ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/3213/16-к
Провадження № 1-кп/210/311/16

"17" серпня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4

адвокат ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

адвокат ОСОБА_7 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

провівши відкрите підготовче судове засідання в м. Кривому Розі по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000483 від 16 червня 2016 року року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України та відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Обвинувальний акт з додатками відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України, надійшов до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 01.07.2016 року.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 та ОСОБА_6 органами досудового слідства підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого відповідно за ст. 198 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_7 , кожен окремо, вважали за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 , кожен окремо, вважали за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження.

Вивчивши обвинувальний акт, заслухавши думки учасників підготовчого судового засідання, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчиненні злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при складанні обвинувального акту прокурором не було дотримано зазначених вимог закону. Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить належним чином сформульованого обвинувачення, в даному обвинувальному акті зазначені лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та наявна вказівка на те, що своїми умисними діями, які виразились у заздалегідь не обіцяному придбанні, зберіганні та збуті майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ст. 198 КК України, проте відсутнє жодне посилання на обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .
В даному обвинувальному акті, який складено відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , міститься виклад фактичних обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та зазначення правової кваліфікації вчинених ними діянь з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність, зазначені обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання кожного з обвинувачених, однак обвинувальний акт не містить сформульованого обвинувачення щодо кожного з обвинувачених, тому ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , за цим процесуальним рішенням, фактично мають статус підозрюваних.

Таким чином, прокурором всупереч вимогам кримінального процесуального закону ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Із врахуванням викладеного суд вважає, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого обвинувачення, порушує гарантовані законом процесуальні права обвинувачених, в тому числі і право на захист, а ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь-якому разі повинно бути визнане незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, з викладу фактичних обставин кримінального правопорушення є незрозумілим, які саме дії були вчинені кожним з обвинувачених, характер цих дій, не визначено роль кожного з обвинувачених у вчинені злочину, не зазначено мотивів і мети вчиненого ОСОБА_4 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення в якому вони підозрюються.

Неналежний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення без зазначення всіх складових, передбачених ч.1 ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню, нелогічного та неконкретного обвинувачення без врахування об`єктивно встановлених обставин, порушує право обвинувачених на захист, та є перешкодою для повного та всебічного судового розгляду кримінального провадження.

Відсутність логічного та обґрунтованого обвинувачення є порушенням права обвинувачених на справедливий розгляд справи, оскільки відповідно до п.1) ч.3 ст.42 КПК України вони мають право: знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення їх обвинувачують.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що, повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд не дає оцінку ні пред`явленому обвинуваченню, ні правовій кваліфікації.

Із врахуванням викладеного суд вважає, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого обвинувачення, поверхневий, формальний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення порушує гарантовані законом процесуальні права обвинувачених, в тому числі і право на захист, а ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь-якому разі повинно бути визнане незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні було заявлено клопотання про скасування арешту майна.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України

Відповідно до ч.1 ст. 315 КК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

Отже, оскільки суд прийшов до висновку повернути обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків, у зв`язку з чим, клопотання про скасування арешту є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 372, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженню, зареєстрованому 16 червня 2016 року в ЄРДР за № 0000483, за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України, повернути прокурору відділу прокуратури Дніпропетровської області, як такий, що не відповідає положенням ст. 291 КПК України, - для усунення недоліків.

Клопотання про скасування арешту майна захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 -залишити без задоволення.

Ухвала суду про повернення обвинувального акту може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя: ОСОБА_1