Справа № 367/6210/14-к
У Х В А Л А
07 листопада 2016 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 02.08.2014 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001302, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в:
До Ірпінського міського суду з Ірпінської прокуратури Київської області 26.09.2014 р. надійшов обвинувальний акт від 23.09.2014 р. по кримінальному провадженню, внесеному 02.08.2014 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001302, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В подальшому в даному провадженні прокурором було подано обвинувальний акт від 04.02.2016 р. по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила про невідповідність первісного обвинувального акту вимогам закону, тому просила повернути обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків.

Захисник також заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору через невідповідність його вимогам КПК України, оскільки обвинувачення викладено незрозуміло, не конкретизовано. Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Також у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.12 № 223-1430/0/4-12 зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

В рішенні від 25.07.2000 р., у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому(рішення від 01.03.2001р. по справі «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Тобто вказані обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті, оскільки згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування таких обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України).

Вивчивши обвинувальний акт від 23.09.2014 р. по кримінальному провадженню, внесеному 02.08.2014 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001302, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, суд дійшов висновку, що цей обвинувальний не відповідає вимогам ст.. 291 КПК України, оскільки в ньому не викладено обвинувачення ОСОБА_7 , зазначено лише в чому він підозрюється, встановлені досудовим слідством обставини та кваліфікацію дій обвинуваченого.

Отже, у зв`язку із наведеним вказаний обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України і підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Щодо обвинувального акту по даному провадженні від 04.02.2016 р., то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 338 КПК України прокурор з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

По даній справі, подаючи до суду новий обвинувальний акт, прокурор не зазначив в ньому, що встановлено нові фактичні обставини кримінального правопорушення чи відбулась зміна правової кваліфікації дій обвинуваченого, тому суд не вважає цей обвинувальний акт, як такий, що подано з урахуванням вимог ч. 1 ст. 338 КПК України.

Крім того, обвинувальний акт від 04.02.2016 р. не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить в собі зрозумілого викладення обвинувачення.

Так, ні при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, ні в обвинуваченні не зазначено в який спосіб ОСОБА_8 придбав наркотичний засіб (шляхом купівлі, отримання в дар, в позичку чи шляхом обміну, тощо).

Не вказано також де саме при собі обвинувачений зберігав придбаний ним наркотичний засіб.

Отже, у зв`язку із наведеним зазначений вище обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України і підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Крім того, в судовому засіданні захисник заявила клопотання про повернення суми застави заставодавцю, оскільки запобіжний захід щодо обвинуваченого у виді застави припинив свою дію. Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання захисника.

Суд, заслухавши доводи та заперечення сторін, дійшов висновку, що клопотання захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування, 23.09.2014 р., було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Під час судового провадження ухвалою Ірпінського міського суду від 18.02.2015 р. було визначено розмір застави в розмірі 24 360,00 грн., яку було сплачено 19.02.2015 р., і 23.02.2015 р. ОСОБА_5 було звільнено з під варти.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Отже, на даний час щодо обвинуваченого продовжує існувати запобіжний захід у виді застави, який діє до закінчення розгляду кримінального провадження, або до звернення застави в дохід держави.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено строку дії запобіжного заходу у виді застави, не передбачено також необхідність продовжувати строк його дії. Тому суд не приймає до уваги посилання захисника, на те, що строк дії такого запобіжного заходу закінчився.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 291, 314, 315 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Задовольнити клопотання прокурора та захисника, повернути прокурору для усунення недоліків обвинувальні акти від 23.09.2014 р. та від 04.02.2016 р. в кримінальному провадженні, внесеному 02.08.2014 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001302, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом 15 днів.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника про повернення застави.

На ухвалу в частині повернення обвинувального акту може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали буде складено у строк до п`яти днів і проголошено 14.11.2016 р. о 08 год 30 хв.
Суддя: ОСОБА_1