ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
21 березня 2016 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ознайомившись з касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 9 вересня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 2 грудня 2013 року, яким цей вирок залишено без змін, а також на ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 вересня 2015 року та Апеляційного суду Черкаської області від 11 січня 2016 року з питання про перегляд перших двох судових рішень за нововиявленими обставинами,
ВСТАНОВИВ:
Вироком Уманського міськрайонного суду від 09.09.2013, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 02.12.2013, ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі.
Ухвалою того ж місцевого суду від 18.09.2015, залишеною без зміни ухвалою апеляційного суду від 11.01.2016, відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.09.2013, оскільки обставини, на які посилався засуджений, були йому відомі до постановлення вироку суду та були предметом дослідження судом апеляційної інстанції.
В касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати оскаржувані судові рішення.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Засуджений ОСОБА_4 09.03.2016 подав касаційну скаргу на вирок місцевого суду від 09.09.2013 та ухвалу апеляційного суду від 02.12.2013, пропустивши встановлений ч. 2 ст. 426 КПК України строк на її подання, питання про поновлення якого не порушує.
Отже, у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

Крім того, всупереч доводам касаційної скарги, висновок місцевого суду про відсутність у заяві засудженого посилання на нововиявлені обставини, передбачені ч. ч. 2, 5 ст. 459 КПК України, є обґрунтованим, оскільки факт зловживання слідчого, прокурора під час кримінального провадження не встановлений вироком суду, що набрав законної сили, і не підтверджений відповідними матеріалами розслідування, а посилання засудженого на те, що злочин нібито вчинив його батько, обґрунтовано не визнано судом нововиявленою обставиною, оскільки це було відомо під час перегляду вироку місцевого суду апеляційним судом, як і твердження сторони захисту про те, що судове засідання судом першої інстанції було проведено без потерпілої та свідків.
Згідно з вироком, у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, у зв`язку із чим кримінальне провадження розглядалося у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів. Розгляд справи за вказаною процедурою, відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, позбавив учасників судового провадження права оскаржувати фактичні обставини в апеляційному порядку, які не підлягають перегляду й в касаційному порядку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України.
Оскільки наведені засудженим підстави для перегляду вироку за нововиявленими обставинами не являються такими у розумінні ст. 459 КПК України, то апеляційний суд, у відповідності до вимог ст. 419 КПК України вмотивувавши свої висновки, обґрунтовано залишив без зміни ухвалу суду першої інстанції, а доводи засудженого в касаційній скарзі на спростування вищезазначених висновків не переконливі та недостатні.
Щодо вимог засудженого про зарахування строку його попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, то вирішення даного питання підлягає у спосіб, визначений перехідними положеннями Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року «Про внесення зміни до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Доводів на підтвердження істотного порушення вимог кримінального процесуального закону в скарзі засудженого не наведено.
Отже, з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає.
Зважаючи на зазначене, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429, п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 9 вересня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 2 грудня 2013 року повернути.
У відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_4 на ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 вересня 2015 року та Апеляційного суду Черкаської області від 11 січня 2016 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7