осіб, що знаходяться на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності або для виконання вироку. Видача для притягнення до кримінальної відповідальності за діяння, які за законом запитуючої сторони є карані і за скоєння яких передбачається покарання у вигляді позбавлення волі строком не менше одного року або більш тяжке покарання.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2016 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 жовтня 2016 року.
У матеріалах клопотання міститься запит заступника Генерального прокурора Республіки Узбекистану № 26/13-46-16 від 22 лютого 2016 року, відповідно до «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», про вирішення питання стосовно видачі ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності за злочини, передбачені ч. 1 ст. 155, п.п. «а», «б», ч. 3 ст. 159, п. «а» ч. 3 ст. 244-1 та ч. 1 ст. 244-2 КК Республіки Узбекистан.
Ухвалою Андижанського міського суду з кримінальних справ від 30 листопада 2015 року, відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у випадку його затримання єтапувати в УЯ-64/Т-14 м. Андіжан. Інкримінований ОСОБА_6 злочин за законодавством України відповідає ч. 1 ст. 258, ч. 3 ст. 109, ст. 295, ч. 1 ст. 258-3 КК України, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, і є екстрадиційним.

Строк давності притягнення ОСОБА_6 до відповідальності за вчинений злочин відповідно до вимог ст. 49 КК України не закінчився.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Республіки Узбекистану.
При розгляді клопотання, відповідно до ч. 8 ст. 584 КПК України слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи ОСОБА_6 , у відношенні якого надійшов запит про видача.
Згідно до ч. 2 ст. 585 КПК України при вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Відповідно до наданих матеріалів екстрадиційної перевірки, ОСОБА_6 перебуває на території України з 2013 року. З вказаного періоду до моменту затримання до міграційної служби з заявою про надання статусу біженця або особи, яка шукає політичний притулок не звертався, місце свого постійного проживання у встановленому законодавством України порядку не реєстрував. Також, як вбачається з копій свідоцтв про народження його дитини долучених до матеріалів справи у судовому засіданні, з заявою про встановлення батьківства відносно своєї дитини звернувся лише через рік після її народження, після затримання компетентними органами.
З зазначеного вбачається, що ОСОБА_6 , перебуваючи досить тривалий період на території України, належної процесуальної поведінки та законів України не дотримувався, не реєстрував свого постійного місця проживання (перебування) на території України. До органів державної влади не звертався, а той факт, що останній після фактичного затримання працівниками УСБУ у Дніпропетровській області 09.08.2016 року звернувся до міграційної служби, не може свідчити про належну процесуальну поведінку останнього та розцінюється судом як спосіб задля уникнення відповідальності та запобігання екстрадиційного арешту.
Також, згідно відповіді Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України, ОСОБА_6 рішенням ДМС від 13.10.2016 року за № 521-16 у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відмовлено.
Твердження сторони захисту щодо існування міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_10 не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки шлюб належним чином в установленому законом порядку не зареєстровано, дані про фактичні шлюбні відносини в порядку цивільного судочинства не встановлені, а батьківство ОСОБА_6 щодо малолітньої дитини ОСОБА_11 встановлено за заявою ОСОБА_6 лише через рік після народження дитини, вже після фактичного затримання працівниками УСБУ у Дніпропетровській області, що також розцінюється судом як спосіб задля запобігання екстрадиційному арешту.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що у наявності всі законні підстави для утримання ОСОБА_6 під вартою, тому з метою забезпечення міжнародних договорів, суд приходить до висновку про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) щодо ОСОБА_6 .

Підстав для обрання міри запобіжного заходу не пов`язаної з триманням під вартою відносно ОСОБА_6 , суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись «Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 року, ст. ст. 584, 585 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 про застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_6 , який розшукується компетентними органами Узбекистану, у зв`язку із скоєнням злочинів, передбачених ч. 1 ст. 155, п.п. «а», «б», ч. 3 ст. 159, п. «а» ч. 3 ст. 244-1 та ч. 1 ст. 244-2 КК Республіки Узбекистан задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Узбекистану, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до його фактичної передачі правоохоронним органам Республіки Узбекистан, тривалістю не більше 12 місяців.
Тримати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Дніпропетровській установі відбування покарань № 4, для забезпечення його екстрадиції на територію Республіки Узбекистан.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1