АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/999/16 Справа № 182/4328//16-к Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

скретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 ідозрюваного ОСОБА_6

його захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляцію захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 5 жовтня 2016 р. щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Павлопілля, Нікопольського району, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановила:
Відповідно до наданих матеріалів, органами досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у тому, що в ніч з 6 на 7 серпня 2016 р., перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_10 в буд. АДРЕСА_2 , під час вживання спиртних напоїв, на грунті неприязних відносин в ході сварки, застосовуючи предмет з колючо-ріжучіми властивостями в якості знаряддя злочину, з метою протиправного позбавлення життя потерпілого, наніс останньому множинні удари в голову і груди.
В результаті вказаних злочинних дій ОСОБА_9 , і застосованого ним насильства, потерпілий ОСОБА_11 помер на місці події.
За даним фактом 7 серпня 2016 р. внесені відомості до ЄРДР за № 0003036 за попередньою кваліфікацією, передюаченою ч. 1 ст. 115 КК України.
8 серпня 2016 р. ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 208 КПК, та в цей же день йому повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного злочину.

Рішенням слідчого судді задоволено клопотання слідчого і щодо підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 5 жовтня 2016 року.

Своє рішення суддя вмотивував наявністю обгрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_9 може переховуватись від органу слідства та суду, незаконно впливати на свідків, і що застосування інших менш суворих запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Захисник не згоден з рішенням слідчого судді, в апеляції просить його скасувати та постановити нове, яким застосувати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вважає судове рішення необґрунтованим. Посилається на те, що слідчим та прокурором не надано суду доказів у підтвердження наявності ризиків.

Так, ОСОБА_9 має постійне місце мешкання, реєстрації, є пенсіонером, має своє господарство та власний будинок. Вказує на те, що судом не прийнято до уваги, що останній є літньою людиною, находження якого в умовах cлідчого ізолятору може негативно сказатися на його фізичному та психічному стані.

Посилається на те, що тримання під вартою, відповідно до вимог ст. 183 КПК, є винятковим запобіжним заходом і застосовується, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Оскільки слідчий та прокурор не довели наявність ризиків, на які вони посилаються, то відносно ОСОБА_9 доцільно застосувати запобіжний захід домашній арешт.

Під час апеляційного розгляду підозрюваний та його захисник підтримали свої вимоги про скасування ухвали і застосування запобіжного заходу домашній арешт.
Прокурор вважав судове рішення законним і обґрунтованим.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, прокурора, ознайомившись з матеріалами кримінального і судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, суд повинен керуватись вимогами ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК.

Надані матеріали дозволяють колегії суддів дійти до висновку про те, що суддя, задовольняючи клопотання слідчого, дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється в інкримінуємому йому злочині. Цей висновок підтверджено даними, які містяться:

-в протоколі огляду місця події, де за місцем мешкання ОСОБА_11 в буд. АДРЕСА_2 виявлено труп останнього з множинними тілесним ушкодженнями в області голови та тулуба, які свідчать про насильницьку смерть;
-в лікарському свідоцтві про смерть ОСОБА_10 (а.п. 31) про те, що смерть потерпілого наступила в результаті отриманих тілесних ушкоджень в області голови та грудей нанесених в результаті нападу з використанням тупого предмету;

-в поясненнях підозрюваного ОСОБА_9 (а.п. 32), який вказав, що застосував щодо ОСОБА_11 насильство, наніс тому удари каструлею по голові та по ногам;

-в протоколі огляду особистих речей ОСОБА_9 , де на тапках, футболці та трусах підозрюваного виявлено сліди бурого кольору (а.п. 28);

-в протоколах допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_11 розпивав спиртні напої зі своїм односельцем ОСОБА_9 .

Сукупність вказаних даних спростовують доводи захисника про відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів щодо обґрунтованості підозри, пред`явленої ОСОБА_9 .
Звертається увага на рішення ЄСПЛ у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" про те, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Обговорюючи доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків, на які посилається слідчий і прокурор, колегія їх вважає такими, які спростовані матеріалами провадження.

Як із них вбачається, ОСОБА_9 скоїв злочин, який відповідно до вимог ст. 12 КК, віднесено до категорії особливо тяжкого, за яке передбачено покарання у вигляді тривалого позбавлення волі. Дані обставини, на думку колегії, слугують підґрунтям для виникнення реальних ризиків переховування від органу слідства та суду, незаконного впливу на свідків та інших учасників у кримінальному провадженню, оскільки свідки є односельцями.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до даних, на які посилався в судовому засіданні слідчий про те, що ОСОБА_9 знаходився на обліку в психіатричному диспансері у зв*язку з захворюванням «шизофренією», та про те, що в подальшому ухилився від нього, тому доводи слідства про можливість скоєння останнім іншого злочину може бути реальним, що являється підтвердженням наявності такого ризику.

Приймаючи до уваги, що підозрюваний веде антисоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, родини та утриманців не має, що виключає наявність міцних соціальних зв*язків, враховуючи що по справі призначено психіатричне дослідження щодо останнього, застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе забезпечити виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Вказані дані суд прийняв до уваги і дав їм належну оцінку. Обґрунтовано послався на те, що вони унеможливлюють застосування щодо ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу.

Твердження захисту щодо незадовільного стану здоров`я підозрюваного не підтверджено відповідними даними про такий стан, окрім того, надані матеріали не містять даних про те, що останній не може за станом здоров`я утримуватись в умовах слідчого ізолятору.

Сукупність наведених даних, приводить колегію суддів до висновку про те, що слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановив, що надані органом слідства докази обставин свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 злочину, що наявні достатні підстави вважати про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК, на які посилається слідчий в клопотанні і прокурор в засіданні і про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, що відповідає вимогам ст. 194 КПК.

Колегія суддів вважає дане рішення таким, яке ґрунтується на вимогах процесуального закону і даних, які були отримані під час розгляду клопотання.

На підставі вищезазначеного, колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відмови захиснику та підозрюваному в задоволенні апеляції в застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Підстав для скасування судового рішення колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляцію захисника підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 5 жовтня 2016 р. щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3