АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8
законних представників неповнолітніх
обвинувачених ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
обвинувачених ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у провадженні на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року відносно

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 296 КК України, а також відносно ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 11 листопада ______________________________________________________
Справа №11-кп/796/42/2016 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_14
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_1
2015 року ОСОБА_13 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 296 КК України, та йому призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК Україниу виді 4 років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 296 КК Україниу виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, із застосуванням положень ст. 69 КК України, остаточно призначено ОСОБА_13 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Також цим вироком засуджені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вирок щодо яких не оскаржується.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Суд визнав доведеним, що 16.10.14 року о 14 год. ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 , перебуваючи по вул. Дубровицькій, 3 в м. Києві, побачили двох малолітніх ОСОБА_15 , 2004 р.н., та ОСОБА_16 , 2004 р.н. ОСОБА_12 помітив, в руках малолітнього ОСОБА_15 мобільний телефон «Samsung S3370 Mini Touch» та повідомив ОСОБА_13 про свій намір, направлений на відкрите викрадення мобільного телефону, на що ОСОБА_13 погодився, вступивши з ним у злочинну змову.

Реалізуючи свій вказаний вище намір, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_12 , в той же день та час, перебуваючи за вищевказаною адресою, наказав малолітньому ОСОБА_15 віддати його мобільний телефон «Samsung S3370 Mini Touch», а ОСОБА_13 в свою чергу спостерігав за зовнішньою обстановкою, щоб їхні дії не було викрито. ОСОБА_15 , злякавшись старших за віком ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , передав ОСОБА_12 свій мобільний телефон «Samsung S3370 Mini Touch», вартістю 500 гривень.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_12 , за попередньою змовою групою осіб, з ОСОБА_13 , помітили, що малолітній ОСОБА_16 тримав в правій руці мобільний телефон «Соні СТ 24І Хперія». В цей час ОСОБА_13 , перебуваючи за вище вказаною адресою, шляхом ривка, забрав у ОСОБА_16 його мобільний телефон «Соні СТ 24І Хперія», ОСОБА_12 в свою чергу спостерігав за зовнішньою обстановкою, щоб їхні дії не було викрито. Після чого, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та викраденим розпорядилися на власний розсуд.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, потерпілій ОСОБА_17 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 500 грн. та потерпілому ОСОБА_18 завдано майнову шкоду на загальну суму 2 000 гривень.

Крім цього, 14.12.14 року приблизно об 11 год. ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 знаходились біля будинку №76 по вул. Автозаводській в м. Києві, де реалізуючи свій намір, спрямований на повторне таємне викрадене чужого майно, діючи за попередньою змовою групою осіб, побачивши, що відчинені вхідні двері до приміщення ТОВ «Добродій», після чого шляхом вільного доступу зайшли в приміщення ТОВ «Добродій».

Неповнолітній ОСОБА_12 повідомив про свій намір, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_13 , на що останній погодився та вступив з ним у злочинну змову.

Реалізуючи свій вказаний вище намір, у той же час, перебуваючи в приміщенні ТОВ «Добродій», ОСОБА_12 , переконавшись що за їхніми діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрав належні ОСОБА_19 речі, а саме: прилад для сканування відбитків пальців «Anviz OA99», вартістю 4 000 грн., який знаходився в приміщенні даного офісу, в свою чергу ОСОБА_13 спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб у разі появи сторонніх осіб, повідомити про це ОСОБА_12 , щоб їхні дії не були викриті. Після цього, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та викраденим розпорядилися на власний розсуд.

Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, потерпілому ОСОБА_19 заподіяно майнову шкоду на загальну суму 4 000 грн.

Крім цього, 15.12.14 року приблизно о 15 год. 30 хв. ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 , проходячи повз будинок №5 по вул. Попова в м. Києві, біля під`їзду №5 помітили малолітнього ОСОБА_20 , 2002 р.н. ОСОБА_12 помітив, що в руках малолітнього ОСОБА_20 перебуває мобільний телефон «Samsung S8300 Ultra Touch».

Неповнолітній ОСОБА_12 повідомив про свій намір ОСОБА_13 , направлений на повторне відкрите викрадення мобільного телефону, на що ОСОБА_13 погодився та вступив з ним у злочинну змову.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, того ж дня, в той же час, перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , направились за малолітнім ОСОБА_20 . Перебуваючи на першому поверсі біля ліфтової кабіни, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підійшли зі спини до малолітнього ОСОБА_20 та в цей же час ОСОБА_12 лівою рукою обхопив за шию малолітнього ОСОБА_20 , чим саме закрив йому рота, щоб останній не кричав, а ОСОБА_13 в свою чергу з правої кишені його куртки дістав мобільний телефон «Samsung S8300 Ultra Touch». Після цього ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, потерпілому ОСОБА_20 заподіяно майнову шкоду на загальну суму 1 080 гривень.

Крім цього, 18.12.14 року приблизно о 15 год. 10 хв. ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 , проходячи повз другого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , помітили в руках малолітнього ОСОБА_21 мобільний телефон «Fly IQ436i Era Nano 9».

Неповнолітній ОСОБА_12 повідомив про свій намір, направлений на повторне відкрите викрадення мобільного телефону, ОСОБА_13 , на що останній погодився та вступив з ним у злочинну змову.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, того ж дня, в той же час, перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 направились за малолітнім ОСОБА_21 . Перебуваючи на першому поверсі біля ліфтової кабіни, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , підійшовши зі спини до малолітнього ОСОБА_21 , та в цей же час ОСОБА_12 лівою рукою схопив за капюшон малолітнього ОСОБА_21 та штовхнув в кабіну ліфта, а ОСОБА_13 в свою чергу правою рукою наніс один удар в область голови та наказав останньому віддати мобільний телефон «Fly IQ436i Era Nano 9», а після того, як ОСОБА_21 віддав вказаний мобільний телефон, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з місця вчинення злочину зникли та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Внаслідок вчиненого ОСОБА_12 та ОСОБА_13 кримінального правопорушення, потерпілому ОСОБА_21 заподіяно майнову шкоду на загальну суму 300 гривень.

Крім цього, 11.01.15 року біля 21 год. 25 хв. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , проходячи повз охоронювану територію, яка обладнана металевими воротами ТОВ «Фудмережа», яка розташована за адресою м. Київ, вул. Івашкевича, 6/8-А, помітили, що за металевими воротами на території ТОВ «Фудмережа», біля складового приміщення, знаходиться металева шафа, дверцята якої відчинені. Після чого, ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_13 таємно проникнути на охоронювану територію ТОВ «Фудмережа» та повідомив про свій намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням на охоронювану територію, щоб викрасти щось цінне, на що ОСОБА_13 погодився, вступивши з ОСОБА_12 у злочинну змову.

Реалізуючи свій вказаний вище намір, поєднаний з проникненням на охоронювану територію, діючи за попередньою змовою групою осіб, 11.01.15 року близько о 21:26:19 год. ОСОБА_13 за допомогою рук, тримаючись за металеві ворота, підтягнувшись, перестрибнув їх, а в цей час ОСОБА_12 спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб їхні дії не було викрито, та в подальшому за допомогою рук, тримаючись за металеві ворота, підтягнувшись, перестрибнув їх. Далі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підійшли до металевої шафи, яка розташована на охоронюваній території ТОВ «Фудмережа», і переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, разом витягнули металевий газовий балон червоного кольору заповнений газом, який належить ТОВ «Фудмережа», вартість якого становить 640 грн., та який був заповнений газом на 20 л, вартість якого 120 грн. Після чого, разом з металевим балоном, який був заповнений газом, повернулись до металевих воріт, де ОСОБА_13 заліз на металеві ворота, а ОСОБА_12 в свою чергу передав металевий балон, який був заповнений газом, ОСОБА_13 , щоб він перекинув його через паркан. В подальшому ОСОБА_12 та ОСОБА_13 перелізли через металевий паркан та з викраденим металевим балоном, який був заповнений газом, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та викраденим розпорядились на власний розсуд.

Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, потерпілому ТОВ «Фудмережа» заподіяно майнову шкоду на загальну суму 760 грн.

Крім цього, 11.01.15 року приблизно о 21 год. 35 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Агрегатна, 9, грубо порушуючи громадянський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинений групою осіб, під час бешкетування, діючи із хуліганських мотивів, ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_13 проникнути на територію «Ліцею Туризм», та підпалити газовий балон, на що ОСОБА_13 добровільно погодився. В свою чергу ОСОБА_13 знайшов паперовий зошит на території «Ліцею Туризм», з якого скрутив факел та передав ОСОБА_12 , який підпалив його і підклав до металевого балону, об`ємом 20 л., який був наповнений газом, який останні поставили на асфальтовану ділянку місцевості біля вікна «Ліцею Туризм», яке розташоване на 1-му поверсі з лівої сторони від центрального входу до ліцею.

Внаслідок пожежі - вогнем пошкоджено газовий балон, віконну раму та віконне скло.

Згідно звіту про причину виникнення пожежі на відкритій території по вул. Агрегатній 9, ймовірною причиною пожежі, яка сталась 11.01.15 року на відкритій території Ліцею «Туризм», є підпал.

Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, потерпілому « ОСОБА_22 » заподіяно майнову шкоду на загальну суму 9 000 грн.

Крім цього, 04.03.15 року приблизно о 15 год. 16 хв. ОСОБА_13 , проходячи повз перший під`їзд будинку АДРЕСА_3 , помітив малолітню ОСОБА_23 , 2005 р.н., та побачив в її руках мобільний телефон «Самсунг GT S 5222». В той день та час у ОСОБА_13 виник намір, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій вказаний вище намір, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_13 направився за малолітньою ОСОБА_23 . Перебуваючи на першому поверсі біля ліфтової кабіни, ОСОБА_13 , підійшовши зі спини до неповнолітньої ОСОБА_23 , лівою рукою обхопив її за шию, тим самим закрив рота малолітньої ОСОБА_23 та ривком вирвав з правої руки мобільний телефон «Самсунг GT S 5222». Після цього, ОСОБА_13 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, потерпілій ОСОБА_23 було завдано майнової шкоди на загальну суму 700 гривень.

Крім цього, 05.05.2015 року приблизно з 08 год. 30 хв. по 09 год. 40 хв. ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 , проходячи повз будинку АДРЕСА_4 , помітили відкриті двері в третьому під`їзді вказаного будинку, де на ліфті піднялись на дев`ятий поверх з метою викрадення та знаходження цінних речей, та, коли спускались по сходинках, звернули увагу на відчинені двері загального коридору на дев`ятому поверсі, і шляхом вільного доступу ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 зайшли до загального коридору та побачили велосипед «Віннер» червоного кольору, який належав ОСОБА_24 .

В той день, в той же час, ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_13 повторно таємно викрасти велосипед, на що останній погодився.

Реалізуючи свій вказаний вище намір, ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з ОСОБА_13 , переконавшись що за їхніми злочинними діями ніхто не спостерігає, взяв велосипед «Віннер» червоного кольору, а ОСОБА_13 в свою чергу допомагав йому нести велосипед та по сходинкам спустились на вулицю.

Після цього, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та викраденим розпорядилися на власний розсуд.

Внаслідок вчиненого ОСОБА_12 та ОСОБА_13 кримінального правопорушення, потерпілій ОСОБА_24 було заподіяно майнову шкоду на загальну суму 4 000 грн.

Крім цього, 18.05.15 року приблизно о 19 год. 15 хв. ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 , проходячи повз будинок АДРЕСА_5 , помітили малолітнього ОСОБА_25 , 2006 р.н.

В той день, в той же час, ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_13 повторно відкрито викрасти чуже майно, на що ОСОБА_13 погодився.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, того ж дня, в той же час, перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 направились за малолітнім ОСОБА_25 . Перебуваючи за вказаною адресою на першому поверсі у під`їзді №2 біля ліфтової кабіни, ОСОБА_12 , підійшовши ззаду до малолітнього ОСОБА_25 , та в цей же час ОСОБА_12 лівою рукою схопив за шию малолітнього ОСОБА_25 та правою рукою вирвав з рук ОСОБА_25 мобільний телефон «Айфон 4» на 32 Гб, в корпусі чорного кольору, вартістю 4 000 гривень, а ОСОБА_13 в свою чергу тримав вхідні двері та спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб їхні злочинні дії не були викриті.

Після цього, ОСОБА_12 з ОСОБА_13 з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Внаслідок вчиненого злочину, потерпілому ОСОБА_25 завдано майнову шкоду на загальну суму 4 000 гривень.

Крім цього, 24.05.15 року приблизно з 20 год. 30 хв. по 20 год. 50 хв. ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 , проходячи повз будинок АДРЕСА_6 , помітили відкриті двері під`їзду №2, де на ліфті піднялись на останній поверх, та спускаючись по сходах звернули увагу на відчинені двері загального коридору на чотирнадцятому поверсі, і шляхом вільного доступу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 зайшли до загального коридору та побачили велосипед «ВGM» чорного кольору, який належав ОСОБА_26 .

В цей час, ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_13 повторно таємно викрасти велосипед, на що останній погодився.

Реалізуючи свій вказаний вище намір, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_12 діючи за попередньою змовою групою осіб, з ОСОБА_13 , переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, того ж дня в період часу з 20 год. 30 хв. по 20 год. 50 хв., ОСОБА_12 взяв велосипед «ВGM» чорного кольору, а ОСОБА_13 в свою чергу допомагав йому нести велосипед та по сходинкам спустились на вулицю.

Після цього, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та викраденим розпорядилися на власний розсуд.

Внаслідок вчиненого ОСОБА_12 та ОСОБА_13 кримінального правопорушення, потерпілому ОСОБА_26 було заподіяно майнову шкоду на загальну суму 2 500 грн.

Також суд визнав доведеним вчинення ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_11 злочину по епізоду від 16.11.2014 року щодо потерпілої ОСОБА_27 та вчинення ОСОБА_12 злочинів по епізодам від 10.11.2014 року відносно ОСОБА_28 , 04.04.2015 року відносно ОСОБА_29 , 28.04.2015 року відносно ОСОБА_30 .

В апеляційній скарзі прокурор у провадженні, не оспорюючи доведеності винуватості обвинувачених та правильності кваліфікації їх дій, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, а також неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, відносно ОСОБА_13 , просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_13 та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_13 покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 296 КК України у виді 2 років позбавлення волі, та на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_13 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що судом, всупереч вимогам ст.ст. 69, 70 КК України, обвинуваченому ОСОБА_13 за сукупністю злочинів призначено остаточне покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 років позбавлення волі. При цьому, покарання призначене йому за ч. 2 ст. 186 КК України та ч. 3 ст. 185 КК України є більшим, ніж остаточне покарання, визначене на підставі ст. 70 КК України. Отже, судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність кримінальний закон, оскільки застосування положень ст. 69 КК щодо покарання (як основного, так і додаткового), призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.
Крім того, звертає увагу й на те, що судом не надано належної правової оцінки діям обвинуваченого ОСОБА_13 , який хоча раніше і не судимий, однак ним вчинено, в т.ч. за попередньою змовою, ряд кримінальних правопорушень проти власності, громадського порядку і моральності, які відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, а також обвинувачених, їх законних представників та захисників, які заперечували щодо апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинувачених, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження в суді першої інстанції не оспорювалися і докази щодо них, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувались.

За встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_13 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб; у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого; у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаній з проникненням у сховище, та хуліганстві, тобто в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 296 КК України.

Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у незастосуванні судом закону, який підлягав застосуванню, що виразилось у порушенні норм кримінального матеріального закону щодо призначення ОСОБА_13 покарання за сукупністю злочинів, із застосуванням ст. 69 КК України, то вони є слушними.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Крім того, згідно абзацу 5 пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами), щодо особи, винної у вчиненні декількох злочинів, суд може призначити більш м`яке покарання, ніж передбачене законом, окремо за кожний злочин або тільки за один із них і остаточно визначити покарання за правилами ст. 70 КК України, а застосування положень ст. 69 КК щодо покарання (як основного, так і додаткового), призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.

Цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався і, призначаючи ОСОБА_13 остаточне покарання за сукупністю злочинів, в порушення вимог кримінального закону, призначив йому остаточне покарання на підставі ст. 70 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, тобто неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність.
При цьому, судом першої інстанції не надано належної оцінки конкретним обставинам провадження та особі обвинуваченого ОСОБА_13 , який хоча раніше і не судимий, однак за попередньою змовою вчинив ряд кримінальних правопорушень, які відносяться до злочинів проти власності і громадського порядку та моральності, а за категорією тяжкості - до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, на що обґрунтовано посилається в апеляційній скарзі прокурор.

Зазначене свідчить про стійку антисоціальну спрямованість ОСОБА_13 і його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, що дає обґрунтовані підстави вважати про неможливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Водночас, зважаючи на відсутність обтяжуючих покарання ОСОБА_13 обставин та його щире каяття, вчинення ним злочинів у неповнолітньому віці, часткове добровільне відшкодування завданої шкоди, як обставини, що пом`якшують його покарання, колегія суддів вважає можливим при призначенні ОСОБА_13 покарання застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України, призначивши йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 186 КК України
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора у провадженні підлягає частковому задоволенню із скасуванням вироку суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_13 покарання та постановленням у цій частині нового вирокуна підставі ст. 420 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів,

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні задовольнити частково.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року відносно ОСОБА_13 в частині призначеного йому покарання - скасувати.

ОСОБА_13 призначити покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 296 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_13 покарання у виді 3років 1 місяця позбавлення волі.

В решті вирок Оболонського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року відносно ОСОБА_13 залишити без змін.

Вирок Апеляційного суду міста Києва може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим - в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:

_________________ __________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3