№ провадження 11-кп/781/695/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.10.2016 року. м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000034 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - захисника ОСОБА_7 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 травня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, судимого:

-13.10.2015 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 185. ч.2 ст. 185. ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.10.2015 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Вирішено питання речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 .

Цим же вироком засуджено ОСОБА_10 , судове рішення щодо якого в апеляційному порядку ніким з учасників судового розгляду не оскаржується.
В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , посилаючись на невідповідність призначеною покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить вирок сулу першої інстанції змінити, пом`якшивши призначене її підзахисному покарання строком на 1 (один) рік.

Своє прохання апелянт мотивує тим, що відповідно до обвинувального акту кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття та активне сприяння розслідуванню злочину. Крім того вказує, що потерпілий претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, цивільного позову не було пред`явлено. Стверджує, що її підзахисний має постійне місце проживання, щиро розкаюється у вчиненому, має на утриманні хворих батьків, та бажає стати на шлях виправлення. За таких обставин, апелянт вважає, що ОСОБА_6 має бути призначене мінімальне покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 15 січня 2016 року в період часу з 18 години до 19 години разом з ОСОБА_10 , знаходячись на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 за попередньою змовою, діючи умисно, з корисливих спонукань, користуючись відсутністю господарів, шляхом вільного доступу, а ОСОБА_11 в свою чергу діючи повторно, зайшли до ангару, який розташований праворуч від будинку та таємно викрали майна на загальну суму 2160 грн., яке належало ОСОБА_12 . З місця пригоди зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілій матеріальної шкоди на вказану загальну суму.
Заслухавши доповідача, у дебатах пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглянувши справу в межах поданої апеляції, встановлено що викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи, і яким суд першої інстанції дав правильну та об`єктивну оцінку.

На підставі цих доказів, достатність та достовірність яких не була поставлена під сумнів вагомими доводами чи доказами стороною захисту під час судового розгляду, суд першої інстанції правильно визнав обвинуваченого винуватим у вчиненні злочину, передбаченим ч.2 ст. 185 КК України, кваліфікувавши його дії, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такі висновки суду відповідають матеріалам кримінального провадження.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про суворість призначеного ОСОБА_6 покарання, то вони є необґрунтованими зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості; особу обвинуваченого, який не працює, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності; злочин вчинив в період іспитового строку; обставини, що пом`якшують покарання щире каяття; обставини, що обтяжують покарання судом не встановлено, а тому обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_6 , не можливе без ізоляції від суспільства та призначив мінімальне покарання у виді позбавлення волі, яке у даному випадку буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та відповідатиме цілям покарання. Остаточне покарання судом правильно визначено із застосуванням положень ст.71 КК України.

Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання, дотримався вимог статей 65 - 67 КК України, обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства і призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.185 КК України.

Доводи захисника ОСОБА_7 щодо невідповідності призначеного покарання особі винного, а саме недостатнє врахування судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання, обставини, які пом`якшують покарання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження відповідно до яких, суд всебічно і повно врахував як обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого так і ті, що обтяжують відповідальність, та з урахуванням всіх доводів, обґрунтовано призначив покарання пов`язане з позбавленням волі, яке за вказаних вище обставин справи є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

З огляду на вищенаведені обставини в їх сукупності, колегія суддів не знаходить, що ОСОБА_6 призначено надто суворе покарання і вважає його необхідним і достатнім для виправлення винного та запобігання вчинення нових злочинів.

Будь-які дані про те, що суд допустив процесуальні порушення під час розгляду кримінального провадження або дані, які б вказували на неповноту чи не об`єктивність розгляду справи щодо ОСОБА_6 в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає необхідним апеляцію захисника залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишити - без змін.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - захисника ОСОБА_13 залишити без задоволення.
Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4