АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/626/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 635/539/15-к
Категорія: ч.1 ст.185, п.7 ч.2 ст.115КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальні провадження № 0000862, 00065 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 25 вересня 2015 року, ухвалений стосовно ОСОБА_9 -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Комунар Харківського району Харківської області, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, безробітного, раніше не судимого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, п.7 ч.2 ст.115 КК України, та призначено покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді одного року позбавлення волі, за п.7 ч.2 ст.115 КК України у у виді дванадцяти років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді тринадцяти років позбавлення волі.
Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, ОСОБА_9 залишено раніше обраний - тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 50000 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у розмірі 1670 гривень 76 копійок.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Згідно вироку,26 липня 2014 року близько 23 години ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в гостях у свого знайомого ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з корисливого мотиву, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, користуючись тим, що ОСОБА_11 та присутній у нього в гостях ОСОБА_12 заснули, таємно викрав гроші в сумі 21000 гривень, які знаходились на полиці комп`ютерного столу в кімнаті, після чого з викраденими грошима залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на свою користь.

Крім того, 30 вересня 2014 року близько 4 годині ОСОБА_9 прийшов до магазину ПП «Сариєва», розташованому по АДРЕСА_3 та, постукавши у вікно, звернувся до ОСОБА_13 , який знаходився в магазині, з вимогою відчинити магазин, отримавши відмову, ОСОБА_9 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, використовуючи відмову ОСОБА_13 як незначний привід, почав нецензурно лаятися в адресу останнього, на законні вимоги ОСОБА_13 припинити дії, ОСОБА_9 уваги не звернув та тривалий час продовжував свої протиправні дії. В цей час близько 5 години того ж дня до вищезазначеного магазину підійшов ОСОБА_14 , побачивши якого, у ОСОБА_9 виник умисел на його вбивство. Нехтуючи загальноприйнятими нормами поведінки та загальнолюдськими правилами співжиття, усвідомлюючи свою фізичну перевагу над ОСОБА_14 , ОСОБА_9 приблизився до нього та, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_14 , від якого той упав, а ОСОБА_9 , демонструючи свою силу та зухвалість, почав наносити чисельні удари руками та ногами по голові та інших частинах тіла ОСОБА_15 , який в цей час знаходився на землі, на вимоги ОСОБА_13 припинити протиправні дії ОСОБА_9 не реагував. Через деякий час ОСОБА_14 підвівся та спробував піти в бік будинку АДРЕСА_3 , де він проживав, але ОСОБА_9 , бажаючи реалізувати свій умисел на заподіяння смерті ОСОБА_14 , дістав з карману одягу розкладний ніж та почав переслідувати останнього, на шляху від магазину ПП «Сариєва» до вищезазначеного будинку ОСОБА_9 , діючи безпідставно, із хуліганських спонукань, почав наносити потерпілому удари ножем в різні частини тіла. Всього ОСОБА_9 наніс потерпілому ОСОБА_14 42 ножових поранення.
В результаті своїх дій ОСОБА_16 заподіяв наступні тілесні ушкодження: голови: черепно-мозкова травма у вигляді забитих ран та крововиливів на обличчі, крововилив м`яких покровів голови, крововилив під оболонку і в тканину головного мозку; шиї: поверхневі колото-різані поранення з пошкодженням м`яких тканин шиї; тулуба: множинні проникаючі колото-різані поранення грудної клітини з пошкодженням м`яких тканин, міжреберних м`язів, листків плеври, позвонків, діафрагми та тканини лівої легені; кінцівок: колото-різана рана на тильній поверхні кисті з пошкодженням її м`яких тканин. Від отриманих ушкоджень близько 5 години 20 хвилин ОСОБА_14 помер біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_3 , причиною смерті стала гостра крововтрата в результаті множинних колото-різаних поранень голови та тулуба.
Прокурор та захисник ОСОБА_17 до початку апеляційного розгляду відмовилися від своїх апеляційних скарг. Обвинувачений ОСОБА_9 не заперечував проти відмови захисника ОСОБА_17 від апеляційної скарги.
В своїй апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок районного суду скасувати, а справу направити в суд першої інстанції на новий судовий розгляд. В апеляційних доводах обвинувачений вказує на те, що під час затримання та проведення слідчих дій до нього застосовувалися незаконні методи ведення слідчих дій, внаслідок чого він вимушено надавав показання, визнав вину у вчиненні вбивства, яке він не вчиняв, допустимих доказів його вини у вчиненні вбивства в матеріалах справи, на думку обвинуваченого, немає. Сліди крові на одежі обвинуваченого з`явилися у зв`язку з тим, що він намагався допомогти потерпілому, контактував з тілом потерпілого, перевіряв його пульс. Всі ці обставини, на думку обвинуваченого, привели до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення судом першої інстанції.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого, думку захисника ОСОБА_7 та законного представника неповнолітнього ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого в повному обсязі та просили її задовольнити, думку прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. ст. 404, КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого належить задоволити частково, з наступних підстав.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, обвинувачений під час судового розгляду в суді першої інстанції не визнавав себе винним за пред`явленим обвинуваченням , оспорюючи перш за все, процесуальну допустимість доказів сторони обвинувачення, за епізодом умисного вбивства, які були зібрані та отримані в межах досудового розслідування. Разом з цим кримінальне провадження містило змістовні скарги сторони захисту щодо незгоди з діями органів досудового розслідування, здійснення впливу, з метою отримання визнавальних показань. Суд першої інстанції ставив до відома сторону обвинувачення щодо необхідності перевірки цих доводів, згідно вимог чинного КПК України, але всупереч нормам ст. 214 КПК України, було надано лише лист з роз`ясненнями щодо необґрунтованості заяв ОСОБА_9 стосовно застосування будь-якого впливу чи недозволених методів розслідування, тобто така перевірка проводилася у не процесуальний спосіб, що істотно порушує права неповнолітнього обвинуваченого, що перебуває під вартою та обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину (т.1 арк. 152-160).
Вказані обставини унеможливлювали посилання суду у вироку на докази сторони обвинувачення, отримані при досудовому слідстві за участю ОСОБА_9 , виходячи з необхідності дотримання вимог ст.ст. 85 -89 КПК України. Суд не дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону , про що свідчить зміст його висновків щодо оцінки доказів сторони обвинувачення, пославшись на взаємопов`язаність всієї сукупності доказів, досліджених на підтвердження вини обвинуваченого. При цьому належить врахувати, що вся сукупність доказів обвинувачення не є однорідною за джерелом їх отримання, тобто не всі докази обвинувачення отримані за участю обвинуваченого та на підставі його показань, які він давав слідчому.
На думку колегії суддів, певна низка доказів сторони обвинувачення, що отримана органом досудового розслідування, тобто без участі обвинуваченого, є досить змістовною, що обов`язково обумовлювало для суду її визначення та оцінки цих доказів у вироку, з дотриманням вимог ст.ст. 91-99 КПК України, чого також зроблено не було. Вказані обставини, з урахуванням вимог ч.4 ст. 95 КПК України, безпосередньо впливають на висновки суду щодо кваліфікації дій обвинуваченого та можливості призначення покарання, а тому належне дотримання цих вимог чинного КПК України, належить вважати істотним, тобто таким, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Вищезазначені порушення одночасно свідчать про неналежне дотримання судом вимог ст.. 370 КПК України в частині належного обґрунтування та вмотивованості судового рішення .
Разом з цим колегія суддів погоджується зі слушністю апеляційних доводів сторони захисту, щодо істотної неповноти судового розгляду оскільки згідно відомостей судового провадження залишилися нерозглянутими та без належного задоволення низка клопотань про допит свідків, а саме: допит нспектора кінолога та ОСОБА_18 , одночасний допит свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_20 , клопотання про залучення експерта криміналіста (т.1 арк 141-146).
Вирішення вказаних клопотань у такий спосіб значно обмежує право неповнолітнього обвинуваченого на ефективний захист та не забезпечує реалізацію змагальності сторін у доведенні перед судом переконливості своїх доказів, що також стосується забезпечення безпосередності дослідження показань, речей та документів, що чітко гарантується учасникам кримінального провадження нормами ст.ст. 20,22,23 КПК України.
Крім того, сторона захисту при апеляційному розгляді вказала на наявність істотних порушень КПК України, передбачених п.7 ч.2 ст. 412 КПУ України, оскільки в матеріалах провадження відсутній аудіо запис судових засідань, які відбувалися 8 липня 2015 року, 6 серпня 2015 року та 7 вересня 2015 року (т.2 арк. 6, 43-44, 107-112). Під час зазначених судових засідань суд продовжив строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , вирішувалися питання про обов`язковість допиту свідків та привід свідків у кримінальному провадженні.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимими при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення права на захист, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередності дослідження доказів і змагальності сторін у процесі, законності та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 та п.7 ч.2 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1,3 ч. 1 ст. 409, п. 2 ст. 410 КПК України.

Оскільки внаслідок скасування оскаржуваного вироку призначається новий судовий розгляд в суді першої інстанції, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості розгляду решти апеляційних доводів обвинуваченого, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 ..

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить дотримуватися вимог чинного КПК України, в тому числі норм ст.415 ч.3 та ст. 416 КПК України.

Дотримуючись вимог ст.ст. 197 ч.1, 331, 419 ч. 1 п.3 КПК України, з урахуванням наявності існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ст.177 КПК України, а саме того, що він може незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, переховуватися від суду та правоохоронних органів, що може вплинути на своєчасність виконання процесуальних рішень суду та дотримання розумних строків судового розгляду, колегія суддів вважає можливим та необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 грудня 2016 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст. 409 ч. 1 п.п. 1,3; 410 п. 2; ст. 412 ч.2 п.7; 418, 419 та главою 2 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задоволити частково.

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 25 вересня 2015 року, ухвалений стосовноОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Продовжити запобіжний захід стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 29 грудня 2016 року включно.
Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді
________________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_22 ОСОБА_4