Справа №468/348/16-к 04.07.2016
Провадження: № 11-кп/784/580/16 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ст. 117 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0000099 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2016 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Піски Баштанського району Миколаївської області, з неповною загальною середньою освітою, не одруженої, не працюючої, має 5 малолітніх дітей (відносно яких позбавлена батьківських прав), зареєстрованої та фактично проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 117 КК України
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_8
обвинувачена: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_6

В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_7 визнана винною та засуджена за ст. 117 КК України на 3 роки обмеження волі.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити та, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.
В запереченнях прокурор, посилаючись на законність і обгрунтованість вироку, просить вирок суду залишити без змін.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скару.
В апеляційній скарзі захисник вказує, що не оспорює фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 злочину і кваліфікацію за ст. 117 КК України, разом з тим вважає, що призначенене обвинуваченій покарання є занадто суворим, не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.
При цьому вказує, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 з самого початку слідства та до кінця розгляду справи щиро та відверто пояснювала про обставини вбивства новонародженої дитини, розповідала, що не усвідомлювала своїх дій, каялася у вчиненому.
Вважає, що негативна характеристика за місцем проживання не має відношення до обставин справи, тому що факт скоєння нею злочину не вчинив негативний вплив на громаду, в якій обвинувачена ОСОБА_7 проживає.
Апелянт зазначає, що факт позбавлення батьківських прав відносно п`яти дітей не має відношення до вбивства шостої дитини.
Посилається на те, що ОСОБА_7 має намір влаштуватись на роботу, вжити заходів для зміни своєї поведінки на краще, відновити свої батьківські права і проживати разом із дітьми, але на даний час вона у цьому обмежена, оскільки перебуває під домашнім арештом, а за вироком суде їй призначено покарання у вигляді обмеження волі.
Апелянт вважає, що зважаючи на вказані ним обставини ОСОБА_7 можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 30 січня 2016 року близько 22 години 30 хвилин у ОСОБА_7 почались перейми. Того ж дня, близько 24 години 00 хвилин ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на вбивство своєї новонародженої дитини, вийшла з будинку та переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, зайшла до приміщення сараю, який розташований на території домоволодіння за місцем проживання останньої по АДРЕСА_1 , в якому народила живу дівчинку. Відразу після народження ОСОБА_7 , бажаючи настання смерті новонародженої, здавила шию дитини, внаслідок чого остання померла.
Відповідно до висновку СМЕ № 17 від 22 квітня 2016 року у новонародженої дитини наявні ушкодження: очагові крововиливи в тканини кореня язика, гортані, трахеї, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Ушкодження являються прижиттєві. Смерть новонародженої дитини жіночої статі настала настала внаслідок механічної асфіксії в результаті здавлювання шиї, можливо рукою (руками).
Після цього ОСОБА_7 загорнула вбите немовля у светр та шматок поліетиленової плівки, вийшла з сараю та занесла труп вбитої дитини на горище і залишила його там.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про її винність у вчинені кримінального правопорушення.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ст. 117 КК України є вірною і ніким з учасників процесу не оспорюється.

Призначаючи покарання суд у відповідності до ст. 65, 66, 67 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є злочином середньої тяжкості, особи обвинуваченої, яка раніше не судима, рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 18 березня 2016 року позбавлена батьківських прав відносно п`яти малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч. 2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 міри покарання у виді обмеження волі.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченої, буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Доводи в апеляційній скарзі про пом`якшення призначеного покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України є безпідставними, оскільки наведені апелянтом у скарзі обставини в достатній мірі враховані судом під час призначення конкретного строку покарання.

Апелянтом не надано жодного переконливого доказу на підтвердження обставин, викладених в апеляційній скарзі, тому твердження стосовно недоцільності характеристики з місця проживання, намірів обвинуваченої ОСОБА_7 стати на шлях виправлення апеляційний суд розцінює як намагання уникнути покарання. Надана апеляційному суду характеристика з місця проживання лише констатує факт відсутності скарг на обвинувачену на сьогоднішній день від односельців і ніяким чином не відображає конкретних змін в поведінці ОСОБА_7 .

З огляду на наведене та відсутністю підстав для зміни вироку, передбачених ст. 409 КПК України, з наведених захисником мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання із застосуванням ст. 75 КК України, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Таким чином, ухвалений вирок є законним, обгрунтованим, належним чином вмотивованим, а тому підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.
З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532 апеляційний суд, -
П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий:
Судді: