Справа № 642/4062/16-к
Провадження 1кп/642/464/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,-
встановив:
29.02.2016 року близько 23:30 ОСОБА_4 , знаходився біля ст. метро Холодна Гора в Холодногірському районі м. Харкова, де біля магазину «Компас», а саме біля кіоску з тютюновими виробами, побачив ОСОБА_6 з явними ознаками інвалідності, котрого, на думку ОСОБА_4 останній бачив декілька років тому на проходженні кваліфікаційної комісії для підтвердження інвалідності. ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 та завів з ним розмову. Після чого ОСОБА_4 попросив ОСОБА_6 його мобільний телефон для того, щоб подзвонити знайомому. ОСОБА_6 дав ОСОБА_4 свій мобільний телефон NОМІ І 503 JUМР в корпусі чорного кольору. ОСОБА_4 набрав номер телефону, який саме останній не пам`ятає, однак трубку ніхто не взяв. ОСОБА_4 віддав вищевказаний мобільний телефон ОСОБА_6 . Після чого у ОСОБА_4 виник злочинний намір на відкрите заволодіння мобільним телефоном NОМІ І 503 JUМР, що належить ОСОБА_6 . Він деякий час постояв біля ОСОБА_6 та, із корисних мотивів, знов попросив в нього мобільний телефон для дзвінка. ОСОБА_6 передав ОСОБА_4 свій мобільний телефон NОМІ І 503 JUМР, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3253 від 09.06.2016 року- 1600 грн. 00 коп. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.). Доки ОСОБА_6 купляв цигарки, ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, повернувся та почав бігти в сторону Південного вокзалу в м. Харкові. При цьому мобільний телефон, що належить ОСОБА_6 , знаходився в руці у ОСОБА_4 . ОСОБА_6 побачив, що ОСОБА_4 втікає та почав кричати останньому, щоб той зупинився та віддав йому мобільний телефон, однак ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, не реагував на крики ОСОБА_6 та, скориставшись інвалідністю останнього, не зупинився. Після чого ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину згідно обвинувального акту визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро покаявся, обставини вчиненого правопорушення, викладені у вироку вище, не заперечував.
Зі сторони потерпілого ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
На підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди усіх учасників провадження, докази по справі, щодо тих обставин справи, які ніким не оспорювалися, судом не досліджувалися.
Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання.
З вивчення даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається, що він в силу ст.89 КК України раніше не судимий, на наркологічному обліку не перебуває, перебуває на обліку у психіатра з приводу розумової відсталості зі значним порушенням поведінки, є інвалідом 3-ї групи, за останнім місцем мешкання ні в чому поганому помічений не був.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в силу ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 межах санкції кримінального закону, яким передбачена відповідальність за вчинене, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, що відноситься до злочинів середньої тяжкості, а також дані, що характеризують його особу, наявність обставин, що пом`якшують покарання. Приймаючи до уваги наявність щирого каяття обвинуваченого у вчиненому, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі без фактичної ізоляції від суспільства з іспитовим строком в порядку ст.75 КК України.
Згідно положень ст.124 КПК України на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати на проведення експертизи № 3253 від 09.06.2016 року у сумі 351 грн. 84 коп.
Питання про речові докази суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст.373,374 КПК України, суд,-
засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, і призначити покарання у вигляді одного року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю в один рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 13253 від 09.06.2016 року у сумі 351 грн. 84 коп.
Речові докази : мобільний телефон NOMI I 503 JUMP повернутий потерпілому, залишити у нього.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку після його оголошення вручається прокурору та обвинуваченому.
Суддя ОСОБА_1