АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/905/16 Справа № 195/10/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження, щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нікрасівка Іванівського району Амурської області, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 27 жовтня 2015 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.190 КК України до штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,
засудженого за ч.1 ст.121 КК України до п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком три роки.
На підставі п.п.2,3,4 ст.76 КК України на нього покладені обов`язки:
не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання;
періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію два рази на місяць.
За апеляційною скаргою прокурора, який затвердив обвинувальний акт та приймав участь у судовому розгляді судом 1-ї інстанції ОСОБА_7 на вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2016 року.
За участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації скоєного, вважає вирок суду в частині призначеного покарання незаконним внаслідок невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, внаслідок м`якості. Суд при призначенні покарання не врахував, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин проти життя та здоров`я, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Крім того, судом не прийнято до уваги, зухвалий характер вчинення кримінального правопорушення, а також наявність рецидиву злочину та безпідставно застосував до обвинуваченого положення ст.75 КК України.
Просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок за яким ОСОБА_6 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, в решті вирок залишити без змін.
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за те, що 05 жовтня 2015 року близько 12 години знаходячись разом з ОСОБА_9 неподалік магазину по АДРЕСА_2 , де на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, викликаних тим, що ОСОБА_9 нібито штовхнула ОСОБА_10 , у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочиннний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень вказаній особі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання ОСОБА_6 , в цей же день, тобто 05 жовтня 2015 року приблизно о 12 год., знаходячись біля магазину по вул. Леніна,10 в с.Вищетарасівка Томаківського району Дніпропетровської області умисно наніс ОСОБА_9 один удар ногою в лобну область справа, та не менше двох ударів кулаками рук в лобну область справа та зліва.
Згідно висновку експерта №305-Е від 14.12.2015 року у ОСОБА_9 виявлене тілесне ушкодження у вигляді рубців в лобній частині справа кількістю два, в лобній області зліва, які є наслідком загоєння забійних ран. Згідно наданим медичним документам у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, а саме - забій головного мозку 2 ст., здавлення головного мозку, хронічна субдуральна гематома справа, птоз верхньої повіки правого ока, які розглядаються у сукупності і за ознакою небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, скасувати вирок через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, за яким ОСОБА_11 за ч.1 ст.121 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо винності ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено, обґрунтовано наявними у справі доказами, та в апеляційному порядку не оскаржено.

Фактичні обставини справи, юридична кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК України є правильними, ніким не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Доводи в апеляційній скарзі прокурора про визнання призначеного ОСОБА_6 покарання таким, що не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, слід визнати обґрунтованими.

Відповідно до ст.414 КПК України, відповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. У зв`язку з викладеним вважаю, що суд при винесенні вироку призначив ОСОБА_6 покарання не достатнє для його виправлення.

Разом з цим, суд застосувавши до ОСОБА_6 ст.75 КК України та звільнивши його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком три роки, не врахував той факт, що він вчинив тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років.

Крім того, судом не прийнято до уваги, зухвалий характер вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, який наніс один удар ногою та декілька ударів кулаками в область голови потерпілої, яка є жінкою та фізично слабше за нього.

Крім того, суд при звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком не врахував наявність обтяжуючої обставини, а саме рецидиву, оскільки ОСОБА_12 має не зняту та не погашену судимість за вчинення іншого кримінального правопорушення.

Як убачається з вироку, суд недостатньо врахував ступінь суспільної небезпеки, обставини вчинення тяжких кримінальних правопорушень обвинуваченим. Належним чином не вмотивував, які саме обставини справи та дані про особу винного дають підстави для висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_6 підлягає скасуванню згідно зі ст. 414 КПК України у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, з ухваленням відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 420 КПК України вироку суду апеляційної інстанції.
Таким чином, призначене ОСОБА_6 покарання є несправедливим внаслідок м`якості, а тому, колегія суддів вважає за необхідне вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати і ухвалити новий вирок.
Враховуючи вищенаведені обставини та відповідно до вимог ст.65 КК України колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде відповідати загальним засадам призначення покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Керуючись ст.ст.404,407 КПК України, колегія суддів,-
ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який затвердив обвинувальний акт та приймав участь у судовому розгляді судом 1-ї інстанції ОСОБА_7 - задовольнити.
Вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання - скасувати.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.121 КК України п`ять років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу, обрану згідно ухвали слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2015 року на досудовому розслідуванні у виді особистого зобов`язання змінити на запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з 11 серпня 2016 року.

В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: _______________ ______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4