Справа № 367/1594/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/591/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 07.06.2016

УХВАЛА
Іменем України
07 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 15.03.2016 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь, Київської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 07.12.2015р. Бородянським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185 КК України, ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

на підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та покарання за вироком Бородянського районного суду Київської області від 07 грудня 2015 року, яким було засуджено ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 183 (сто вісімдесят три) дні;

строк відбування покарання обвинуваченому відраховувати з моменту його затримання, а саме з 10 лютого 2016 року, зарахувавши в строк відбуття покарання, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з 10.02.2016р. по 15.03.2016р., який складає 35 днів, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;

вирішено питання з речовими доказами, -

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 02.12.2015 в нічну пору доби у ОСОБА_7 та невстановленої досудовим розслідуванням особи, перебуваючих поряд із будинком АДРЕСА_2 , виник спільний умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, а тому з метою його реалізації останні попередньо розподілили власні ролі. Реалізуючи спільний злочинний умисел, 02.12.2015 в нічну пору доби ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, відповідно до попередньо розподілених ролей, підійшли до паркану будинку, через який невстановлена досудовим розслідуванням особа, шляхом незаконного вторгнення без застосування засобів подолання перешкод, проникла на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_7 , з метою недопущення викриття спільних злочинних дій, виконуючи відведену йому роль, залишився очікувати біля паркану спостерігаючи по сторонам. В подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа виконуючи відведену йому роль, незаконно перебуваючи на території домоволодіння за вищевказаною адресою, проникла до підсобного приміщення, з якого здійснювала перенесення та передавання ОСОБА_7 , належного потерпілому ОСОБА_8 майна. Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, невстановлена досудовим розслідуванням особа та ОСОБА_7 діючи з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю власника, з підсобного приміщення заволоділи трьома зимовими шинами марки «Radial Tubeles», розмір 215/65 R 16, залишковою вартістю 5 522 гривень, шуруповертом, залишковою вартістю 440 гривень, двома кутовими шліфувальними машинками, залишковою вартістю 497 та 204 гривень, промисловим пилососом, залишковою вартістю 1 021 гривень, газонокосаркою електричною, залишковою вартістю 3 199 гривень, двома скейтами залишковою вартістю 201 гривень. В подальшому ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа з місця події зникли та розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 11 084 гривень

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , просить призначити більш м`яке покарання, ніж призначене за вироком Ірпінського міського суду Київської області. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що покарання за тяжкістю не відповідає особі засудженого.

Заслухавши доповідача,

пояснення учасників,

думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,

перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 та кваліфікація його дій, учасниками судового розгляду не оскаржується.

Як свідчить аналіз матеріалів кримінального провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, ґрунтується на сукупності зібраних у справі, та належним чином оцінених і наведених у вироку доказів.

Суд, розглянувши кримінальне провадження, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого приміщення, вчиненого повторно.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 , що покарання за тяжкістю не відповідає особі засудженого, оскільки судом не враховано всіх фактичних обставин справи, колегія вважає їх такими, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду кримінального провадження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, судимість не знята та не погашена, не працює, не одружений, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинений ним злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який має не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття в скоєнні злочину ОСОБА_7 .
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 за № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання у кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що призначене засудженому покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, в даному випадку є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому доводи викладені в апеляційній скарзі про суворість призначеного ОСОБА_7 покарання задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає, що підстави для застосування ст.69 КК України відсутні, оскільки з врахуванням особи винного, який вчинив злочин в період іспитового строку, наявність обставин, що пом`якшують покарання, не свідчить про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Інших істотних порушень вимог кримінального чи кримінально-процесуального закону, які б давали безумовні підстави для скасування чи зміни судового вироку, не встановлено.

За даних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 не підлягає до задоволення, а вирок Ірпінського міського суду Київської області від 15 березня 2016 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 15 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

На підставі ст.. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 16.03.2016 року по 07.06.2016 року.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І: