У Х В А Л А

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_3.,

суддів ОСОБА_4. та ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 22 березня 2016 року заяву захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2016 року щодо останнього,

в с т а н о в и л а:

захисник ОСОБА_1 звернувся із заявою в інтересах ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2016 року з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Зазначеною ухвалою задоволено касаційну скаргу заступника прокурора Житомирської області, постанову Богунського районного суду м. Житомира від 8 липня 2015 року про звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 361-2 Кримінального кодексу України (далі - КК), у зв'язку з закінченням строків давності й закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_2 та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 25 серпня 2015 року, якою рішення місцевого суду залишено без зміни, - скасовано з направленням справи на новий судовий розгляд.

У заяві про перегляд Верховним Судом України рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2016 року захисник вказує на те, що суд касаційної інстанції, погодившись із доводами заступника прокурора Житомирської області та скасувавши рішення судів першої та апеляційної інстанцій, неправильно застосував норми статті 44, частини першої статті 49 КК та статті 11-1 Кримінально-процесуального кодексу України (далі - КПК 1960 року), оскільки не врахував те, що в судовому засіданні захисником було заявлено клопотання про закриття кримінальної справи в зв'язку із закінченням строків давності. Це клопотання було підтримане ОСОБА_2, а отже останній не заперечував проти закриття справи з цієї підстави.

Ураховуючи наведене, захисник ОСОБА_1 просить Верховний Суд України скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2016 року щодо ОСОБА_2 та залишити в силі постанову Богунського районного суду м. Житомира від 8 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 25 серпня 2015 року.

До заяви захисник долучає копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2014 року щодо ОСОБА 2, від 13 березня 2014 року щодо ОСОБА 2, від 27 березня 2014 року щодо ОСОБА 2.

Заслухавши доповідача, вивчивши заяву та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що передбачені законом підстави для відкриття провадження з перегляду Верховним Судом України судового рішення суду касаційної інстанції щодо ОСОБА_2 відсутні.

Згідно зі статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

У статті 445 КПК (в редакції Закону України № 192-VIII від 12 лютого 2015 року, який набрав законної сили 28 березня 2015 року) визначено вичерпний перелік підстав для перегляду Верховним Судом України судових рішень, що набрали законної сили, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Пунктами 1 та 2 частини першої статті 445 КПК передбачено, що підставами для перегляду Верховним Судом України судових рішень є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (крім питань неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм, звільнення від кримінальної відповідальності чи покарання), та неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї ж самої норми права, передбаченої КПК, що також зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 446 КПК Верховний Суд України здійснює перегляд судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 445 КПК, після їх перегляду в касаційному порядку.

Також згідно з вимогами частини четвертої статті 446 КПК не може бути подана заява про перегляд Верховним Судом України ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі.

З оскаржуваної захисником ОСОБА_1 ухвали суду касаційної інстанції від 28 січня 2016 року видно, що нею задоволено касаційну скаргу заступника прокурора Житомирської області та скасовано постанову Богунського районного суду м. Житомира від 8 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 25 серпня 2015 року щодо ОСОБА_2 з направленням справи на новий судовий розгляд. Тобто, зазначена ухвала не перешкоджає провадженню у справі, а тому оскаржуване рішення, згідно з вимогами частин першої і четвертої статті 446 КПК, не може бути предметом перегляду Верховним Судом України в порядку, передбаченому главою 33 КПК.

Окрім того, захисник не звернув уваги, що процесуальна норма, передбачена пунктом 1 частини першої статті 445 КПК містить застереження, що із зазначених у ній підстав Верховним Судом України не переглядаються судові рішення з питань неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм, звільнення від кримінальної відповідальності чи покарання, про що порушено питання у заяві захисника.

Також, посилаючись на статтю 11-1 КПК 1960 року, захисник не врахував те, що відповідно до частини першої статті 5 КПК, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається відповідно до положень цього Кодексу, чинних на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення. Отже правовідносини, які виникають, розвиваються і припиняються у зв'язку з реалізацією права осіб на подання заяв про перегляд Верховним Судом України рішень суду касаційної інстанції, ухвалених за процедурою КПК 1960 року, мають визначатися за КПК 1960 року. Пункт 2 частини першої статті 445 КПК до таких правовідносин застосовуватись не може.

Зазначені вище позиції наведені і в попередніх рішеннях Верховного Суду України, зокрема у постановах по справах №№ 5-55кс15, 5-112кс15, 5-124кс15, 5-125кс15, 5-126кс15, 5-184кс15, 5-187кс15, 5-205кс15, 5-230кс15.

Також захисником до заяви не долучено документів на підтвердження своїх повноважень на звернення до Верховного Суду України (копій свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордера або договору із ОСОБА_2.) та копій судових рішень, щодо яких постановлено оскаржувану ухвалу суду касаційної інстанції.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що заява захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 є необгрунтованою, а тому слід відмовити у відкритті провадження за його заявою про перегляд Верховним Судом України оскаржуваного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 444, 445, 446, 451 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити захиснику ОСОБА_1 у допуску справи до провадження Верховного Суду України за його заявою в інтересах ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5