Ухвала іменем україни 28 квітня 2016 року м. Київ Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого ОСОБА_1 , суддів при секретарі з участю прокурора засудженого захисника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року щодо ОСОБА_6 .
Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 травня 2014 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що судимості не має,

визнано винуватим та засуджено:

- за п.4 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років;

- за ч.2 ст.146 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років.

За ч.2 ст.309 КК України ОСОБА_6 визнано невинуватим та виправдано у зв`язку з не доведенням вчинення зазначеного кримінального правопорушення.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави 9371 грн 44 к судові витрати, пов`язані із залученням у кримінальне провадження експерта.

Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

Як визнав встановленим суд, ОСОБА_6 визнаний винним у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому з особливою жорстокістю, та незаконному позбавленні волі людини, вчиненому способом, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, та такого, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, за таких обставин.
Так, 25 травня 2013 року о 23 год ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на території використовуваної ним дачної ділянки, розташованої в СТ ім. Тімірязєва району «Мажарова» м. Кіровограда, куди він прибув на власному автомобілі «ВАЗ-2121» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з мотивів неприязні, яка виникла внаслідок невиконання потерпілим ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, пов`язаних з виконанням будівельних робіт, ОСОБА_6 кулаком правої руки наніс один удар по обличчю потерпілого ОСОБА_8 , від якого потерпілий впав на землю.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 став наносити потерпілому ОСОБА_8 множинні удари кулаками рук та взутими ногами по голові та тулубу лежачого на землі потерпілого. Після цього, ОСОБА_6 дістав з багажного відділення належного йому автомобіля предмет, схожий на биту та проявляючи агресію, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_8 , діючи з особливою жорстокістю, став наносити вказаним предметом множинні удари по голові, тулубу, руках і ногах потерпілого ОСОБА_8 . В подальшому, ОСОБА_6 скориставшись кухонним ножем, розрізав одяг потерпілого, зняв його з останнього та справив природні потреби на тіло останнього з метою приниження його людської гідності. Також ОСОБА_6 гілкою від рослини кустарного походження наносив численні удари по тулубу, руках та ногах потерпілого, спричиняючи біль останньому та вимагав при цьому переносити цеглини, які знаходились під навісом в інше місце.
Тілесні ушкодження наявні на тілі ОСОБА_8 могли утворитись від не менше 130 травматичних впливів.
Крім того, о 2 год 30 хв 26 травня 2013 року ОСОБА_6 продовжуючи знаходитись на території раніше зазначеної дачної ділянки, після заподіяння ОСОБА_8 великої кількості тілесних ушкоджень, діючи з метою досягнення злочинного результату у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_8 , наявним у нього предметом, схожим на биту, наніс множинні дари по тулубу потерпілого ОСОБА_8 та наказав потерпілому залізти до багажного відділення автомобіля і закривши його, транспортував останнього до території СТ «Комунальник».
Внаслідок дій ОСОБА_6 , а саме жорстоких умов утримання у місці позбавлення волі потерпілого ОСОБА_8 в зачиненому багажному відділенні транспортного засобу, потерпілий був позбавлений зору, слуху, просторової та часової орієнтації, що завдало останньому фізичних страждань.
На території СТ «Комунальник» ОСОБА_6 дістав потерпілого з багажного відділення автомобіля та залишив останнього на доріжці біля ставка у безпорадному стані. Від заподіяних ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_8 помер.
Таким чином ОСОБА_6 вчинив: вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині ОСОБА_8 , вчинене з особливою жорстокістю, тобто кримінальне правопорушення, передбачене п.4 ч.2 ст.115 КК України, та одночасно незаконне позбавлення волі людини ОСОБА_8 , вчинене способом небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_8 , та таке, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.146 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року, вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 травня 2014 року щодо ОСОБА_6 , залишено без зміни.

У касаційних скаргах:

- засуджений ОСОБА_6 просить судові рішення суду першої та апеляційної інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
В обґрунтування наведеного зазначає, що кваліфікація дій за ст.ст.115 ч.2 п.4 і 146 ч.2 КК України є неправильною, докази досліджені невірно, у зв`язку із відсутністю складу та непричетністю засудженого до вчинення злочину. При цьому, не внесено до реєстру матеріалів досудового розслідування досудові експертизи, у зв`язку із чим останні не можуть бути доказами.
Крім того, мало місце порушення права засудженого на захист, у зв`язку з відсутністю адвоката під час проведення слідчих дій; не дослідження доказів в період з 14 червня 2013 року по 22 червня 2013 року і покладення їх в основу вироку, що свідчить про їх недопустимість.
Також зазначає, що місцевим судом належним чином не враховано, а судом апеляційної інстанції не взято до уваги обставини, що пом`якшують покарання засудженого, передбачені ст.66 КК України та не призначено більш м`яке покарання, ніж передбачено законом на підставі ст.69 КК України. Вважає, що судом неправильно застосовано ст.67 КК України та безпідставно враховано обставину, що обтяжує покарання вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння.

Стверджує, що при повторному розгляді провадження судом апеляційної інстанції не виконано вказівки ВССУ зазначені в ухвалі;

- захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 просить судові рішення скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог посилається на порушення права засудженого на захист. Зазначає, що судами обох інстанцій не розглянуто жодного з клопотань сторони захисту щодо недопустимості доказів; відсутність можливості посилатися на ряд доказів при ухваленні судових рішень, неможливості допускати відомості, що містяться в ряді матеріалів як докази в провадженні, неповнота відображення в судових рішеннях усіх доказів, в тому числі показань свідків; допущено вибіркову, часткову оцінку показань свідків та інших доказів у тому числі, які стосуються порушення прав ОСОБА_9 ; дослідження доказів відбулось без надання оцінки при ухваленні вироку, зокрема, акту застосування службової собаки, роздруківки дат та часу здійснення телефонних дзвінків з телефону потерпілого після його смерті, відсутності судового рішення на проведення огляду місця події; не зазначено мотивів, з яких суди вирішили не враховувати повністю чи враховувати частково певні докази.
При цьому, посилаючись на конкретні докази, вказує які з них у судових рішеннях взагалі не оцінено і не проаналізовано, які оцінено вибірково і не в повному обсязі, а які без відображення мотивів, взагалі не зазначено у оскаржуваних вироку та ухвалі.
Також, вказує на порушення, допущені стороною обвинувачення, при отриманні, фіксації та дослідженні доказів вчинення злочинних дій щодо ОСОБА_8 , які на думку захисника, тягнуть визнання цих доказів недопустимими, зокрема, всі без виключення висновки експертів, об`єктом дослідження яких були предмети, отримані в ході проведення слідчого експерименту та огляду місця події на території дачних ділянок і протоколи огляду місця події та проведення слідчого експерименту, при цьому, не виконано вимоги ст.104 ч.5 при складанні протоколу слідчого експерименту. Зазначає про те, що всупереч ст.290 КПК України стороні захисту не були відкриті всі матеріали та дані, зібрані органом досудового розслідування. При цьому, захисник посилається на докази, які спростовують доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених п. 4 ч.2 ст.115, ч.2 ст.146 КК України.
Вважає, що провадження розглянуто формально, істотно порушено права учасників процесу на справедливий та об`єктивний розгляд провадження щодо ОСОБА_6 .

Судові рішення в частині виправдання ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, не оскаржуються.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечив проти доводів касаційних скарг, пояснення засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , які підтримали касаційні скарги та просили їх задовольнити, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги засудженого та його захисника не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Таким чином, підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У відповідності з ч.2 ст.439 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Зі змісту ст.370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Допитаний в судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 свою вину у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині потерпілого ОСОБА_8 , вчинене з особливою жорстокістю та незаконному позбавлення волі людини потерпілого ОСОБА_8 , вчинене способом, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, та таке, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, не визнав та пояснив, що потерпілий ОСОБА_8 працювали з ОСОБА_9 на дачній ділянці його батька №№517, 424, НОМЕР_2 у Садовому товаристві ім. Тімірязєва. Оскільки фактично ОСОБА_8 був особою, яка не має постійного місця проживання, він домовився йому за житло, періодично платив кошти за виконану роботу та годував останнього. 25 травня 2013 року він протягом всього дня перебував на зазначеній дачній ділянці, де працював ОСОБА_8 та відлучався лише для придбання пива підвезення з м. Кіровограда у СТ ОСОБА_9 . Протягом дня він вживав пиво та надвечір приїхав його товариш ОСОБА_10 , з яким він вживав пиво та горілку, а ОСОБА_8 і ОСОБА_9 працювали, пригостившись також пивом. Ввечері близько 21 год ОСОБА_8 першим пішов від них, як він зрозумів ночувати до флігеля сусідів, та він дав останньому 300 грн за виконану роботу. Після цього через годину пішов ОСОБА_9 , а після нього на машині поїхав ОСОБА_10 . Оскільки він перебував у стані алкогольного сп`яніння, то залишився ночувати у садовому товаристві у сусідів. Після того, як пішов ОСОБА_8 , він його більше не бачив та обставини вчинення злочинів стосовно нього йому не відомі.
Транспортний засіб «ВАЗ-2121», державний номер НОМЕР_1 , який був придбаний ним у ОСОБА_11 без реєстрації в органах ДАІ, він продав приблизно наприкінці травня на початку червня 2013 року на авторинку у м. Кіровограді невідомим йому особам без будь-якого оформлення, передавши технічний паспорт на нього та отримавши відповідно кошти. Де на даний час перебуває автомобіль йому не відомо, але він стверджує, що оскільки він здійснював переобладнання кузову автомобілю для рибалки та охоти, то фактично багажника та кришки від нього той не мав, а тому висунуте обвинувачення взагалі суперечить фактичним обставинам.

На підставі зібраних та перевірених у судовому порядку доказів, з урахуванням показань потерпілої ОСОБА_12 , свідчень ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_9 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_10 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , свідка зі зміненими анкетними даними ОСОБА_36 ; рапортом оперативного чергового Кіровського ВМ КМВ УМВС України в Кіровоградській області від 26 травня 2013 року; протоколами огляду місця події від 26 травня 2013 року, 15 червня 2013 року з фототаблицею та схемою; пред`явлення трупу для впізнання від 14 червня 2013 року, 25 червня 2013 року; пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01 серпня 2013 року; проведення слідчого експерименту від 16 червня 2013 року; протоколом про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 18 вересня 2013 року; висновками судово-медичних експертиз №477 від 09 серпня 2013 року, №959/960 від 10 липня 2013 року, №1949 від 30 травня 2013 року та №129 від 02 серпня 2013 року, висновками судово-імунологічних експертиз №543 від 25 червня 2013 року, №554 від 20 червня 2013 року, №468 від 27 червня 2013 року, №136 від 12 червня 2013 року, №137 від 12 червня 2013 року, №576 від 22 липня 2013 року, висновком судово-молекулярно-генетичної експертизи №494 від 27 вересня 2013року; копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АЖ №108211; висновками комплексної судово-психолого-психіатричної експертизи №382 від 19 червня 2013 року та судово-психіатричної експертизи №453 від 24 серпня 2013 року, довідкою УДАІ УМВС України в Кіровоградській області №10/1995 від 05 серпня 2013 року та інших доказів наявних в провадженні, суд першої інстанції дав правильну оцінку діям ОСОБА_6 та кваліфікував його дії за п.4 ч.2 ст.115 та ч.2 ст.146 КК України.

Висновок суду присяжних про винуватість засудженого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених п.4 ч.2 ст.115 та ч.2 ст.146 КК України ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України з точки зору належності, достовірності, допустимості та відповідно достатності. У зв`язку із наведеним твердження засудженого та його захисника у касаційних скаргах про порушення вимог ст.94 КПК України під час збирання, дослідження та оцінки доказів у їх сукупності не знайшло свого підтвердження в ході розгляду провадження.
Доводи засудженого та його захисника у касаційних скаргах про порушення права на захист засудженого ОСОБА_6 , а також вимог ст.290 КПК України є необґрунтованими та спростовуються матеріалами провадження, у тому числі показаннями свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_23 .

Не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду доводи засудженого і його захисника про визнання недопустимими доказами всіх без виключення висновків експертів, об`єктом дослідження яких були предмети, отримані в ході проведення слідчого експерименту та огляду місця події на території дачних ділянок і протоколи огляду місця події та проведення слідчого експерименту, а також посилання на порушення вимог ч.5 ст.104 КПК України при складанні протоколу слідчого експерименту.

Так, колегія суддів погоджується з висновками отриманими за дорученням суду першої інстанції під час судового розгляду даного кримінального провадження, за участі сторони захисту, під час проведення слідчого експерименту, яким було підтверджено можливість за нічних обставин та наявності перешкод спостерігати свідком ОСОБА_37 за побиттям потерпілого обвинуваченим. При цьому, протокол слідчого експерименту за своїм змістом і процесуальною формою повною мірою відповідає вимогам ст.104 КПК України.

У касаційних скаргах засудженого та його захисника доводи про неправильну кваліфікацію дій засудженого ОСОБА_6 за п.4 ч.2 ст.115 та ч.2 ст.146 КК України є безпідставними, оскільки в діях останнього є усі ознаки закінчених складів злочинів, що йому інкримінують.
Крім того, доводи касаційної скарги, які за змістом є аналогічними доводам апеляційної скарги, були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції за апеляційною скаргою захисника засудженого, яку суд визнав необґрунтованою та навівши відповідні мотиви, прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для їх задоволення. З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

Порушень вимог ст.439 КПК України під час нового апеляційного розгляду провадження щодо ОСОБА_6 після скасування судового рішення судом касаційної інстанції, колегією суддів не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_6 судом повною мірою враховано обставини і ступінь тяжкості вчинених злочинів, кількість та характер завданих потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, дані про його особу, в тому числі про які йде мова в касаційних скаргах засудженого та його захисника, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначене судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам, передбаченим ст.65 КК України.

Підстав для застосування ст.69 КК України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом засудженому ОСОБА_6 , про що йде мова в касаційній скарзі засудженого, колегія суддів не знаходить.

Викладений у мотивувальній частині вироку суду першої інстанції висновок, про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у вказаному виді та розмірі, є обґрунтованим, судом наведені мотиви такого рішення.
Колегія суддів, вважає, що призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_6 , попередження вчинення ним нових злочинів та є домірним скоєному.
Порушень норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3