Справа № 199/5666/16-к
В И Р О К
іменем України
22 серпня 2016 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2
За участі прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001050 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпрі, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпрі, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого, такого, що не має зареєстрованого місця проживання, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:
30 березня 2016 року близько 17:00 години ОСОБА_7 на мобільний телефон подзвонила його дівчина ОСОБА_8 та повідомила, що її вітчим ОСОБА_9 знову спричинив тілесні ушкодження її матері ОСОБА_10 . В результаті почутого у ОСОБА_11 виник злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . З даною метою ОСОБА_12 зателефонував своєму приятелю ОСОБА_13 та запропонував піти разом з ним за місцем мешкання ОСОБА_9 та, з метою залякування, спричинити йому тілесні ушкодження.Так, 30 березня 2016 року близько 19:00 години ОСОБА_12 , вступивши в попередню змову з ОСОБА_13 з метою реалізації злочинного наміру, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , прибули за місцем мешкання останнього, а саме: АДРЕСА_4 , де зайшли до кімнати, в якій перебував потерпілий. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_13 першим наніс удар кулаком в праву частину голови в область щелепи потерпілого ОСОБА_9 , після чого став наносити не менш 3 ударів в область голови та близько 7 ударів кулаком лівої руки в область тулуба потерпілого. В цей час ОСОБА_12 , перебуваючи з лівої сторони від ОСОБА_9 , наніс удар кулаком в скроневу частину голови з правої сторони потерпілого, після чого ОСОБА_12 став наносити руками та ногами не менше 8 ударів в область голови та тулубу потерпілого.
Після чого ОСОБА_13 разом з ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли.

В результаті нанесених ОСОБА_13 та ОСОБА_7 ударів, потерпілому ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: на внутрішній поверхні та у товщині м`яких покровів голови крововиливи: у лобній ділянці, праворуч у проекції вищеописаної рани; у скроневій ділянці праворуч; у товщі скроневого м язу праворуч: у товщі лівого скроневого м`язу. Старі субарахноїдальні (під м`які мозкові оболонки) крововиливи з осередковим набряком м`якої мозкової оболонки та макрофагальною реакцією з позитивною реакцією Перлса на полюсах правої і лівої лобних часток. Периваскулярні мікрогеморагії в м`яких мозкових оболонках продовгуватого мозку, бічних поверхнях правої і лівої скроневих часток, правої часточки мозочка, правої тім`яної, частки. Поверхневі кортикальні мікрогеморагії в правій скроневій частці правій частці мозочка Периваскулярні мікрогеморагії в речовині продовгуватого мозку, варалієвого моста, лівої частки правої тім`яної частки мозолистого тіла лівої півкулі. Осередковий набряк мозку. Старі крововиливи з проліферацією фібробластів внутрішньоклітинним і позаклітинним гемосидерозом в м`яких тканинах правої виличної ділянки та лівої лобно-виличної ділянки. Старі крововиливи з утворенням грануляційної тканини і проліферацією фібробластів в м`яких тканинах з проекції переломів ребер. Праворуч , закриті переломи 8,9,10-го ребер, у проекції передньої, задньої пахвових та між задньою пахвовою та лопатковою лініями, без ушкоджень пристінкової плеври, з слабко (нечітко) вираженою кістковою мозолею. У зазначеній ділянці, у проекції між лопатковою та задньою пахвовою лініями та між передньою пахвовою лінією та середньо-ключичною лініями, переломи 10-го ребра, ліворуч з слабко (нечітко) вираженою кістковою мозолею. Крововиливи у товщі м`яких тканин у проекції вище зазначених переломів ребер та грудної клітини. У проекції остистих відростків поперекових хребців, у товщі м`яких тканин крововилив. В лобній ділянці, праворуч, рубець (наслідки забійної рани). У проекції зазначеного рубця, у товщі шкіряних покровів, розташовано 4 хірургічних шва із шовкових ниток білого кольору. У правій виличній ділянці, забійна рана. У проекції вищезазначеної рани у товщі шкіряних покровів 3 хірургічних шва з шовкових ниток білого кольору, на бічній поверхні грудної клітини, праворуч, синець. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження на голові, у своїй сукупності, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

14 квітня 2016 року о 16:30 в лікарні ім. Мечнікова від спричинених ОСОБА_13 та ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень у вигляді внутрішньочерепної травми: крововиливів під м`які оболонки та у речовину головного мозку, забою головного мозку, що ускладнилась набряком головного мозку настала смерть потерпілого ОСОБА_9 .

ОСОБА_13 в судовому засіданні свою винність у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення за обставин, викладених вище, визнав повністю, та показав, що 30 березня 2016 року йому зателефонувала ОСОБА_14 , оскільки до ОСОБА_15 вона не могла додзвонитися. Телефоном повідомила, що її вітчим ОСОБА_16 розпускає руки та намагався її зґвалтувати, попросила допомогти. Він додзвонився до ОСОБА_15 , розповів йому про дзвінок, після чого вони домовилися зустрітися та піти до будинку ОСОБА_17 . Разом з ними пішла ОСОБА_18 . Коли близько 7 години вечора прийшли до будинку, то попросили ОСОБА_19 щоб вона вивела свою матір в іншу кімнату щоб вони могли побалакати з потерпілим ОСОБА_9 . Вони з ОСОБА_20 зайшли у кімнату до потерпілого, який спав. Вони його розбудили і той почав на них сваритися і сам почав бійку. Першим потерпілого, який сидів на ліжку, ударив він, кулаком в праву частину голови в область щелепи,а потім ще декілька ударів в голову. ОСОБА_21 в цей час також наносив потерпілому удари кулаками в голову. Від ударів потерпілий впав на підлогу, і вони з ОСОБА_20 ще деякий час били його ногами та руками в область голови та тулуба. Особливого спротиву потерпілий не чинив, можливо закривався руками. Потім вони з ОСОБА_20 потерпілого винесли на вулицю, облили водою та переконалися що той живий, і пішли додому до ОСОБА_22 . Пізніше їм стало відомо, що потерпілий в лікарні. Стверджує, що тілесні ушкодження потерпілому вони не хотіли наносити, хотіли просто поговорити з ним, щоб він забрав свої речі та пішов. У вчиненому розкаюється.

ОСОБА_7 в судовому засіданні також свою винність у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення за обставин, викладених вище, визнав повністю, та показав, що 30 березня 2016 року він був на роботі. Йому подзвонила його дівчина ОСОБА_14 , яка розказала, що вітчим побив її мати, ударив її, та приставав до неї. Просила допомогти, щоб той з`їхав від них. Він подзвонив до свого товариша ОСОБА_23 , а також до їх знайомої ОСОБА_24 . Після роботи вони всі разом пішли додому до ОСОБА_17 , котра мешкала за адресою: АДРЕСА_4 . Близько 7 години вечора вони прийшли до її будинку та зайшли всередину. Дома була мати ОСОБА_25 , яка спочатку не хотіла їх пускати, але вони її переконали, що просто побалакають і тоді ОСОБА_26 з матір`ю і ОСОБА_27 пішли до кухні, а він з ОСОБА_28 до кімнати потерпілого. Той спав і вони його розбудили. Потерпілий сів на ліжко, почав лаятися і намагався вдарити ОСОБА_23 і той першим вдарив потерпілого кулаком руки в голову. Він сам також вдарив потерпілого кулаком в голову, і у нього «вилетіло» плече. Він відвернувся і почав вправляти плече, а ОСОБА_29 продовжував бити потерпілого. Той впав на підлогу і вони з ОСОБА_28 продовжували бити його руками та ногами по голові та тулубу. Потім вони зупинилися і винесли потерпілого за руки на вулицю, де поклали на землю і прикрили ковдрою, щоб той не замерз. Полили його водою, переконалися, що він живий, і пішли додому. Наполягає на тому, що тяжкі тілесні ушкодження потерпілому він спричиняти не хотів і не думав, що від його дій можуть настати такі наслідки. Вони хотіли лише поговорити з потерпілим, щоб той залишив в спокої ОСОБА_19 і її матір. ОСОБА_23 він покликав з собою, оскільки у нього травмовані плечі і після удару плече може «вилетіти», а поки він буде плече вправляти, його просто «заб`ють». У вчиненому розкаюється.

Крім визнання своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, та підтвердження його фактичних обставин, винуватість ОСОБА_13 та ОСОБА_7 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Допитана судом у присутності педагога ОСОБА_30 та представника Органу опіки та піклування ОСОБА_31 неповнолітній свідок ОСОБА_8 показала суду, що вона зустрічається з обвинуваченим ОСОБА_20 , а обвинувачений ОСОБА_29 є її знайомим. Вона мешкала за адресою: АДРЕСА_4 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_10 та її співмешканцем ОСОБА_9 . Останній зловживав алкогольними напоями, у стані алкогольного сп`яніння ставав дуже агресивним і бив матір, а іноді і її. 30 березня 2016 року після чергового конфлікту вона подзвонила ОСОБА_7 і попросила, щоб той поговорив з вітчимом. Вона хотіла, щоб ОСОБА_9 забрав речі і від них виїхав. Ввечері вони зібралися разом: вона, ОСОБА_21 , ОСОБА_29 і ОСОБА_18 , і пішли до неї додому. Вдома були лише її мати і ОСОБА_9 . Вона разом з матір`ю і ОСОБА_32 залишилися на кухні, а ОСОБА_22 з ОСОБА_33 пішли в спальню до ОСОБА_9 . Вона події, які відбувалися в спальні у ОСОБА_9 не бачила, але чула, що той сам почав конфлікт. Чула звуки бійки. Пізніше ОСОБА_9 винесли на вулицю. Той був живим. Після того, вони з ОСОБА_20 , ОСОБА_28 і ОСОБА_32 пішли.

Свідок ОСОБА_34 показала суду, що товаришує з обвинуваченими ОСОБА_20 та ОСОБА_28 . 30 березня 2016 року ОСОБА_21 подзвонив їй, розказав про ситуацією з його дівчиною ОСОБА_35 і попросив прийти, щоб підтримати останню. Коли вона прийшла до ОСОБА_22 , звідки вони разом з ним, ОСОБА_35 та ОСОБА_28 пішли до ОСОБА_25 додому. Вдома у ОСОБА_25 вона з нею та її матір`ю залишилася на кухні, а ОСОБА_21 та ОСОБА_29 пішли у кімнату до Любиного вітчима. Вона чула звуки бійки. Потім ОСОБА_9 винесли на вулицю. Особливих тілесних ушкоджень у нього вона не бачила, лише трохи крові на обличчі. Останній був живий - рухав руками. Після цього вони всі пішли. Стверджує, що обвинувачені бити потерпілого не хотіли, тільки поговорити.

Допитана судом у якості свідка ОСОБА_10 показала суду, що раніше ОСОБА_9 був її співмешканцем, але вже досить тривалий час відносини між ними погіршилися. ОСОБА_9 зловживав спиртними напоями, у стані сп`яніння міг її побити, а останній раз вдарив і доньку ОСОБА_36 . Вони мешкали разом втрьох за адресою: АДРЕСА_4 . 30 березня 2016 року ввечері додому прийшла її донька ОСОБА_26 , разом з ОСОБА_20 , ОСОБА_28 і ОСОБА_37 . Хлопці хотіли поговорити з ОСОБА_9 . Вона разом з донькою і ОСОБА_32 сіли на кухні, а ОСОБА_21 і ОСОБА_29 пішли в кімнату до ОСОБА_9 . Стверджує, що за час перебування обвинувачених в кімнаті потерпілого вона нічого не чула. Потім обвинувачені винесли ОСОБА_9 на вулицю. Коли ті пішли, вона побачила, що ОСОБА_9 побитий, сам не може пересуватися, і викликала «швидку допомогу». ОСОБА_9 перебував на лікуванні до 14 квітня 2016 року, коли помер. Зазначає, що протягом останніх днів до 30 березня 2016 року потерпілий почувався добре і ніхто йому тілесні ушкодження не спричиняв.

З протоколу огляду (а.с. 177-180) вбачається, що 31 березня 2016 року оглянуто та вилучено надані ОСОБА_7 джинсові штани, які належать йому та в які він був одягнений 30 березня 2016 року за адресою: АДРЕСА_4 , де зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_38 спричинили тілесні ушкодження особі на ім`я ОСОБА_39 , котрий є вітчимом дівчини ОСОБА_25 .

Висновком експерта-імунолога № 1132 від 06 липня 2016 року (а.с. 109-111) встановлено, що на вилучених у ОСОБА_7 штанах встановлена наявність крові людини, щодо якої не виключено її походження як від ОСОБА_7 , так і від ОСОБА_9 .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 (а.с. 64-68), 01 квітня 2016 року обвинуваченим ОСОБА_7 було показане місце вчинення кримінального правопорушення та відтворено механізм спричинення ним та ОСОБА_40 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

За протоколом проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_13 (а.с. 69-73), 01 квітня 2016 року обвинуваченим ОСОБА_40 було показане таке ж місце вчинення кримінального правопорушення та відтворено такий же механізм спричинення ним та ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

У відповідності до лікарського свідоцтва про смерть № 686 від 15 квітня 2016 року (а.с. 87), ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 від полі органної недостатності, сумісної тупої травми тіла, отримані 30 березня 2016 року.

Зазначене лікарське свідоцтво про смерть узгоджується з актом судово-медичного дослідження № 686 від 13 травня 2016 року (а.с. 89-95) та висновком судово-медичного експерта № 686/264-Е від 18 травня 2016 року (а.с. 97-102), за якими у потерпілого ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: на внутрішній поверхні та у товщині м`яких покровів голови крововиливи: у лобній ділянці, праворуч у проекції вищеописаної рани; у скроневій ділянці праворуч; у товщі скроневого м язу праворуч: у товщі лівого скроневого м`язу. Старі субарахноїдальні (під м`які мозкові оболонки) крововиливи з осередковим набряком м`якої мозкової оболонки та макрофагальною реакцією з позитивною реакцією Перлса на полюсах правої і лівої лобних часток. Периваскулярні мікрогеморагії в м`яких мозкових оболонках продовгуватого мозку, бічних поверхнях правої і лівої скроневих часток, правої часточки мозочка, правої тім`яної, частки. Поверхневі кортикальні мікрогеморагії в правій скроневій частці правій частці мозочка Периваскулярні мікрогеморагії в речовині продовгуватого мозку, варалієвого моста, лівої частки правої тім`яної частки мозолистого тіла лівої півкулі. Осередковий набряк мозку. Старі крововиливи з проліферацією фібробластів внутрішньоклітинним і позаклітинним гемосидерозом в м`яких тканинах правої виличної ділянки та лівої лобно-виличної ділянки. Старі крововиливи з утворенням грануляційної тканини і проліферацією фібробластів в м`яких тканинах з проекції переломів ребер. Праворуч , закриті переломи 8,9,10-го ребер, у проекції передньої, задньої пахвових та між задньою пахвовою та лопатковою лініями, без ушкоджень пристінкової плеври, з слабко (нечітко) вираженою кістковою мозолею. У зазначеній ділянці, у проекції між лопатковою та задньою пахвовою лініями та між передньою пахвовою лінією та середньо-ключичною лініями, переломи 10-го ребра, ліворуч з слабко (нечітко) вираженою кістковою мозолею. Крововиливи у товщі м`яких тканин у проекції вище зазначених переломів ребер та грудної клітини. У проекції остистих відростків поперекових хребців, у товщі м`яких тканин крововилив. В лобній ділянці, праворуч, рубець (наслідки забійної рани). У проекції зазначеного рубця , у товщі шкіряних покровів, розташовано 4 хірургічних шва із шовкових ниток білого кольору. У правій виличній ділянці, забійна рана. У проекції вищезазначеної рани у товщі шкіряних покровів 3 хірургічних шва з шовкових ниток білого кольору, на бічній поверхні грудної клітини, праворуч, синець. Виявлені при експертизі трупа вищеописані тілесні ушкодження прижиттєві, виникли за деякий час до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі). Не виключена можливість, що виявлені тілесні ушкодження були спричинені тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути рука людини, стиснута у кулак.

Не виключається можливість утворення зазначених тілесних ушкоджень в строк і при обставинах, зазначених у постанові слідчого.

Тілесні ушкодження на голові, у своїй сукупності перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті та стосовно живих осіб мають ознаки тяжких, як такі, що призвели до настання смерті.

Смерть ОСОБА_9 настала від внутрішньочерепної травми: крововиливів під м`які оболонки та у речовину головного мозку, забою головного мозку і ускладнилася набряком головного мозку, що підтверджуються даними судово-медичного дослідження трупа.

Смерть потерпілого ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 16:30 год.

Під час слідчого експерименту 23 червня 2016 року (а.с. 116-124), ОСОБА_7 за участі захисника та судово-медичного експерта відтворив механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Зокрема показав як ОСОБА_13 наніс удар кулаком в праву частину голови в область щелепи потерпілого ОСОБА_9 , після чого наніс не менше 3 ударів в область голови та близько 7 ударів кулаком лівої руки в область тулуба потерпілого. А він сам, перебуваючи з лівої сторони від ОСОБА_9 , наніс удар кулаком в скроневу частину голови з правої сторони потерпілого, а потім став наносити руками та ногами не менше 8 ударів в область голови та тулубу потерпілого.
Згідно протоколу слідчого експерименту від 23 червня 2016 року (а.с. 125-134) ОСОБА_13 показав такий же механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Зокрема показав як він наніс удар кулаком в праву частину голови в область щелепи потерпілого ОСОБА_9 , після чого наніс не менше 3 ударів в область голови та близько 7 ударів кулаком лівої руки в область тулуба потерпілого. А ОСОБА_7 , перебуваючи з лівої сторони від ОСОБА_9 , наніс удар кулаком в скроневу частину голови з правої сторони потерпілого, а потім став наносити руками та ногами не менше 8 ударів в область голови та тулубу потерпілого.
За висновком експерта № 686/340-Е від 27 червня 2016 року (а.с. 136-141), враховуючи локалізацію та механізм утворення виявлених при експертизі трупа тілесних ушкоджень у вигляді внутрішньочерепної травми: крововиливів під м`які оболонки та у речовину головного мозку; забою головного мозку, яка ускладнилася набряком головного мозку; дані слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 та дані слідчого експерименту за участі ОСОБА_13 , не виключається можливість їх утворення за умов, вказаних останніми під час слідчих експериментів 23 червня 2016 року.

Надані прокурором у якості доказів сторони обвинувачення:

- протокол огляду місця події від 01 квітня 2016 року (а.с. 60), за яким у ОСОБА_13 були вилучені куртка чорного кольору та штани;

- протокол огляду місця події від 01 квітня 2016 року (а.с. 61), за яким у ОСОБА_7 вилучена куртка;

прямо чи непрямо не підтверджують та не спростовують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Наданий прокурором у якості доказу сторони обвинувачення протокол огляду від 31 березня 2016 року (а.с. 57), за яким 31 березня 2016 року в період часу з 10:00 год. до 10:50 год. слідчим поліції ОСОБА_41 було оглянуто житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 , та вилучено простирадло і фрагмент простирадла, на яких були наявні плями бурого кольору, судом визнається недопустимим, оскільки зазначена слідча дія проведена за участі лише одного понятого, чим порушено імперативні приписи абз. 2 ч. 7 ст. 223 КПК України, за якими обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.

Обираючи та застосовуючи норму закону про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечного діяння, суд враховує відповідні заперечення захисника.

Зокрема, доводи захисника про відсутність у обвинувачених умислу на залякування потерпілого спростовуються показами самих обвинувачених та свідка ОСОБА_8 про те, що дії обвинувачених були спрямовані на спонукання ОСОБА_9 покинути житло матері ОСОБА_8 , отже і тілесні ушкодження останньому обвинуваченими були нанесені саме з цією метою.

Доводи захисника щодо врахування при кваліфікації дій обвинувачених способу життя потерпілого, який зловживав алкогольними напоями та застосовував насильство в сім`ї, судом відхиляються, оскільки будь які діяння ОСОБА_9 безпосередньо на обвинувачених спрямовані не були, на час вчинення кримінального правопорушення не тривали, відповідно такі обставини на кваліфікацію їх дій не впливають.

Доводи захисника про те, що можливо смерть ОСОБА_9 настала від ударів, які він отримав раніше від інших осіб, спростовані показами свідка ОСОБА_10 , яка показала суду, що протягом останніх днів до 30 березня 2016 року потерпілий почувався добре і ніхто йому тілесні ушкодження не спричиняв.

Доводи захисника щодо кваліфікації дій обвинувачених як вбивство з необережності чи необережне тяжке тілесне ушкодження судом відхиляються, оскільки норма, передбачена частиною другою статті 121 КК, - умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (кваліфікований вид складу злочину), встановлює обсяг (стан, зміст, конкретну сукупність) суспільних відносин, які охороняються її дією, разом із тим, вона визначає умови, характер, підстави застосування заходів кримінального примусу до суб`єктів, які порушили встановлений нею (нормою) обов`язок утримуватися від учинення дій певного змісту. Об`єктом захисту зазначеної норми є здоров`я іншої особи незалежно від її стану та аномалій. Склад злочину, передбачений частиною другою статті 121 КК, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень. Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини. Вчиняючи умисний злочин із матеріальним складом, особа інколи приводить у рух певні сили, які поза межами її волі тягнуть настання додаткових більш тяжких, небажаних наслідків. Ці наслідки, які перетворюють простий склад у кваліфікований, інкримінуються особі лише за умови встановлення щодо них (наслідків) необережної вини. Складність об`єктивної сторони цього злочину полягає в тому, що передбачене законом умисне діяння спричиняє два різні похідні наслідки: первинний з них (найближчий) тяжкі тілесні ушкодження (обов`язкова ознака об`єктивної сторони) знаходяться у необхідному причинному зв`язку з наслідками вторинними (віддаленими) смертю потерпілої особи (кваліфікуюча ознака). У цьому злочині згідно із законом і щодо діяння, і щодо першого, обов`язкового наслідку суб`єктивна сторона виражається в умислі (прямому чи непрямому), а стосовно другого (кваліфікованого) наслідку тільки в необережності (самовпевненості чи недбалості). У цілому цей злочин визнається умисним, бо саме умисне ставлення до діяння і найближчого наслідку визначає спрямованість злочину, його суспільну небезпечність. Значення змішаної форми вини полягає в тому, що вона дає можливість: а) конкретизувати ступінь суспільної небезпечності злочину; б) визначити правильну кваліфікацію; в) відмежувати близькі за об`єктивними ознаками склади злочинів, зокрема умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, від убивства через необережність, коли винуватий не усвідомлював можливості настання похідного вторинного (віддаленого) наслідку в результаті настання похідного первинного (найближчого).

Обвинувачувані ОСОБА_13 і ОСОБА_7 достеменно усвідомлювали суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачали, що внаслідок такої їх поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого. Водночас, цілеспрямовано наносячи зі значною силою удари в область голови ОСОБА_9 , ОСОБА_13 і ОСОБА_7 не конкретизували у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно ним потерпілому. Тобто в даному випадку ОСОБА_13 та ОСОБА_7 діяли із невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого особа хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди.

У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, - умисне заподіяння тяжких ушкоджень. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча вони і не бажали цього настання і навіть свідомо не допускали його, але повинні були і могли передбачити, що внаслідок їх злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.

Отже, у даному випадку має місце вчинення ОСОБА_13 і ОСОБА_7 злочину з так званими похідними наслідками (з кваліфікуючими наслідками), суб`єктивна сторона якого полягає у змішаній формі вини, коли умисно спричинений особою так званий прямий (безпосередній) наслідок (тяжкі тілесні ушкодження) тягне за собою ще один опосередкований (похідний) наслідок (смерть потерпілого), психічне ставлення до якого з боку винного полягає лише в необережній формі вини злочинній недбалості.

Про наявність попередньої змови та умислу обвинувачених на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 свідчать наступні фактичні обставини:

- ОСОБА_7 , розуміючи, що через фізичні вади не зможе сам протистояти іншій дорослій особі, запрошує для фізичної підтримки більш фізично розвиненого ОСОБА_13 ;

- будь-яка небезпека для життя та здоров`я обвинувачених з боку потерпілого на час, коли вони прийшли до оселі останнього, була відсутня;

- ОСОБА_9 який за антропометричними даними суттєво поступався обвинуваченому ОСОБА_13 , на час спричинення йому тілесних ушкоджень знаходився в положенні сидячи на ліжку та лежачи на підлозі, однак обвинувачені узгоджено протягом тривалого часу наносили йому зі значною силою удари в життєво важливі органи, навіть коли ОСОБА_9 припинив чинити будь-який спротив.

Оцінивши вищенаведені докази та встановлені на їх підставі фактичні обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку що вони поза всяким розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_13 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і кваліфікує дії кожного з обвинувачених ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки останні, діючи умисно, групою осіб, з метою залякування потерпілого, спричинили тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_9 , що спричинило смерть потерпілого.

Визначаючи покарання ОСОБА_13 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості наслідків правопорушення, поведінку потерпілого, що передувала кримінальному правопорушенню, відомості про особу обвинуваченого.

Допитана судом у якості свідка ОСОБА_42 надала ОСОБА_13 виключно позитивну характеристику.

Останній також має постійне місце проживання (а.с. 158-159), де характеризується позитивно (а.с. 163-165), офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, до кримінальної відповідальності притягується вперше (а.с. 157), у вчиненому розкаявся, перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 2005 року з діагнозом: Легка розумова відсталість з порушенням поведінки.

За висновком судово-психіатричної експертизи № 112 від 13 червня 2016 року (а.с. 113-115), ОСОБА_13 хронічним психічним захворюванням раніше не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляє легку розумову відсталість з порушенням поведінки. В період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, не виявляв ознак будь якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, коли він міг давати собі звіт с своїх діях (бездіяльності) та керувати ними. На теперішній час за своїм психічним станом також може давати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

На підставі викладеного, з урахуванням відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_13 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у виді позбавлення волі у межах мінімальної санкції, передбаченої за дане кримінальне правопорушення, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, а виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства.

Визначаючи покарання ОСОБА_7 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості наслідків правопорушення, поведінку потерпілого, що передувала кримінальному правопорушенню, відомості про особу обвинуваченого.

Допитана судом у якості свідка ОСОБА_43 надала ОСОБА_7 виключно позитивну характеристику.

Останній не має зареєстрованого місце проживання, за місцем фактичного проживання характеризується задовільно (а.с. 156), офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, до кримінальної відповідальності притягується вперше (а.с. 150), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 153), у вчиненому розкаявся.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

На підставі викладеного, з урахуванням відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_13 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у виді позбавлення волі у межах мінімальної санкції, передбаченої за дане кримінальне правопорушення, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, а виправлення обвинувачених можливе лише в умовах ізоляції останніх від суспільства.

З урахуванням тяжких, непоправних наслідків, які потягло за собою вчинене обвинуваченими кримінальне правопорушення, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченим покарання більш м`якого, ніж передбачено законом.
Згідно вимог ст. 100 КПК України, речові докази:

- простирадло зі слідами рідини бурого кольору і фрагмент простирадла з рідиною бурого кольору підлягають знищенню як такі, що не мають ніякої цінності і не можуть бути використані;

- банківська картка піддягає поверненню правонаступнику ОСОБА_9 , після його визначення у встановленому законом порядку;

- кросівки та курточка, які вилучені у ОСОБА_7 , а також курточка, вилучена у ОСОБА_13 , піддягають поверненю обвинуваченим.

Керуючись ст. 374 КПК України,

П Р И С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_13 та ОСОБА_7 обраховувати з часу приведення вироку до виконання.

Речові докази:

- простирадло зі слідами рідини бурого кольору і фрагмент простирадла з рідиною бурого кольору, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 00568 знищити;

- банківську картку № НОМЕР_1 , яка знаходиться в камері зберігання речових доказів Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 00567 - повернути правонаступнику ОСОБА_9 ;

- кросівки та курточку, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 00567 повернути ОСОБА_7 ;

- курточку, яка знаходиться в камері зберігання речових доказів Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № б/н повернути ОСОБА_13 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

22.08.2016