Справа № 216/2333/16-к
Провадження № 1-кп/216/345/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2016 року Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу в складі:головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

с участю прокурора ОСОБА_3 ,

підсудного - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000049 від 11.04.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Кривого Рого Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта вища, одружений, неповнолітніх дітей або інших осіб на утриманні не має, не судимий, працює на КПТМ «Криворіжтепломережі», на посаді слюсаря, має статус ветерана війни - учасника бойових дій, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст . 407 ч. 3 КК України, суд
В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на посаді гранатометника у військовому званні солдата, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 22.02.2015 року біля 08год. 00хв. самовільно без дозволу командування залишив вказану військову частину та направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 18.05.2015 року біля 09год. 00хв, тобто більше ніж через місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 і заявив про себе.

Органи досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 , вірно, кваліфікували за: ч.3 ст.407 КК України, за ознаками - самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обвинувачений ОСОБА_4 , визнав себе винуватим у вчиненні злочину, щиро покаявся, суду пояснив, що він після проходження військової служби у зоні проведення АТО, був психологічно та морально зломлений, покинув разположення своєї частини з метою психологічної розгрузки, але зрозумівши свою помилку добровільно з`явився до командування частини.

У ході досудового розслідування, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання своєї винуватості, позитивну характеристику за місцем проживання, між прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону капітан юстиції ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 , досягнуто угоди про визнання винуватості, яка підписана сторонами, де, ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вищезазначених злочинів за вказаних обставин. Згідно домовленості про призначення ОСОБА_4 , покарання за вчинені ним злочини, узгоджено, що за даних обставин необхідно перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст.407 ч.3 КК України, та призначити ОСОБА_4 основне покарання у виді штрафу в розмірі 100 (cто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1700 (тисяча сімсот) гривень..

Розгляд справи проведено у відповідності до приписів ч.2 ст.473, ст. ст. 474-475 Кримінального процесуального кодексу України.

Під час судового розгляду кримінального провадження підсудний ОСОБА_6 пояснив, що йому цілком зрозуміло наслідки угоди.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди, яка не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. Узгоджені сторонами вид та покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі підсудного.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне затвердити угоду, визнавши ОСОБА_4 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 Кримінального кодексу України з застосуванням ст.. 69 КК України.

Керуючись ст.ст. 314 ч.1 п.3, 370, 371, 374, 376, 473 ч.2, 474-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

З А С У Д И В:
Угоду про визнання винуватості від 25 березня 2016 року, укладену між ОСОБА_4 та прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону капітаном юстиції ОСОБА_3 , - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, призначивши покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 грн.(одна тисяча сімсот).

Запобіжний захід особисте зобов`язання залишити, до набрання вироком законної сили .

Матеріали кримінального провадження № 0000049 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті № 216/2333/16-к, провадження 1кп/216/345/16.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Крім того засудженому роз`яснено вимоги ст. 376 ч.3 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1