Провадження №1-кс/200/6621/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016р. Слідчий суддя Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровська ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участі прокурора - ОСОБА_3
адвоката - ОСОБА_4
розглянувши в приміщенні суду в м.Дніпропетровську клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням, погодженим із прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на грошові кошти в сумі 21500грн., що були вилучені в ході обшуку квартири АДРЕСА_1 , а саме за місцем мешкання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
В обґрунтування свого клопотання слідчий вказав, що головним відділом по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю УСБУ у Дніпропетровській області в ході проведення оперативних заходів отримано інформацію про причетність до організації незаконного обігу прекурсоровмістких лікарських засобів та психотропних речовин мешканців м.Дніпропетровська ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , пересувається на автомобілі "HONDA ACCORD" сірого кольору, д/н НОМЕР_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дніпропетровська, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , використовує автомобіль "HYUNDAI SONATA" чорного кольору, д/ НОМЕР_2 , які, вступивши у змову, організували міжрегіональний канал незаконного ввезення на територію Дніпропетровської області прекурсоровмістких (псевдоефедринугідрохлорид) лікарських засобів, створили мережу незаконного збуту їх, а також виготовлення із прекурсоровмістких лікарських засобів психотропної речовини "метамфетамін" з метою його подальшого збуту, залучивши до своєї незаконної діяльності гр-н ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_10 , які за своїм місцем проживання зберігають і займаються збутом "метамфетаміну", а також гр-нок ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , котрі його також зберігають і фасують.

Згідно з отриманою інформацією ОСОБА_8 , через зв`язки серед організованих злочинних наркоугрупувань Полтавської області, налагодив міжрегіональний канал постачання до Дніпропетровської області прекурсоромістких (псевдоефедринугідрохлорид) лікарських засобів, з метою подальшого збуту зазначеного медичного препарату особам, які здійснюють виготовлення із нього психотропної речовини "метамфетамін".

14.06.2016р. було проведено обшук квартири АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 21500грн. Необхідність арешту на вказані кошти слідчий обгрунтовує метою перевірки належності їх ОСОБА_11 та тим, що вони, кошти, могли бути отримані в результаті злочинної діяльності фігурантів кримінального провадження, а санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна.
В даному судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та уточнив, що загалом в результаті проведених обшуків у даному кримінальному провадженні було вилучено грошові кошти в сумі 61500грн., 10000грн. із яких вилучались під час обшуку автомобіля і питання щодо їх арешту вирішується за іншим клопотанням. Зазначення у даному клопотанні суми, яка підлягає арешту як 21500грн. є помилковим, з приводу чого слідчим 16.06.2016р. винесено постанову про уточнення суми грошових коштів, що були вилучені, в зв`язку з чим просив за цим клопотанням вирішити питання щодо накладення арешту на 51500грн. Слідчий до суду не з`явився, володілець майна ОСОБА_11 та її представник - адвокат ОСОБА_4 просили відмовити в задоволенні клопотання.
Заслухавши вказаних осіб та дослідивши правові підстави для арешту майна доходжу наступного висновку.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Останньою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Однак жодної із зазначених вище підстав для накладення арешту у своєму клопотанні слідчий фактично не зазначив.

Підтримуючи клопотання прокурор зазначив, що вказані грошові кошти "можливо" отримані в результаті вчинення злочину, тобто є речовими доказами, що є лише його припущенням та жодними доказами не підтверджується. Зокрема до даного клопотання, що розглядається, слідчим не додано жодного документа в його обгрунтування, у тому числі необхідних для вирішення даного клопотання: ухвалу про надання дозволу на обшук, протокол обшуку, хоча в додатках зазначається, що подаються копії матеріалів кримінального провадження без зазначення яких саме та в якій кількості, а також витяг з ЄРДР. Таким чином і посилання прокурора є неналежним обгрунтуванням для накладення арешту.

Не може бути метою арешту коштів і можливість їх конфіскації, оскільки відповідно до п.п.2,3 ч.2 ст.170 КПК України у випадках, передбачених цими пунктами, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме конфіскації чи спеціальної конфіскації у випадках, передбачених цим Кодексом, або ж суд може застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, при цьому арешт на майно третьої особи накладається, якщо вона набула його безоплатно або за вищу чи нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.п.1-4 частини першої статті 962 КК України.
Разом з тим у даному випадку прокурором не наведено достатніх підстав вважати, що спірні грошові кошти підлягатимуть конфіскації чи спеціальної конфіскації, до того ж особи, за місцем проживання яких проводився обшук і де були вилучені кошти, у тому числі присутня у розгляді цього клопотання ОСОБА_11 , котра стверджує, що кошти належать саме їй, у цьому кримінальному провадженні не є особами, майно яких може бути конфісковане (підозрюваними, обвинуваченими, засудженими або третіми особами) - будь-кому у даному кримінальному провадженні, як підтвердив суду прокурор, підозра іще не повідомлялась.
Згідно ч.ч.1,2 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;
3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;
4) наслідки арешту майна для інших осіб;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Зважаючи на викладене та те, що розглядувані грошові кошти не відповідають жодним критеріям, зазначеним у вищевказаній ст.170 КПК України: не встановлено мети та завдання арешту, доходжу висновку про недоведеність слідчим та прокурором необхідності такого арешту та відсутності підстав для накладення арешту, а отже і для задоволення клопотання.

Приймаючи таке рішення виходжу також і з того, що клопотання про арешт на грошові кошти в сумі 51500грн. слідчий до суду не подавав, у даному клопотанні заявлена сума в 21500грн., котра не відповідає розміру вилучених коштів при обшуку, а усне уточнення розміру майна, яке заявляється для арешту, чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.167,170,172,173 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про накладення арешту на грошові кошти - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів.

Слідчий суддя