Дата документу Справа № 334/8884/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 334/8884/15-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/844/16 ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст. 185 ч.2 ст. 309, Доповідач в 2 інстанції
ч.2 ст. 186 КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянула 08 червня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 28 грудня 2015 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 309 КК України.
Учасники судового провадження:
обвинувачений ОСОБА_6 ,
Встановлені вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 28 грудня 2015 року обставини:
05 січня 2015 р., ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту, діючи умисно, повторно, знаходячись біля гіпермаркету «Нова лінія», який розташований в Хортицькому районі в м.Запоріжжя, незаконно придбав шляхом привласнення знайденого паперовий згорток, в якому знаходилася речовина сіро-зеленого кольору рослинного походження, яка згідно висновку експерта № 11 від 06 січня 2015 р., є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом (маріхуаною), масою 5,2293 г. в перерахунку на суху речовину та став незаконно зберігати при собі без мети збуту.
Після чого, ОСОБА_6 на маршрутному таксі перевіз особливо небезпечний наркотичний засіб за адресою: АДРЕСА_3 , де о 16:00 год., в ході проведення санкціонованого обшуку, працівники міліції, виявили та вилучили у нього вказаний паперовий згорток разом із зазначеною кількістю особливо небезпечного наркотичного засобу.
Крім того, 26 січня 2015 р. приблизно о 02:30 год., ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, шляхом пошкодження дверей, проникли до приміщення гаражу, розташованого на території приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , звідки таємно викрали майно, яке належить ОСОБА_10 на загальну суму 16 700 грн., після чого, покинули місце вчинення злочину, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.
Вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 28 грудня 2015 року:
ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 309 КК України і йому призначено покарання:

- за ч.2 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Строк покарання постановлено рахувати з 17 серпня 2015 року. Зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, посилається на неврахування судом пом`якшуючих покарання обставин, а саме: наявності у нього трьох неповнолітніх дітей один з яких є інвалідом, перебування на його утриманні матері його дружини, яка теж є інвалідом і потребує постійного догляду, позитивної характеристики з місця проживання, відсутності заявлених по справі позовів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та будь-яких претензій з боку потерпілих. Просить призначити йому покарання з застосуванням положень ст.ст. 69,75 КК України.

До судового засідання, будучи належним чином про день, час та місце судового розгляду повідомлені потерпілі, не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду провадження не надавали.

Потерпілий ОСОБА_11 надав апеляційному суду заяву про розгляд провадження за його відсутності та висловив позицію щодо відхилення апеляції обвинуваченого та залишення без змін вироку суду.

За наведених обставин, у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, неявка належним чином повідомлених учасників провадження не перешкоджає судовому розгляду.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, думку прокурора щодо відсутності підстав для пом`якшення призначеного покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 394, ч. 1 ст. 404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювалися і докази щодо них на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.
Виходячи з визнаних судом доведеними фактичних обставин справи, дії ОСОБА_6 кваліфіковані ч.3 ст. 185, ч. 2 ст.309, ч.2 ст. 186 КК України.

Наявність у обвинуваченого судимостей від 21.05.2002 року за ч. 2 ст. 186 КК України, від 24.11.2005 року за ч.2 ст. 309 КК України та від 19.04.2006 року за ч.2 ст. 190 КК України та скоєння ОСОБА_6 за епізодом від 26.01.2015 року злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України утворює у даному провадженні, зокрема, склад злочинів за ч. 2 ст.309, ч.2 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками повторність.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_6 незаконного придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту, вчиненого повторно; таємного викрадення чужого майна (крадіжки) вчиненої повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням у приміщення; відкритого викрадення чужого майна (грабежу), вчиненого повторно за наведених у вироку обставин, та правильність юридичної кваліфікації його дій, в апеляційній скарзі не оскаржуються та не оспорювалися при апеляційному розгляді, а тому, відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Судовою колегією перевірено дотримання судом першої інстанції положень ч. 3 ст. 349 КПК України та вимог ч.4 ст. 338 КПК України, дотримання яких місцевим судом підтверджено і стороною захисту при апеляційному розгляді.
Що стосується доводів апеляції з приводу суворості призначеного покарання, то судова колегія виходить з наступного.

Виходячи з визначеної ст. 50 КК України мети покарання, передбачених ст. 65 КК України загальних засад призначення покарання, принципів його справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції, дотримався зазначених вимог і, при призначені обвинуваченому покарання прийняв до уваги, в тому числі і обставини, на які посилається апелянт.

Так, місцевим судом враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме: визнання провини та щире каяття у скоєному, відшкодування заподіяної шкоди шляхом повернення потерпілим викраденого майна, у зв`язку із чим відсутність тяжких наслідків та відомості стосовно особистості ОСОБА_6 , який зокрема, позитивно характеризується, має неповнолітніх дітей ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також дитину-інваліда, яку виховує у фактичних шлюбних відносинах.

Одночасно, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги і характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, які згідно ст. 12 КК України, що передбачений ч.2 ст. 309 КК України відноситься до категорії злочинів середнього ступеня тяжкості, а вчиненні обвинуваченим кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, відносяться до тяжких злочинів. Також місцевий суд цілком слушно зауважив на неодноразових судимостях ОСОБА_6 .

Оскільки ОСОБА_6 , при не знятих і не погашених у встановленому порядку судимостях, вчинив декілька епізодів злочинів, два з яких є корисливими злочинами, що засвідчує системність протиправної поведінки обвинуваченого, висновок суду про те, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства є аргументованим.

Твердження обвинуваченого про перебування цілком на його утриманні дружини, її матері-інваліда та дітей, за відсутності у ОСОБА_6 постійного джерела прибутку, є непереконливим.

Підстав для зменшення призначеного покарання, застосування ст. ст. 69, 75 КК України не встановлено.

Отже, при перевірці оскаржуваного судового рішення, доводи апеляції ОСОБА_6 щодо суворості призначеного покарання не знайшли свого підтвердження.

Разом з тим, у вступній частині вироку судом першої інстанції вказані дані про судимості обвинуваченого, а саме що стосується засудження ОСОБА_6 05.05.2010 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. Натомість, у відповідності до положень п. 1 ст. 89 КК України, дана судимість є погашеною. Тому вказівка у вироку на зазначену судимість є зайвою, що згідно ч. 2 ст. 404, п. 4 ч.1 ст. 408 КПК України, потребує виправлення шляхом зміни вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 28 грудня 2015 року відносно ОСОБА_6 , засудженого за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 309 КК України змінити, виключити із вступної частини вироку посилання на наявність у Корольова судимості від 05.05.2010 року за ч.3 ст. 185 КК України.

В інший частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженим, що утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4