Номер провадження: 11-кп/785/717/16
Номер справи місцевого суду: 521/3880/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 і ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

засудженої: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеса від 18 березня 2016 року.

Цією ухвалою відмовлено в задоволені клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізмаїл Одеської області, громадянці України, українці, не одруженій, раніше неодноразово судимої,

22.01.2013 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ст. 121 ч. 2 КК України до позбавлення волі на 7 років.

До суду надійшло клопотання ОСОБА_7 про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, з якого вбачається, що вона відбуває покарання з 20.02.2012 року. Початок строку 20.02.2012 року, кінець строку 20.02.2019 року. За період відбуття покарання ОСОБА_7 , відповідно до характеристики Чорноморської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області (№74), зарекомендувала себе посередньо, працевлаштована, має 1 заохочення та 2 стягнення, які погашені. Вину в скоєному злочині на дійсний час не визнає, не довела свого виправлення. Відбула більш 3/4 строку покарання.

Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні вказаного клопотання.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити ухвалу, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджена посилається на ті обставини, що суд безпідставно відмовив в задоволенні її клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, на що є усі підстави, а саме, за період відбування покарання вона активно приймає участь у культурному житті колонії, має заохочення, сумлінно ставиться до своєї робити, виконує санітарні норми, не конфліктна, 2 стягнення були погашені, хвора на ВІЧ/СНІД 3 стадії, гепатит С та хронічний панкреатит.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді, засуджена підтримала доводи своєї апеляційної скарги, прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженої, просив колегію суддів відмовити у її задоволенні, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженої ОСОБА_7 , суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини провадження та в достатній мірі вмотивував свій висновок про те, що вона не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, посилаючись на те, що таке звільнення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд врахував не тільки факт відбуття останньою певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчиненого нею кримінального правопорушення, поведінку засудженої під час всього відбування покарання, становлення її на шлях виправлення.

Так, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженої повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Разом з тим, критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції послався на те, що засуджена своїм відношенням до праці та поведінкою не довела своє виправлення.

З цим висновком колегія суддів погоджується, оскільки він відповідає обставинам кримінального провадження, даним про особу і поведінку засудженої ОСОБА_7 .

Як на думку колегії суддів, засуджена ОСОБА_7 не стала на шлях виправлення та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не підтвердила можливість застосування до неї умовно-дострокового звільнення від покарання.

За викладених обставин доводи апеляційної скарги засудженої ОСОБА_7 є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Малиновського районного суду міста Одеса від 18 березня 2016 рокупро відмову у задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3