Справа № 466/7017/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/45/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0002251 від 17.07.2014 року про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, із середньою освітою, не військовозобов`язаного, одруженого, працюючого охоронцем в ПАТ «Алмазінструмент», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч.1 ст. 382, ч. 1 ст.125 КК України

за участю прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_10 та прокурора ОСОБА_12 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2015 року відносно ОСОБА_7 , -

встановила:
вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2015 року ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 125 КК України, визнано невинуватим і виправдано в зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125, ч. 1 ст. 382 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

Вирішено питання з речовими доказами.

Запобіжний захід не обирався.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та в невиконанні судового рішення, шляхом перешкоджання виконанню рішення суду, що набрало законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Зокрема, досудове розслідування сформулювавши і пред`явивши ОСОБА_7 обвинувачення, покликається на наступні обставини: 26.05.2011 року Шевченківським районним судом м. Львова винесено рішення, в якому визначено порядок роздільного користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 за двома співвласниками будинковолодіння, таким чином виділивши у користування ОСОБА_10 земельну ділянку площею 0,0683 га з облаштуванням воріт для заїзду зі сторони АДРЕСА_1 та в користування ОСОБА_7 , земельну ділянку площею 0,0536 га з облаштуванням воріт для заїзду зі сторони АДРЕСА_1 . Потерпілому ОСОБА_10 та обвинуваченому ОСОБА_7 на даних земельних ділянках встановлено земельний сервітут для обслуговування власних частин житлового будинку.

На виконання даного рішення суду, за заявою ОСОБА_10 були залучені фахівці Львівської регіональної філії ЛMBB ДП «ЦДЗК» із узгодженням дати проведення робіт на 15.07.2014 року. Тому, близько 12.30 год 15.07.2014 р., в ході виконання вказаного вище рішення суду, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , під час проведення робіт з позначення меж користування земельними ділянками, з метою подальшого встановлення в натурі меж їх розподілу для користування у визначених рішенням суду межах, почав умисно чинити перешкоди у виконанні рішення суду фахівцями Львівської регіональної філії ЛМВВ ДП «ЦДЗК» та його брату потерпілому ОСОБА_10 , а саме: не надавав можливості продовжити встановлення меж земельної ділянки, при цьому вириваючи із землі встановлені працівниками ЛРФ ЛМВВ ДП «ЦДЗК» металеві арматури, які позначали на місцевості встановлені судом межі земельних ділянок. Під час цього, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив словесний конфлікт з своїм братом - потерпілим ОСОБА_10 , який переріс у шарпанину, в ході якої обвинувачений ОСОБА_7 умисно заподіяв останньому легкі тілесні ушкодження.

Крім того, 15.07.2014 року близько 12.30 год, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , під час встановлення меж користування земельними ділянками, визначеними рішенням суду, на грунті тривалих особистих неприязних стосунків, вчинив словесний конфлікт з своїм братом - потерпілим ОСОБА_10 , який переріс в шарпанину. Під час даного конфлікту обвинувачений ОСОБА_7 кидав в останнього дошками, які знаходились на подвір`ї, чим заподіяно численні синці на тілі потерпілого ОСОБА_10 , під час шарпанини, тримаючи руками прикопану в землю вертикальну металеву трубу, умисно наніс кінцем даної труби один удар в ділянку носа потерпілого, а також наніс кілька ударів ногою по ногах потерпілого ОСОБА_10 , спричинивши останньому умисні легкі тілесні ушкодження.

В основу виправдання суд першої інстанції покликався на те, що під час судового розгляду даного кримінального провадження пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України - не знайшло свого підтвердження, оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами не було доведено, що в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України. Зокрема, відсутні належні докази того, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження у вигляді 2 саден на носі, 2 синців на лівому плечі, 3 садна на лівій руці, множинні садна-подряпини на передній черевній стінці справа, синець і садно в ділянці правого променево-зап"ястного суглобу спереду, синець і множинні садна-подряпини на гомілці утворилися саме в результаті протиправних і умисних дій ОСОБА_7 (тобто що саме такі наслідки перебувають у причинному зв`язку із діями обвинуваченого), так само як і не доведено його умисел на спричинення саме таких тілесних ушкоджень потерпілому. Виходячи із аналізу досліджених доказів суд прийшов до висновку, що жоден із наданих стороною обвинувачення і перевірених у судовому засіданні належних та допустимих доказів, як окремо, так і в сукупності з іншими доказами, не може бути покладений в підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч.1 КК України.

На вирок суду потерпілий ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок по суті справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, вказує, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 125 ч. 1, 382 ч. 1 КК України доведена висновками судово-медичної та комісійної експертизи, які підтверджують, отримання потерпілим тілесних ушкоджень носа та численних спадин на різних частинах тіла та його поясненнями, які він давав під час проведення експертизи. Показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та іншими зібраними по кримінальній справі доказами. Копіями судових рішень, зокрема Шевченківського районного суду м. Львова від 26.05.2011 року та копіями судових рішень вищих інстанцій.

Зазначає, що твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що потерпілий сам собі завдав тілесні ушкодження не підтверджено жодними доказами та показами свідків, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження.

Наголошує на тому, що суд зайняв однобічну позицію обвинуваченого ОСОБА_7 та надав віри його показам про те, що потерпілий сам собі завдав тілесні ушкодження, що не відповідає дійсності.

На вирок суду прокурор ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування зазначає, що у вказаному вироку не зазначено, чому суд надав перевагу показанням обвинуваченого і відкинув показання потерпілого ОСОБА_10 , а також свідків обвинувачення, зокрема ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , а також ОСОБА_20 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 які в ході судового розгляду підтвердили, що між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_10 протягом тривалого часу існував конфлікт щодо спільного користування земельною ділянкою, у зв`язку із чим потерпілий звертався до суду з позовом. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 26.05.2011 був закріплений порядок користування спірною земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Про існування вказаного судового рішення та про набрання ним законної сили було достовірно відомо обвинуваченому ОСОБА_7 . Не зважаючи на це, він, 15.07.2014, перебуваючи на спільній земельній ділянці на АДРЕСА_1 , в присутності працівників міліції та працівників ЛРФ ЛМВВ ДП «ЦДЗК», перешкоджав його виконанню, створюючи словесний конфлікт із потерпілим ОСОБА_10 та присутніми членами його сім`ї. Крім цього, під час цього конфлікту, обвинувачений ОСОБА_7 умисно наніс легкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 .
Наголошує, що вказаний вирок ухвалений із порушенням вимог ст.370 КПК України щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості вироку, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.
11.03.2016 р. прокурор ОСОБА_12 подав зміни до апеляційної скарги та просить провести судовий розгляд у кримінальному провадженні №0002251 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 125 КК України, оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, та ч. 1 ст. 382 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_7 призначити у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_10 та прокурора адвокат ОСОБА_11 подав заперечення.
Обгрунтовуючи свої заперечення вказує, що відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами, а саме рішення суду не підлягало обов`язковому виконанню, сторони мали лише зареєструвати своє право на частину спірної земельної ділянки, тому у відкритті виконавчого провадження було відмовлено.
Зазначає, що свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_19 фахівці земле управління показали, що вони прибули на підставі заяви ОСОБА_23 на укладення угоди про розмежування прибудинкової ділянки. Показами обвинуваченого ОСОБА_7 , який ствердив, що його не повідомили, що виконується рішення суду, виконуватись воно повинно виконавчою службою, а потерпілий за власною ініціативою запросив землевпорядників для розмежування. Відеозапис подій не стверджує про заподіяння обвинуваченим ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілому.
Вказує, що допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 не бачили, щоб в їх присутності хтось комусь наносив тілесні ушкодження. Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_25 ствердили, що не були очевидцями подій з початку конфлікту, бачили, як ОСОБА_10 поводився агресивно, бігав з інструментом-ломом, кидався на людей, наносив удари по тілу ОСОБА_26 , ОСОБА_27 .
Заслухавши доповідь судді, думку потерпілого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та апеляційну скаргу прокурора, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу потерпілого, міркування обвинуваченого та його захисника, які заперечили доводи поданих апеляційних скарг, обговоривши доводи наведені в апеляційних скаргах та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення частково, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 403 КК України до початку апеляційного розгляду особа, яка подала апеляційну скаргу, має право змінити та/або доповнити її. Внесення до апеляційної скарги змін, які тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, за межами строків на апеляційне оскарження не допускається. Прокурором, 11.03.2016 р. подано зміни до апеляційної скарги, які погіршують становище обвинуваченого, за межами встановленого строку, а саме під час апеляційного розгляду, що суперечить нормам кримінального процесуального закону, тому колегія суддів не розглядає такі.

Підставою скасування вироку суду першої інстанції є неповнота судового розгляду, відповідно до ст. 409 КПК України.

Згідно висновку експерта №1235 від 18.07.2014 р. у ОСОБА_10 виявлені 2 садна на носі, 2 синці на лівому плечі, 3 садна на лівій руці, множинні садна-подряпини на передній черевній стінці справа, синець і садно в ділянці правого променево-зап`ястного суглобу спереду, синець і множинні садна-подряпини на гомілці.
Проте, як вбачається з вищезазначеного висновку експертом не дано відповідь на питання 10.11, а саме чи міг ОСОБА_10 отримати тілесні ушкодження при падінні з висоти власного зросту; чи міг отримати такі при падінні з прискоренням. Так, згідно висновку у підсумках, експертом зазначено «судово-медичних даних, що вказані тілесні ушкодження потерпілого утворились внаслідок одноразового падіння його на тупі предмета, так як синці, садна, садна-подряпини розташовувались на різних протилежних анатомічних ділянках тіла його», на що суд першої інстанції не звернув увагу (а.с. 13-14).
Крім цього, судом першої інстанції не дано оцінки висновку експерта (комісійно судово-медичної експертизи) №218 від 15.10.2014 року, згідно якого на момент проведення первинної судово-медичної експертизи 18 липня 2014р. у ОСОБА_10 були виявлені: 2 садна на носі, 2 синці на зовнішній та задній поверхні лівого плеча, садно в ділянці лівого ліктьового суглобу, 2 садна на різних поверхнях 5-го і 3-го пальців лівої кисті, 7 саден-подряпин на передній черевній стінці справа, синець на правому передпліччі спереду, садно в ділянці правого променево-зап`ясного суглобу, синець і садна-подряпини на правій гомілці спереду. Вказані тілесні ушкодження утворились від неодноразової дії тупого предмета, в тому числі тупого предмета з обмеженою поверхнею та могли виникнути від ударів металевою трубою, дошкою, палицею, ногою. Відповідно до «Протоколу проведення слідчого експеримента» за участю гр. ОСОБА_10 потерпілий показав, що травму носа отримав від удару металевою трубою, травму лівого плеча від удару трубою ззаду, травму рук отримав від ударів палицею, травму ніг отримав від ударів ногою. На фото №1 до «Протоколу слідчого експерименту» потерпілий відтворив, як отримав травму носа від удару трубою, від чого могли виникнути 2 садна на носі. На фото №2 потерпілий показав, як отримав травму рук від ударів палицею, від чого могли утворитись садна і синець на руках. На фото №3 ОСОБА_10 вказує, як отримав удар по лівому плечі, від чого міг виникнути синець неправильно-прямокутної форми на зовнішній поверхні На фото №4 зафіксовано, як гр. ОСОБА_10 були нанесені удари ногою по ногам, від чого могли виникнути синець і садна-подряпини на зовнішній поверхні правої гомілки. Таким чином характер, локалізація і механізм утворення виявлених у гр. ОСОБА_10 тілесних ушкоджень у липні 2014 року не суперечить показам потерпілого, які він давав під час проведення слідчого експерименту з його участю 14 жовтня 2014 року. (а.с. 59-61)
Також суд першої інстанції залишив поза увагою та не дав оцінки протоколу слідчого експерименту від 14.10.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_21 , в присутності понятих, де ОСОБА_10 показував механізм нанесення йому ударів ОСОБА_7 , а саме: обома руками тримаючись за металеву трубу по носі, ногами по ногах наносячи удари та удар трубою ззаду по лівому плечі, та удар палицею по руках. Після чого був допитаний присутній там свідок ОСОБА_21 , який ствердив правильність відображеного, так як був свідком подій(а.с. 39-43).
Відтак, вищевказані докази не перевірені судом, їм не надано оцінки, суд покликався лише на те, що сам висновок експерта не може слугувати єдиним доказом винуватості обвинуваченого.
Крім цього, потерпілий будучи допитаним в суді першої інстанції стверджував, що саме ОСОБА_7 15.07.2014 р. наносив йому удари по тілу.
Отже, суд першої інстанції з недостатньою повнотою оцінив всі докази зібрані досудовим слідством.
Крім цього, під час судового розгляду в суді першої інстанції судом було ухвалено допитати експерта ОСОБА_28 , проте розгляд справи завершено без його допиту.
Відповідно до ч.5, ч.7 ст. 27, ч.4 ст. 107, ст.376 КПК України під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому КПК України. Судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати.

Колегією суддів встановлено, що зміст вироку, який міститься в матеріалах справи, не в повній мірі відповідає оголошеному вироку в суді першої інстанції, що зафіксовано на аудіо-записі судового засідання від 18.11.2015 р.

Оскільки допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, вирок відповідно до ст.ст. 410, 412, 415 КПК України підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження призначенню до нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілого підлягають ретельній перевірці при новому розгляді в суді першої інстанції, і в залежності від встановленого необхідно прийняти законне та обґрунтоване рішення, мотивувавши його належним чином.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 410, 415, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_10 та прокурора ОСОБА_12 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2015 року задоволити частково, а вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Призначити в суді першої інстанції новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 125 КК України.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4