УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:
26.10.2016 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання, подане в порядку визначеному ст. 174 КПК України, згідно якого адвокат заявника просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського від 09.11.2015 року щодо накладення арешту на квартиру під АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 20.07.2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «КОНСОЛЬ ЛТД» та ОСОБА_4 був укладений Договір пайової участі у фінансуванні будівництва №2601/322-300 від 20.07.2005 р., відповідно до якого сторони зобов`язувались спільно діяти без створення юридичної особи, на підставі об`єднання своїх пайових вкладів для досягнення спільної мети: будівництво багатоквартирного жилого будинку по АДРЕСА_2 та введення його в експлуатацію. На виконання цього пункту договору ОСОБА_4 внесла TOB «Фірма «КОНСОЛЬ ЛТД» грошові кошти в розмірі 677154 гривні 50 копійок. Згідно із п. 3.7. Договору пайової участі у фінансуванні будівництва №2601/322-300 від 20.07.2005р.: «При умові виконання зобов`язання, зазначеного в п. 3.1. цього договору, пайовик, повністю набуває право на пайову (часткову) участь у будівництві, а Фірма втрачає право розпорядження зазначеною в цьому договорі «Часткою Пайовика» інакше, як в інтересах і з згоди пайовика». Заявник 08.08.2005 року набув право на «Частку Пайовика» у вигляді 3-х кімнатної квартири під будівельним номером 41 на 6-му поверсі загальною проектною площею 107,5 кв.м.. 03.12.2013 р. між ОСОБА_4 та TOB «Фірма «КОНСОЛЬ ЛТД» укладено Додаткову угоду від 03.12.2013 р., якою змінено, зокрема п. 3.2. Договору пайової участі у фінансуванні будівництва №2601/322-300 від 20.07.2005 р. Так, пункт 3.2. цього договору викладений в наступній редакції: «У зв`язку із зміною загальної площі «Об`єкту», Пайовику по закінченню будівництва «Об`єкта» із створеної Учасниками спільної часткової власності виділяється його частка в натурі, названа в подальшому «Частка Пайовика», у вигляді - 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_3 , на 6-му поверсі, загальною площею згідно технічного паспорту БТІ 110,0 кв.м. (визначеною по внутрішнім розмірам приміщення «Частки Пайовика» без оздоблення) в зазначеному в п. 1.1 цього договору «Об`єкту», з оздобленням у відповідності з паспортом оздоблення. 03.12.2013 р. на підставі Акту готовності об`єкта до експлуатації від 20.11.2013 р. виданий Сертифікат серія ІУ №49, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта (черги, окремого пускового комплексу): будівництво житлово-громадського комплексу на АДРЕСА_2 (1 черга будівництва, 4-секційний будинок). У січні 2014 року між ОСОБА_4 та TOB «Фірма «КОНСАЛЬ ЛТД» укладений Акт прийому-передачі (про виконання договору «Пайової участі у фінансуванні будівництва» громадського комплексу по АДРЕСА_2 (1 черга будівництва, 4-секційни будинок), відповідно до якого ОСОБА_4 передано 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_4 прийняла розпорядження №630, яким присвоєно новозбудованому житлово-громадському комплексу (1 черга будівництва. 4 секційний будинок) у Шевченківському районі міста Києва поштову адресу: АДРЕСА_2 . Об`єкт введений в експлуатацію, йому присвоєна поштова адреса та TOB «Фірма «КОНСОЛЬ ЛТД» передав ОСОБА_4 квартиру, а тому у останнього виникло право зареєструвати право власності на квартиру. Натомість при зверненні до державного реєстратора заявнику стало відомо про те, що право власності на квартиру було неправомірно зареєстровано за ОСОБА_5 . Постановою Окружного адміністративного суду м Києва від 20.05.2016 року у справі №826/27460/15, позов було задоволено повністю, а саме: визнано протиправними та скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру. ОСОБА_4 04.11.2015 р. звернулася до Шевченківського управління поліції ГУНП в м. Києві із заявою під № 10307 про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України. Заявнику стало відомо, що за клопотанням Київської місцевої прокуратури № 10 у Шевченківському районі м. Києва, в межах кримінального провадження №00000288, 09.11.2015 р. ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/32836/15-к накладено арешт на дану квартиру. Заявник вважає, що ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду від 09.11.2015 року про накладення арешту на квартиру на даний час є неактуальною та відпала необхідність в арешті квартири.

В судовому засіданні адвокат заявника підтримав вимоги клопотання та просив суд його задовольнити.

У судове засідання слідчий не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення, проаналізувавши доводи клопотання, вивчивши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року у справі № 761/32836/15-к було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 110,2 кв.м., житловою площею 60,7 кв.м..

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2016 року задоволено повністю позов ОСОБА_4 і визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора ОСОБА_6 Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 12.10.2015 за індексним номером 25229310 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 ..

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч. 1 ст. 170 КПК України).

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч. 10 ст. 170 КПК України).

В судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів того, що арешт майна було накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2016 року скасовано державну реєстрацію права власності на вказане майно, та враховуючи те, що накладено арешт на вказану квартиру, а тому заявник не має можливості зареєструвати за собою право власності, суд прийшов до висновку, що відпала необхідність у накладенні такого арешту, а тому клопотання заявника про скасування арешту підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт на квартиру під АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя