ун. № 759/881/16-к
пр. № 1-кп/759/179/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2016 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0010700 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-23.04.2010р. Голосіївським районним судом м.Києва за ч.1 ст.289, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

-18.01.2012р. Голосіївським районним судом м.Києва за ч.1 ст.296; ч.1 ст.122 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.289 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Києва, українки, громадянки України, освіта вища, приватного підприємця, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурори - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_8 ,

обвинувачена ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

інші учасники: потерпілий - ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:
29.10.2015р. приблизно о 21.25год., ОСОБА_10 разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_11 на автомобілі таксі «Шевролет Авео» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія таксі ОСОБА_9 , направились до будинку АДРЕСА_3 .
Знаходячись в салоні вказаного транспортного засобу, ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, стали провокувати конфлікт з ОСОБА_9 , виражаючись в адресу останнього нецензурною лексикою і образливими словами. В цей час, ОСОБА_9 з метою уникнення конфлікту з вказаними особами, став словесно заспокоювати ОСОБА_12 та ОСОБА_4 .
Цього ж вечора, приблизно в 21.40год., коли ОСОБА_9 , керуючи автомобілем таксі «Шевролет Авео» д.н.з. НОМЕР_1 , привіз пасажирів ОСОБА_12 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 до будинку № 34-А по вул.Зодчих в м.Києві, та ОСОБА_10 , з метою провокації бійки з ОСОБА_9 , став знову виражатись в адресу останнього нецензурною лексикою та образливими словами. В цей час ОСОБА_9 сприймаючи вказану ситуацію як реальну загрозу для свого життя та здоров`я, з метою самооборони від протиправних дій ОСОБА_12 , дістав із салону автомобіля ебонітову палку, вийшов з автомобіля та став нею розмахувати, з метою уникнення подальшого заподіяння тілесних ушкоджень.
ОСОБА_3 , відчуваючи до ОСОБА_9 раптово виниклу неприязнь, рукою стиснутою в кулак наніс удар по голові ОСОБА_9 , внаслідок чого, той впав на асфальтове покриття, а саме проїзну частину вул.Зодчих в м.Києві та продовжив наносити численні удари руками та ногами по різним частинам тіла ОСОБА_9 спричиняючи сильний фізичний біль.
В цей час, ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вийшла із салону автомобіля «Шевролет Авео» д.н.з. НОМЕР_1 , утримуючи в руках дві скляні пляшки, з метою продовження нанесення тілесних ушкоджень, розпочатих ОСОБА_13 , стала наносити удари вказаними пляшками по голові ОСОБА_9 , спричиняючи сильний фізичний біль, внаслідок чого останній впав на асфальтове покриття та втратив свідомість.
Продовжуючи далі свої злочинні дії ОСОБА_4 , діючи спільно із ОСОБА_13 стали наносити численні удари руками та ногами по голові та тулубу ОСОБА_9 , який в цей час лежав на асфальтовому покритті без свідомості, заподіявши останньому тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Після цього, ОСОБА_10 відтягнув ОСОБА_9 , який був без свідомості з проїзної частини вул. Зодчих в м. Києві на узбіччя, а ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втекла.
Крім того, ОСОБА_10 29.10.2015р. приблизно в 21.50год., вирішив, повторно, незаконно заволодіти транспортним засобом «Шевролет Авео» д.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_10 не попереджаючи про свої наміри ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , користуючись тим що ОСОБА_9 втратив свідомість, проник в салон автомобіля «Шевролет Авео» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_2 , 2011 року випуску, ринкова вартість якого згідно висновку експерта № 8/1-1-48 від 16.12.2015, станом на 29.10.2015р., становить 152 985 грн. 90 коп., що належить останньому та був припаркований на проїзній частині вулиці Зодчих в м.Києві навпроти будинку № 34-А і, запустивши двигун вказаного транспортного засобу, з місця вчинення злочину втік.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав частково, за ч.2 ст.289 КК України не визнав та суду показав, що 29.10.2015р. приблизно о 17.00год. приїхав до перукарні на вул.Лятошинського в м.Києві, де працювала ОСОБА_4 . Разом з нею там були ще працівники перукарні, які святкували день народження співробітниці, при цьому ОСОБА_4 та інші вживали алкогольні напої, він спиртного не вживав через стан здоров`я. Приблизно о 21.20год. він, ОСОБА_4 та ОСОБА_14 викликали таксі та на виклик під`їхало «Шевроле Авео», за кермом якого був потерпілий. У ОСОБА_4 було два вазони з квітами, які він погрузив до автомобіля. Коли вони сідали до автомобіля, то водій таксі ніяких зауважень щодо вазонів не робив, а також нічого не говорив про збільшення плати. Під час руху потерпілий сказав, що збільшить тариф, оскільки вазон, який тримала ОСОБА_4 впирається у стелю авто. Виникла суперечка. Потерпілий почав грубо і агресивно розмовляти з ОСОБА_4 , на що він вирішив заступитись за неї та сказав водію, що не дозволить так йому розмовляти з його дівчиною. Між ним та потерпілим виникла словесна перепалка, після чого, приблизно о 21.40год. ОСОБА_9 зупинив автомобіль на вул.Зодчих, 34А, сказав ОСОБА_3 вийти з авто і вийшов сам. Як тільки він вийшов з авто, то несподівано отримав від потерпілого удари рукою або палкою. Від нанесених ударів він втратив свідомість та впав. Коли опритомнів, то побачив, що потерпілий штовхає ОСОБА_4 . Він підвівся і наніс декілька ударів в обличчя ОСОБА_9 , від чого останній впав. Потім наніс ще декілька ударів кулаками в область тулуба потерпілого. ОСОБА_4 ударів не наносила, навпаки намагалась його зупинити. ОСОБА_9 свідомість не втрачав. В цей час помітив, що з автомобіля, який стояв поруч, вийшов чоловік та став до них підходити з криками, що вже досить. Він припинив наносити удари, взяв потерпілого та відтягнув із проїзної частини дороги на бордюр. В цей час ОСОБА_4 забрала свої речі та пішла додому. Він же сів в автомобіль потерпілого і для того щоб не залишати його на дорозі, відігнав до паркувального майданчика, приблизно за 100-150м. Ключі від авто знаходились в автомобілі, потім він їх забрав собі. Умислу на угон автомобіля не було. Після цього разом з ОСОБА_4 піднявся до її квартири, вмився, оскільки обличчя було в крові, та приблизно через 10хв. повернувся на місце події, віддав ключі від автомобіля працівникам поліції та вказав, де він знаходився. Після чого вони пішли до автомобіля, де був здійснений його огляд. Визнає, що в даній ситуації винні вдвох з потерпілим, а він, обвинувачений, діяв в умовах необхідної оборони, висновки експертів щодо заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень не оспорює, витрати на лікування потерпілого готовий відшкодувати в подальшому.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнала частково та суду показала, що 29.10.2015р. по вул.Лятошинського в м.Києві, у вечірній час приблизно о 21.00год. разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_3 перебувала у перукарні, святкували день народження. ОСОБА_3 в цей вечір алкогольні напої не вживав. Вона та ОСОБА_14 вживали алкогольні напої. Приблизно о 21.20год. сіли до автомобіля таксі, при цьому з собою вона мала вазон з квітами. Водій таксі сказав що через вазон у нього забруднився салон, тому необхідно буде заплатити подвійний тариф за поїздку, почав поводити себе агресивно. Виникла суперечка, яку вона, обвинувачена, перша не розпочинала, поводила себе нормально, нецензурно не висловлювалась, ОСОБА_3 заступився за неї, після чого водій став вже сваритись з ним. Вони погрожували один одному, впевнена, що потерпілий почав погрожувати перший. Не доїхавши до місця призначення, потерпілий зупинив таксі на вул.Зодчих, 34А, вийшов з автомобіля дістав дубинку, яка була поряд із водійським кріслом та сказав ОСОБА_3 вийти. Коли останній вийшов з авто, потерпілий несподівано почав бити обвинуваченого дерев`яною дубинкою. Коли вона вийшла з автомобіля, то ОСОБА_3 лежав на землі, а водій його бив, по голові. З собою у неї були дві пляшки з алкоголем, одну з яких потерпілий розбив дубинкою, а іншою, цілою, вона вдарила потерпілого по голові, від чого пляшка розбилась. Потерпілий повернувся до неї та відштовхнув від себе. Коли вона підвелась, то намагалась забрати у потерпілого дубинку, яка на той час уже зламалась. В цей час ОСОБА_3 підвівся і декілька разів вдарив потерпілого рукою по обличчю, від чого вже потерпілий впав на землю. ОСОБА_3 відтягнув потерпілого з проїзної частини на бордюр, при цьому ОСОБА_9 під час бійки свідомість не втрачав.
Потім вона забрала свої речі та разом із ОСОБА_14 пішла додому, а ОСОБА_3 сів у автомобіль потерпілого та під`їхав до її будинку по АДРЕСА_3 . У ОСОБА_3 було розбите обличчя. Вона занесла речі додому, після чого разом з ОСОБА_3 повернулись на місце, для того аби віддати ключі від автомобіля та пояснити, що сталось.
Обвинувачена не заперечує, що нанесла потерпілому удар пляшкою по голові, однак вказує про те, що даними діями захищала ОСОБА_3 .
Розглянувши справу у межах пред`явленого обвинувачення та не дивлячись на часткове визнання обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а також невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, їх вина підтверджується зібраними та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:
- показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 про те, що працює водієм таксі. 29.10.2015р. отримав замовлення забрати клієнтів з вул.Лятошинського на вул.Зодчих, а потім на пр.Ак.Палладіна. Приїхавши на дану адресу, до нього в автомобіль сіли ОСОБА_3 , дівчина, яка була на задньому сидінні, в руках тримали великі вазони з квітами, а у ОСОБА_4 були ще скляні пляшки зі спиртним. Від пасажирів відчувався запах алкоголю. На його запитання чи чисті ці вазони ОСОБА_3 у грубій формі відповів, що ні, тому вони домовились, що вартість поїздки буде збільшена до 100грн. замість 65грн, на що ОСОБА_3 погодився. В той час поки вони їхали на вул.Зодчих, виник конфлікт через збільшення вартості поїздки. Пасажири висловлювались нецензурно та у грубій формі. ОСОБА_3 почав йому погрожувати, на його зауваження не реагував, також він відчував ззаду поштовхи по сидінню, тому в освітленому місці вирішив зупинити авто, не доїхавши до місця призначення. З автомобіля перший вийшов ОСОБА_3 , з його вигляду та поведінки він зрозумів, що ОСОБА_3 має намір його бити, тому він взяв ебонітову палку, яка була під сидінням водія для самозахисту. Відчуваючи загрозу своєму життю та здоров`ю, маючи намір попередити удари ОСОБА_3 , вдарив його перший. Обвинувачений підставив руку, він відчув як хруснула палка, але обвинувачений все одно намагався завдати йому удару, почалась бійка, він завдав ще один удар. В цей час, напевно, ОСОБА_4 вдарила його пляшкою по голові, від чого він відчув дезорієнтацію та біль. Підійшов ОСОБА_3 та наніс йому удар головою в обличчя, він втратив свідомість, та прийшов до тями в кареті швидкої допомоги.
В результаті дій обвинувачених йому заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, висновки експертизи не оспорює, витрати на лікування йому не відшкодовані, вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити у вигляді позбавлення волі.
-показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 про те, що 29.10.2015р. приблизно з 21.00год. святкували день народження співробітниці в перукарні на вул.Лятошинського в м.Києві. Там вона і ОСОБА_4 вживали спиртні напої, чи вживав ОСОБА_3 не знає. Приблизно о 22.00год. викликали таксі. У автомобіль спочатку сіла вона і ОСОБА_3 . ОСОБА_3 сидів позаду водія, вона поряд з ним, а посередині поставили, придбаний ОСОБА_3 вазон з квітами. ОСОБА_4 сиділа попереду, тримала в руках ще один вазон та сумку. Коли від`їхали, то водій повідомив про підвищення тарифу за вазони, оскільки він вважав, що вазони були брудні. З цього приводу між ОСОБА_4 та водієм таксі виник конфлікт. Вони розмовляли на підвищених тонах, що саме говорили не пам`ятає. Потім за ОСОБА_4 вступився ОСОБА_3 , але фізичною розправою потерпілому не погрожував та не застосував насильство. Водій почав погрожувати, що покличе своїх друзів. На вул.Зодчих водій зупинився і сказав ОСОБА_3 вийти з автомобіля. Чому він зупинився не знає. З початку з авто вийшов водій, взявши щось з -під свого крісла, потім ОСОБА_3 , а потім ОСОБА_4 . Чи тримала ОСОБА_4 в руках пляшки не бачила. Коли вийшла вона, то між водієм і ОСОБА_3 вже була бійка, а на асфальті були розбиті пляшки. ОСОБА_4 намагалась припинити бійку, виривала палку з рук водія. Вирвавши її, намагалась наносила удари водію, заступаючись за ОСОБА_3 . Потім ОСОБА_3 сів в автомобіль і поїхав, куди їй не відомо. ОСОБА_4 і вона пішли по домівкам. Хто і кому перший наніс удар не бачила, чи хтось падав або втрачав свідомість під час бійки не пам`ятає. ОСОБА_3 можливо один раз вдарив ногою потерпілого, який був на асфальті;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 про те, що він працює у карному розшуку Святошинського УП ГУНП в м.Києві, восени 2015р. отримали виклик на вул.Зодчих з приводу угону автомобіля. Коли прибули на місце події, то потерпілого вже забирала швидка. Поряд було кафе, де почали опитувати свідків. Трохи пізніше до них підійшли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та поцікавились де потерпілий, на вигляд вони були нетверезі. В подальшому викрадений автомобіль був знайдений припаркованим у дворі будинку по вул.Зодчих, а обвинувачених затримали.
-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 про те, що ввечері у жовтні 2015р. на вул.Зодчих навпроти буд.№34 перебував у припаркованому автомобілі. Помітив як під`їхав автомобіль «Шевроле» чорного кольору, з якого вийшов водій, а з задніх лівих дверей пасажир. Почалась бійка. Хто кому перший наніс удар не бачив. Не бачив чи були у руках тих, хто бився якісь предмети. З автомобіля також вийшло дві дівчини. Одна залишилась біля автомобіля, інша, ОСОБА_4 , почала разом з хлопцем бити водія. Вдарила потерпілого скляною пляшкою по голові, пляшка від удару розбилась. Всі події відбувались на відстані приблизно 15-20м від нього, поступова бійки наблизилась і до його автомобіля. У цей час він вже вийшов з авто, кричав обвинуваченим щоб вони зупинились, але вони не реагували, оскільки були в дуже емоційному стані, а також, на його думку, нетверезі. Після удару по голові водій втратив орієнтацію та впав, а ОСОБА_3 почав бити його ногами. Потім обвинувачений взяв потерпілого за одяг та відтягнув з проїзної частини, сів в автомобіль і поїхав. Він підійшов до потерпілого, який був дуже побитий та весь у крові, після чого викликав поліцію та швидку медичну допомогу. Коли вже потерпілого забрала карета швидкої, а працівники поліції оглядали місце події, приблизно через 30хв. після бійки, підійшли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , він вказав працівникам поліції на них, та те, що саме вони били потерпілого. ОСОБА_3 мав на обличчі тілесні пошкодження.
- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_17 про те, що точну дату не пам`ятає, приблизно у жовтні 2015р., разом із ОСОБА_18 у дворі на АДРЕСА_3 були присутні при огляді автомобіля «Шевроле». Пам`ятає, що в салоні був телефон, що ще вилучали з авто не пам`ятає. При огляді були присутні обвинувачені, ОСОБА_3 пояснював що таксист не довіз їх до призначеного місця, почався конфлікт, в результаті чого ОСОБА_3 забрав автомобіль і доїхав додому. Обвинувачена ОСОБА_4 нічого не пояснювала. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виглядали нетверезими, а у ОСОБА_3 бачив тілесні пошкодження на обличчі. Також бачив, як ОСОБА_3 віддав працівникам поліції ключі від авто;
- показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 про те, що на вул.Зодчих, 36 в м.Києві, разом із ОСОБА_17 , точну дату не пам`ятає, приблизно восени 2015р. ввечері, була понятою при огляді автомобіля. Працівники поліції пояснили, що ОСОБА_3 викрав автомобіль. Під час огляду автомобіля в салоні був мобільний телефон, ОСОБА_4 підтвердила, що він належить їй. Чи щось ще вилучалось з авто не пам`ятає. ОСОБА_4 надавала пояснення, що виник конфлікт і вони викрали авто. Обвинувачені на вигляд були не тверезі, у ОСОБА_3 були тілесні пошкодження. З протоколом огляду ознайомлювалась, все відповідало дійсності, зауважень не було.
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.10.2015р. ( том 1 а.с.89);
-протоколом огляду місця події від 29.10.2015р., яким оглянуто ділянку дороги по вул.Зодчих, 34 в м.Києві, де виявлено та вилучено рештки битого скла, пачку з-під цигарок та сліди речовини бурого кольору ( том 1 а.с.90-97);
-протоколом огляду місця події від 29.10.2015р., яким оглянуто автомобіль «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_3 , що розташований у дворі будинку № 36 по вул.Зодчих в м.Києві. На момент огляду ОСОБА_3 надав ключі від даного автомобіля, в салоні якого виявлено та вилучено мобільний телефон «Prestigio». Судом встановлено, що даний мобільний телефон належить ОСОБА_4 ( том 1 а.с.98-106);
-протоколом огляду місця події від 30.10.2015, у ході якого ОСОБА_14 добровільно надала для огляду власний мобільний телефон «LG», де зафіксовано час виклику таксі Лайф 29.10.2015 о 21.19, а о 21.21 отримано повідомлення про прибуття о 21.30 чорного Шевроле Авео НОМЕР_4 ( том 1 а.с.109-113);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 30.10.2015, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_3 як особу, яка заподіяла йому тілесні ушкодження та заволодів його автомобілем ( том 1 а.с.114-117);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 30.10.2015, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка наносила йому удари 29.10.2015 ( том 1 а.с.118-121);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 30.10.2015, відповідно до якого ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_3 , як особу, який 29.10.2015 разом із жінкою побив водія таксі, після чого сів за кермо та поїхав з місця події ( том 1 а.с.122-125);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 30.10.2015, відповідно до якого ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка 29.10.2015 разом із чоловіком наносила удари невідомому йому чоловікові ( том 1 а.с.126-129);
- висновком експерта №3571 від 22.12.2015р., згідно якого при судово-медичній експертизі ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що на момент звернення за медичною допомогою 29.10.2015 року о 22.35 та надходження до стаціонару 29.10.2015 року о 22.33 у нього мали місце наступні тілесні ушкодження: забійні рани - в правій надбрівній та лівій підочній ділянках, на шкірі нижньої губи зліва; струс головного мозку; закритий перелом правого суглобового відростка нижньої щелепи. Вказані ушкодження спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитись 29.10.2015р. у внаслідок не менш чотирьох травматичних впливів та відносяться: - забійні рани та струс головного мозку - до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я); - перелом правого суглобового відростка нижньої щелепи - до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
-висновком експерта №8/1-1-48 від 16.12.2015, яким визначено ринкову вартість автомобіля «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_4 , 2011 року випуску, що належить ОСОБА_9 станом на 29.10.2015р. та становить 152 985грн. 90 коп. ( том 1 а.с.137-142);
-висновком судово-психіатричного експерта №3 від 12.01.2016, відповідно до якого у період правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_3 , а також у теперішній час, він виявляв ознаки епілепсії з емоційно-вольовими порушеннями, поліморфними нападами. За своїм психічним станом у період правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_3 , він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час за своїм психічним станом ОСОБА_3 може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, здатний правильно сприймати обставини, які мають значення для провадження, та давати відносно них відповідні свідчення, може брати участь у процесуальних діях та не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру. З урахуванням наявних у ОСОБА_3 психологічних властивостей, він здатний правильно сприймати обставини, що мають значення у провадженні і давати відповідні свідчення ( том 1 а.с.149-162)
Стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_19 підтвердила і допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , яка є матір`ю ОСОБА_3 . Свідком подій вона не була, дізналась про все на наступний день. Вказала про те, її син є інвалідом, має травму з дитинства, страждає на епілепсію з частими приступами, в результаті яких іноді отримував закриті черепно-мозкові травми. Перебував під наглядом лікарів в дитинстві, а також лікувався в лікарні ім.Павлова, у місцях позбавлення волі також отримував лікування. Характеризує сина як імпульсивного, але такого, що першим конфлікт не починає. Коли побачила ОСОБА_3 в приміщенні суду після подій, то бачила на обличчі тілесні ушкодження.
Протокол огляду від 31.10.2015, яким оглянуто диск з відеозаписом, отриманим від працівника ТК «Маклай» ( том 1 а.с.130-132), суд визнає недопустимим доказом, оскільки він отриманий з порушенням вимог закону.
Таким чином, ретельно дослідивши у судовому засіданні та оцінивши в сукупності з іншими доказами показання обвинувачених, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не оспорюють сам факт нанесення потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Захисна версія обвинувачених про те, що вони діяли в стані необхідної оборони спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, за змістом ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені виключно з метою захисту від суспільно небезпечного посягання для його негайного відвернення чи припинення. Стан необхідної оборони виникає в момент вчинення такого посягання або у разі створення нападником реальної загрози заподіяння шкоди, відтак відсутній в діях учасника обопільної сварки, бійки тощо.
Встановленими судом фактичними обставинами справи, а саме умовами, за якими виник конфлікт, обстановкою ( рух автомобіля таксі, один потерпілий та троє пасажирів, деякі з яких перебувають у нетверезому стані), кількість, локалізація та характер заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, в тому числі і удари пляшкою по голові, відсутність даних про те, що дії потерпілого становили реальну небезпеку, а також загрозу для життя чи здоров`я обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , були необхідними в цій ситуації, не можуть розцінюватись судом як такі, що досягли ступеню суспільної небезпечності і викликали у обвинувачених стан необхідної оборони.
Наведене спростовує доводи сторони захисту про те, що обвинувачені завдавали удари потерпілому, захищаючись від нападу, досліджений судом висновок експерта №2455/Е від 14.01.2016р., згідно якого дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_3 достатнім обсягом об`єктивних клінічних даних не підтверджені, у зв`язку з чим експерт утримався від судово-медичної оцінки встановлених діагнозів, в тому числі не доводить ознак необхідної оборони в діях обвинуваченого ОСОБА_3 , а також ОСОБА_4 .
Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 завдали потерпілому тілесні ушкодження умисно, про що свідчить і те, що ОСОБА_3 відтягнув непритомного лежачого потерпілого з дороги, не надавши йому допомоги, а також не викликали швидку медичну допомогу, ціленаправленість дій обвинувачених, які злякавшись залишили місце злочину: ОСОБА_3 на автомобілі потерпілого, а ОСОБА_4 з ОСОБА_11 пішки.
Відповідно до п.15 Постанови Пленуму ВСУ №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», незаконне заволодіння транспортним засобом слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі ( з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування.
В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 після заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, сів в автомобіль «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_4 , запустив двигун та на даному автомобілі з місця вчинення злочину поїхав. Твердження обвинуваченого ОСОБА_3 спочатку про те, що він відігнав автомобіль щоб звільнити проїзну частину, а в подальшому те, що потерпілий йому дозволив керувати транспортним засобом і він проїхав приблизно 200м., при цьому умислу на заволодіння транспортним засобом у нього не було, спростовуються показаннями потерпілого в цій частині, суд також враховує і те, що обвинувачений відтягнув потерпілого з проїзної частини дороги та залишив там. Таким чином суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст.289 КК України повністю доведена, отже показання обвинуваченого, в тому числі і на необхідність оцінити його дії після вчинення злочину, на правову кваліфікацію його дій за ч.2 ст.289 КК України не впливають.
Показання потерпілого, допитаних в судовому засіданні свідків є послідовними, логічними та підтверджуються сукупністю зібраних в кримінальному провадженні доказів, в тому числі висновками досліджених в ході судового слідства експертиз та письмових доказів, які суд визнає належними та допустимими та такими, що мають значення у даному кримінальному провадженні. Відтак, суд кладе їх в основу обвинувального вироку і виходячи з позиції ЄСПЛ визнає їх досить переконливими, щоб на підставі їх розумної оцінки визнати ОСОБА_19 та ОСОБА_4 причетними до умисного заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 та заволодіння ОСОБА_3 транспортним засобом.
Показання обвинувачених суд оцінює критично, оскільки вони не узгоджуються з дослідженими доказами у їх сукупності та розцінює як спосіб захисту, обраний ними з метою уникнення відповідальності за вчинене.
Суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення посилання на вчинення ОСОБА_3 злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки дані обставини у ході судового слідства стороною обвинувачення не доведені та судом не встановлені.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена, а кваліфікація його дій вірна: за ч.2 ст.289 КК України, оскільки він повторно, незаконно заволодів транспортним засобом та за ч.1 ст.122 КК України, оскільки він умисно заподіяв ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Також повністю доведена і вина обвинуваченої ОСОБА_4 , а кваліфікація її дій за ч.1 ст.122 КК України вірна, оскільки вона умисно заподіяла ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які віднесено до категорії середньої тяжкості та тяжких злочинів, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше судимий за аналогічні злочини, має непогашену судимість, за місцем відбування покарання характеризувався негативно та не довів своє виправлення. Також суд враховує, що ОСОБА_3 є інвалідом дитинства ІІІ групи, з 2008р. перебуває на обліку у лікаря психіатра, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, стан його здоров`я, те, що офіційно ОСОБА_3 не працює, однак займається волонтерською діяльністю, одружений, має на утриманні матір ОСОБА_20 , яка також є інвалідом та призначена опікуном над малолітнім онукою, брата інваліда І групи, думку потерпілого, який вважав за необхідне призначити ОСОБА_3 суворе покарання, те, що потерпілому шкода не відшкодована, обставин, які пом`якшують покарання не встановлено, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_21 виключно в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій ч.1 ст.122, ч.2 ст.289 КК України, визначивши остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. При цьому, суд не вбачає підстав для призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, оскільки формулювання обвинувачення на містить даних про корисливий мотив заволодіння ОСОБА_3 транспортним засобом.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії середньої тяжкості, відношення до скоєного, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, одружена, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_22 , 2003 року народження, працює, за місцем попередньої роботи характеризується позитивно, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, думку потерпілого, якому шкода не відшкодована. Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 не встановлено, обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст.67 КК України - є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки вважає, що її виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Суд також покладає на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть її виправленню.
Судові витрати за проведення експертизи у розмірі 429,66грн. суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених солідарно.

Питання речових доказів по справі вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122; ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.122 КК України - у виді 2 (двох ) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.289 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.70 КК України, визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_3 залишити попередній тримання під вартою в Київському СІЗО Управління Державної пенітенціарної служби у м.Києві та Київській області.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з 29.10.2015 року.

Строк попереднього ув`язнення обвинуваченому ОСОБА_3 , який рахувати з 29.10.2015р., до набрання вироком законної сили зарахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох ) років обмеження волі.

Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Зобов`язати ОСОБА_4 згідно ст.76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно судові витрати за проведення судових експертиз у розмірі 429 (чотириста двадцять дев`ять) грн. 66 коп.
Речові докази по справі: CD диск з відеозаписом камер відеоспостереження, - залишити в матеріалах кримінального провадження; автомобіль «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 , які передані на відповідальне зберігання залишити власнику ОСОБА_9 ; мобільний телефон «Prestigio» з сім карткою мобільного оператора «Київстар» - залишити за належністю ОСОБА_4 ; частини скла розбитих пляшок, фрагмент ебонітової палиці, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Святошинського УП ГУ НП у м.Києві (квитанції №1276, №1278) знищити; куртку з плямами бурого кольору, яка зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Святошинського УП ГУ НП у м.Києві (квитанція №1274), мобільний телефон «Нокіа С2» IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 , з сім карткою мобільного опратора «Лайф», мобільний телефон «Самсунг» IMEI 1: НОМЕР_7 , IMEI 2: НОМЕР_8 , з сім картками мобільних операторів «Лайф» та «МТС», які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Святошинського УП ГУ НП у м.Києві (квитанція №1277) повернути законному володільцю ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя: