У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 , при секретарі ОСОБА_6 , провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
В провадження Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005166 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому остаточне покарання із застосування ст. 71 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 14 червня 2016 року вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2016 року скасовано та призначено новий розгляд у цьому кримінальному провадженні судом першої інстанції.

За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 30.06.2016 року кримінальне провадження передано в провадження судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2016 року кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Представник потерпілої особи ФОП ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 підтримала думку прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, просила повернути обвинувальний акт відносно її підзахисного прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України, про що подала письмове клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання свого захисника.

Дослідивши матеріали обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування № 0005166, заслухавши думку учасників кримінального провадження з приводу можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Пунктами 5, 6 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.

Згідно з положеннями п. "а" ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Україною згідно з Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення, висунутого проти нього.

Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2008 року у справі "Ващенко проти України" Суд зазначив, що поняття "обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51).

В рішенні від 25 липня 2000 року у справі "Маттоціа проти Італії" Суд зазначив, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції.

Як вбачається із формулювання обвинувачення, яке викладено в обвинувальному акті, воно є неконкретним, а викладена слідчим кваліфікація дій обвинуваченого, не відповідає вимогам КК України, що не може забезпечити справедливого судового розгляду.

Так, як зазначено в обвинувальному акті, «21.11.2014 року приблизно о 02-00 год. ОСОБА_3 разом зі своїм товаришем ОСОБА_8 , що на даний момент досудовому розслідуванню не відомий, знаходячись біля будинку ….», проте із суті сформульованого обвинувачення не можна зрозуміти, чи інкримінуються обвинуваченому вчинення крадіжки у співучасті з іншою особою чи ні, і якщо так, то в обвинувальному акті повинні міститися відомості про те, яку саме роль виконував та які дії вчиняв обвинувачений, кримінальне провадження відносно якого передано до суду.

З пред`явленого обвинувачення вбачається, що слідчим не зазначено суб`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_3 злочину, зокрема, форму вини, мотив та мету, про що зазначено і в ухвалі апеляційного суду Запорізької області, якою скасовано попередній вирок суду у вказаному кримінальному провадженні.

Не конкретизовано в обвинувальному акті і розмір спричиненої внаслідок злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ФОП ОСОБА_7 шкоди. Так, як зазначено в обвинувальному акті, в ході крадіжки було викрадено майно та спричинено збиток на загальну суму 29 385 грн. 01 коп. Далі, слідчим зазначено, що від потерпілої надійшло повідомлення про те, що в ході скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_3 було пошкоджено вітрину, чим завдано матеріальної шкоди на суму 13 254 грн. 42 коп. При цьому, є незрозумілим матеріальна шкода в сумі 13 254 грн. 42 коп. спричинена вчиненням злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто крадіжки, або пошкодженням майна потерпілої, оскільки у кінцевому результаті слідчий вже зазначає, що вчиненим кримінальним правопорушенням була заподіяна матеріальна шкода в розмірі 42 639 грн. 43 коп. Вбачається також, що частина викраденого майна була повернута потерпілій особі, проте, яке саме майно було повернуто обвинувальний акт відомостей не містить.

Кваліфікація діянь ОСОБА_3 визначена за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинена повторно, при цьому зі змісту обвинувального акту вбачається, що проникнення відбулося не у житло особи, а у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке належить ФОП ОСОБА_7 , і згідно ч. 3 ст. 185 КК України така кваліфікуюча ознака цього злочину, як повторність, взагалі відсутня.

До того ж, з обвинувального акту вбачається, що вчинення злочину повторно зазначено і в якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого і в якості кваліфікуючої ознаки інкримінованого ОСОБА_3 злочину, що суперечить положенням ч. 4 ст. 67 КК України.

Крім того, як вбачається з обвинувального акту його було складено слідчим 24 листопада 2014 року, проте, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування після складання обвинувального акту, 25.11.2014 року, слідчим проводилися слідчі та інші процесуальні дії, зокрема, додатковий допит підозрюваного ОСОБА_3 , роз`яснення права на захист, ознайомлення з матеріалами досудового розслідування підозрюваного та представника потерпілої особи, виносилася постанова про визнання речовими доказами та передання їх на зберігання, а прокурором ще надавалися доручення слідчому, виносилася постанова про виділення матеріалів досудового розслідування, що є неприпустимим.

До обвинувального акту додано розписку підозрюваного ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_9 про отримання копій обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування від 27.11.2014 року, в той час як обвинувальний акт було затверджено прокурором лише наступного дня, 28.11.2014 року.

Відповідно до ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Як зазначено в реєстрі матеріалів досудового розслідування відносно обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, проте в ньому не міститься відомостей про застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у виді застави та про внесення застави під час досудового розслідування, і відповідно про звільнення його з-під варти.

Крім того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про залучення адвоката ОСОБА_9 для захисту інтересів підозрюваного, про затримання ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

З урахуванням положень ст. 2 КПК України, суд приходить до висновку, що виявлені судом та викладені в ухвалі недоліки обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування унеможливлюють призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, у зв`язку з чим обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_3 підлягає поверненню прокурору для усунення його недоліків.

Керуючись ст. ст. 291, 314, 369, 372 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України повернути прокурору для усунення його недоліків протягом розумного строку.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 25.07.2016 року.

Повний текст ухвали виготовлено 27 липня 2016 року.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1