Справа № 157/940/16-к
Провадження №1-кп/157/80/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2016 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 вересня 2016 року за № 0000423, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фаринки Камінь-Каширського району Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, освіта базова загальна середня, одружений, раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 05 вересня 2016 року близько 13 години, перебуваючи біля домогосподарства ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , під час конфлікту з неповнолітньою ОСОБА_5 , що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, зайшовши на територію подвір`я, умисно вхопив її за верхній одяг та виштовхнувши з території домогосподарства до дороги, і утримуючи при цьому рукою в ділянці шиї та правого надпліччя, наніс декілька ударів по обличчю, в тому числі один удар долонею руки по обличчю з лівої сторони та декілька ударів кулаком по обличчю з правої сторони, чим заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці обличчя, шиї, грудної клітки, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 151 від 06 вересня 2016 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину фактично визнав частково і дав показання про те, що 05 вересня 2016 року, перебуваючи неподалік подвір`я потерпілої ОСОБА_5 , наніс їй два удари по обличчю, оскільки остання напередодні під час святкування весілля в присутності інших гостей нанесла тілесні ушкодження по обличчю йому. Інших тілесних ушкоджень він потерпілій не наносив, не знає звідки вони виникли і за одяг її не хапав.

Разом з тим, винуватість ОСОБА_4 в умисному спричиненні потерпілій умисних легких тілесних ушкоджень підтверджується показаннями у судовому засіданні потерпілої та свідків.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні дала показання про те, що ОСОБА_4 раніше був її сусідом і між ними вже тривалий час мають місце неприязні відносини із-за всякого роду непорозумінь. 05 вересня 2016 року вона приїхала разом з батьком з городу до будинковолодіння, в якому проживає, і сестра ОСОБА_7 повідомила їй про те, що приходив ОСОБА_4 та погрожував з нею (потерпілою) розправитися. Під час цієї розмови до воріт їхнього подвір`я, які були відчинені, підійшов ОСОБА_4 і почав кликати її до себе, а згодом, зайшовши на подвір`я, приблизився до неї та схопив за плече ближче до шиї та правого надпліччя, виштовхнув з подвір`я на вулицю села, де почав наносити їй тілесні ушкодження, зокрема наніс їй один удар долонею руки по обличчю з лівої сторони, вхопив за волосся, а також наніс їй один удар кулаком по обличчю з правої сторони і далі продовжував наносити удари кулаком по обличчю з правої сторони, кількість яких вона із-за розгубленості і фізичного болю не пам`ятає. Внаслідок хапання її обвинуваченим і виштовхування на вулицю села одяг, що був на ній, а саме футболка білого кольору та кофта коричневого кольору, розірвалися. Напередодні 04 вересня 2016 року на святкуванні дня весілля між нею та ОСОБА_4 мав місце інцидент: останній наступив їй на ногу, у зв`язку з чим вона зробила йому зауваження, у відповідь на що він схопив її за обидві руки та трусив, вона ж йому ніяких тілесних ушкоджень не наносила.

З показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 вбачається, що потерпіла є її дочкою, а ОСОБА_4 колишнім сусідом. Відносини з останнім неприязні, він вже тривалий час безпідставно чіпляється до її дочки та погрожує розправитись. 05 вересня 2016 року, коли вона перебувала на роботі у приміщенні фельдшерсько-акушерського пункту в с. Фаринки, до неї зателефонувала дочка ОСОБА_7 і повідомила, що її дочку ОСОБА_5 побив ОСОБА_4 . За її вказівкою дочку ОСОБА_5 привезли до неї у фельдшерсько-акушерський пункт, дочка привезла з собою одяг, в якому була одягнута під час нанесення їй ОСОБА_4 тілесних ушкоджень (футболку білого кольору і кофту коричневого кольору), а сама на той час була вже одягнута в інші речі. ОСОБА_5 оглянув лікар. На дочці вона бачили наявні видимі ззовні тілесні ушкодження на обличчі, а саме з лівої сторони та біля виска почервоніння, а також синець, припухлості з правої сторони обличчя.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні дала показання про те, що 05 вересня 2016 року близько 13 години по місцю її проживання у АДРЕСА_3 до воріт подвір`я будинковолодіння підходив обвинувачений ОСОБА_4 , запитував де її сестра ОСОБА_5 та погрожував розправитися з останньою. Невдовзі її сестра з батьком приїхали з городу додому, батько був за будинком, а вона з сестрою ОСОБА_5 були на подвір`ї. Приблизно в цей же час, через 15 хвилин після попереднього приходу, до воріт їхнього домогосподарства знову підійшов ОСОБА_4 та почав відкликати її сестру ОСОБА_5 . Остання до нього не йшла, однак трішки ближче підійшла до воріт домогосподарства, що були відчинені, і в цей час ОСОБА_4 , не дивлячись що у її сестри ОСОБА_5 на руках була її ( ОСОБА_7 ) маленька дитина, зайшовши на їхнє подвір`я, раптово схопив ОСОБА_5 за плече та одяг, а саме футболку білого кольору та кофту коричневого кольору, витягнув на вулицю села і наносив рукою удари по обличчю, хапаючи сестру при цьому також за волосся. Кількість ударів вона не пам`ятає, оскільки на початку конфлікту миттєво забрала з рук сестри свою дитину, і коли ОСОБА_4 продовжував наносити удари, то вона, намагаючись захистити сестру, штовхнула ОСОБА_4 , у відповідь на що останній замахнувся щоб її ( ОСОБА_7 ) ударити, проте удар прийшовся її маленькій дитинці. Після нанесення ударів у сестри почервоніло обличчя, біля ока з правої сторони утворилося посиніння, вона була заплакана.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 15 вересня 2016 року за участю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 , остання під час проведення слідчого експерименту показала де та за яких обставин їй були спричинені обвинуваченим тілесні ушкодження і механізм їх нанесення, що узгоджується з її показаннями в судовому засіданні.

З протоколу огляду предметів з фототаблицями до нього від 06 вересня 2016 року вбачається, що на наданому неповнолітньою потерпілою ОСОБА_5 одязі, а саме на футболці білого кольору та кофті коричневого кольору, в які вона була одягнена 05 вересня 2016 року, наявні пошкодження у вигляді розірвання одягу по шву на футболці під рукавом справа та на кофті по шву справа.

Показання неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 , свідків узгоджуються між собою та з вищенаведеними доказами, і об`єктивно підтверджуються висновком судово-медичної експертизи № 151 від 06 вересня 2016 року, у відповідності до якого в неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці обличчя, шиї, грудної клітки. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмету (предметів) без відображення контактуючих поверхонь останніх, з мінімальною кількістю не менше трьох, терміном утворення не більше 2-3 діб до моменту експертизи, можливо при вказаних потерпілою обставинах. Судово-медичних даних що вищевказані тілесні ушкодження утворились при падінні з висоти власного зросту немає. Тілесні ушкодження у ОСОБА_5 у вигляді синців в ділянці обличчя, шиї, грудної клітки, по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , що потерпіла напередодні, тобто 04 вересня 2016 року, на святкуванні весілля наносила йому удари по обличчю, за відсутності доказів на підтвердження таких обставин та з врахуванням ст. 22 КПК України, згідно з якими кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, вважає неправдивими і розцінює їх як спосіб його захисту з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин. З цих же підстав та з врахуванням вищенаведених доказів, суд вважає неправдивими показання ОСОБА_4 в тій частині, що потерпілу ОСОБА_5 він за одяг та волосся не хапав і ударив її лише два рази.

Окрім того, обставини щодо нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень потерпілою 04 вересня 2016 року, не можуть бути свідченням його невинуватості в умисному нанесенні неповнолітній потерпілій тілесних ушкоджень 05 вересня 2016 року.

З досліджених в судовому засіданні речових доказів, футболки білого кольору та кофти коричневого кольору, вбачається, що як на футболці, так і на кофті пошкодження у виді розірвання тканин по шву мають місце з правої сторони, що вказує на правдивість показань неповнолітньої потерпілої, зокрема про те, що у вказаному одязі вона була одягнена на час конфлікту і про те, що обвинувачений ОСОБА_4 перед тим як нанести їй удари по обличчю схопив її за верхній одяг ближче до шиї та передпліччя саме з правої сторони. Ті обставини, що пошкодження на футболці має місце знизу рукава та на кофті зверху цих висновків суду не спростовує і не свідчить, з огляду на сукупність наданих стороною обвинувачення та досліджених в судовому засіданні доказів, які є переконливими і спростовують усі розумні сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого, що ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину не вчиняв.

Таким чином, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 в умисному спричиненні неповнолітній потерпілій легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 125 КК України.

За змістом ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки та стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії умисних злочинів невеликої тяжкості, та особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується посередньо, не працює, має на вихованні двоє малолітніх дітей.

Суд також враховує конкретні обставини вчинення злочину, зокрема кількість нанесених ударів та спосіб нанесення, а також місце конфлікту і його причину, що пов`язана зі стійкими неприязними відносинами, які тривалий час мають місце між обвинуваченим та неповнолітньою потерпілою як колишніми сусідами по домогосподарствах.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, з урахуванням того, що такі, згідно з обвинувальним актом, в обвинувачення ОСОБА_4 не ставилися, немає.

Отже, враховуючи вищенаведене в сукупності, а також майновий стан винного, думку неповнолітньої потерпілої та її законного представника, які вважають, що обвинуваченого належить покарати з метою недопущення в подальшому злочинних дій щодо неповнолітньої потерпілої, суд доходить висновку, що ОСОБА_4 доцільно та необхідно призначити покарання у виді громадських робіт на строк, наближений до максимального, тобто 180 годин.

На думку суду, таке покарання не є м`яким, забезпечить мету його призначення, що передбачена ст. 50 КК України, зможе запобігти вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, буде необхідним і достатнім для виправлення винного.

Підстав для призначення інших видів покарань, зокрема у виді штрафу, про що просила законний представник неповнолітньої потерпілої, посилаючись на необхідність призначення ОСОБА_4 суворого покарання, суд не вбачає. На утриманні ОСОБА_4 , який офіційно не працевлаштований, є двоє неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим призначати йому покарання у виді штрафу є недоцільним. Окрім того, згідно з положеннями КПК України штраф як покарання є більш м`яким у порівнянні з покаранням у виді громадських робіт, яке є суворішим покаранням.

Речові докази, а саме, одяг: футболку білого кольору та кофту коричневого кольору, що передані на відповідальне зберігання неповнолітній потерпілій ОСОБА_5 належить залишити у володінні останньої.

Підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження немає.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 180 (сто вісімдесят) годин.

Речові докази: одяг, - футболку білого кольору та кофту коричневого кольору, залишити у володінні ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Камінь-Каширський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий:ОСОБА_1