Справа № 307/953/16-к
Провадження № 1-кп/307/220/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 з участю прокурора ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тячів кримінальне провадження, про обвинувачення:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В С Т А Н О В И В :

19 лютого 2016 року близько 14 годин 25 хвилин в смт. Тересва по вул. Народній навпроти магазину Асортимент ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки Камаз державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в сторону с. Грушево діючи всупереч вимогам пн. пн. 1.10, 1.5, 2.3.б, 4.16. а, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху якими передбачено:

пн.1.10 перешкода для руху нерухомий обєкт , що рухається попутно в межах цієї смуги і змушує водія маневрувати або зменшити швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

пн.2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю кріплення та розміщення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

пн.4.16 а, пішохід має право на перевагу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами.

пн.12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу , або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

пн.18.1 водій транспортного засобу що наближається до нерегульованого пішохідного переходу , на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість , а в разі потреби зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода або небезпека.

ОСОБА_5 під час руху проявив неуважність до дорожньої обстановки що склалась, відволікся від керування транспортним засобом, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу , та в момент виникнення небезпеки для руху не застосував вчасно гальмування, у результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 яка по пішохідному переходу переходила дорогу справа на ліво по напрямку руху автомобіля.

Внаслідок наїзду автомобіля марки Камаз, ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла по дорозі у Тячівську районну лікарню у вигляді перелому шийного відділу хребта на рівні 5-6 хребців з зміщенням та повним розривом спинного мозку, переломи 1-2-3 ребер по передньо ключичній лінії, 4-5-6-7 ребер по передньо-підпахвинній лінії, 5-6-7-8-9-10 ребер по лопаточній лінії , 4-5-6-7-8 ребер по середньо під пахвинній лінії, 5-6-7-8-9-10 ребер по лопаточній лінії, 4-5-6-7-8 ребер по середньо під пахвинній лінії , розрив тканини правої долі печінки, перелом грудного кінця правої ключиці без зміщення, закритий перелом середньої третини обох кісток лівого передпліччя, забійної рваної рани тильної поверхні правої кисті та фаланги пальців, обширні садини лівої половини обличчя, грудної клітки справа, та множинні садна лівої верхньої кінцівки справа.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою визнав повністю у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, за обставинами наведеними в обвинувальному акті та пояснив 19 лютого 2016 року близько 14 годин 20 хвилин він їхав на автомобілі марки Камаз держаний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Народній в смт. Тересва в напрямку с. Грушево. Автомобіль Камаз був загружений, по обох обочинах стояли автомобілі, він рухався ближче до осьової лінії. Біля магазину Асортимент він не побачив як на пішохідний перехід з велосипедом вийшла ОСОБА_7 , він здійснив наїзд на потерпілу прямо на пішохідному переході. Зразу викликали швидку допомогу і працівників міліції. Наступного дня він поїхав у лікарню попросив вибачення у потерпілих повністю відшкодував причинену шкоду.

Просить суд суворо його не карати не позбавляти його волі та прав керування транспортними засобами.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що загибла ОСОБА_7 друга жінка його батька. Його мати померла і батько одружився вдруге. 19 лютого 2016 року він знаходився на роботі разом з жінкою. Йому зателефонували що ОСОБА_7 потрапила у дорожньо-транспортну пригоду. Його жінка пішла на місце дорожньо-транспортної пригоди але ОСОБА_7 вже відвезли у лікарню, а по дорозі у лікарню вона померла. Наступного дня в лікарню прийшов ОСОБА_5 попросив вибачення , повністю відшкодував спричинену шкоду, жодних претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має враховуючи зазначене, просить не призначати обвинуваченому покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням даних, які характеризують його особу та обставин, що мають значення для визначення міри покарання.

При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Необережні дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_7

Відповідно до ч. 4 ст.12 КК України обвинувачений ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочин.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують, пом`якшують покарання.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує зокрема те, що обвинувачений раніше не судимий, уперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, на обліках в лікувальних та профілактичних закладах не знаходиться, характеризується позитивно за місцем проживання,

Обвинувачений ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував потерпілому заподіяну шкоду, а тому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ці обставини, як пом`якшуючі покарання.

Обставин які обтяжують покарання суд не знаходить.

Згідно зі ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

Враховуючи наведені обставини, думку потерпілого щодо призначення покарання, а також те, що обвинувачений ОСОБА_5 зробив для себе належні висновки, став на шлях виправлення, суд вважає, що йому слід призначити основне покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону, із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням від відбування покарання з іспитовим строком, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує характер порушень правил дорожнього руху України, а також наслідки від цих порушень у вигляді заподіяння смерті потерпілій та вважає, що виправлення ОСОБА_5 без відбування зазначеного додаткового покарання є неможливим.

При цьому, суд впевнений, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , попередження вчинення ним нових злочинів, цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 обрано особисте зобов`язання , в судові засідання обвинувачений з`являвся своєчасно.

Цивільний позов не заявлявся судових витрат не має

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому за ч.2 ст.286 КК України покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування основного призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши три роки іспитового строку.

Відповідно до ст. 76 КК України, впродовж іспитового строку на засудженого ОСОБА_5 покласти обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ст. 77 КК України додаткове покарання у вигляді позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки, підлягає реальному виконанню.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя Тячівського районного суду ОСОБА_1 .