Справа № 357/5172/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1087/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 22 30.08.2016

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004215 від 06 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст.190 КК України, повернуто прокурору Білоцерківської місцевої прокуратури у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2016 року обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України. Так, відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні, у першу чергу підлягає подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Тому саме ці, на думку суду першої інстанції, обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення. У той же час в обвинувальному акті не вказано дату та час скоєння злочинів (зазначено лише ,,упродовж вересня 2014 року, ,,упродовж грудня 2014 року і т. д.) та взагалі не вказано в обвинувальному акті місце скоєння злочинів. Також не розкрито, як того вимагає закон, у чім конкретно виразились шахрайські дії, вчинення яких інкримінується обвинуваченому, що має визначальне значення при вирішенні питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 190 КК України та їх розмежування зі злочином, передбаченим ст. 191 КК України. Не вказано яких марок та якої вартості автомобільні шини замовляли у обвинуваченого потерпілі. Окрім цього в обвинувальному акті по епізоду заволодіння упродовж вересня 2015 року грошовими коштами ОСОБА_9 у сумі 3400 грн. зазначено, що замовлення потерпілим було зроблено упродовж вересня місяця вказаного року, а грошові кошти потерпілий перерахував 01 серпня 2015 року, тобто раніше дати замовлення. Тому обвинувальний акт не відповідає вимогам чинного КПК України, а призначення судового розгляду у даному кримінальному провадження, без усунення зазначених суперечностей та недоліків, виявлених в обвинувальному.

В апеляційній скарзі прокурор, не погоджується з ухвалою суду, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону. Так, на думку апелянта, безпідставним є посилання суду, як на підставу для повернення обвинувального акту, на п.5 ч.2 ст.291 КПК України. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що на його думку, при складанні обвинувального акту щодо ОСОБА_8 , відсутні будь-які порушення норм КПК України, а обвинувальний акт складений з дотриманням вимог ст. 291 КПК України. Прокурор зазначає, що у обвинувальному акті викладені фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_8 , які прокурор вважає встановленими. Оскільки судом під час підготовчого засідання не досліджувалися докази на підтвердження, або спростування фактичних обставин злочинів, вчинених ОСОБА_8 , висновки суду в частині неконкретного обвинувачення є передчасними. На думку апелянта, з числа викладених судом порушень, що стали підставами для суду до повернення обвинувального акту прокурору, відсутні такі, що порушують права сторін кримінального провадження та об`єктивно унеможливлюють призначення кримінального провадження до судового розгляду. Тому апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_10 вказує, що суд першої інстанції вірно зазначив, що у обвинувальному акті не конкретизовано та взагалі не зазначено та не встановлено місце вчинення кримінального правопорушення, що має істотне значення, зокрема і для вирішення питання про територіальну підсудність кримінального провадження відповідно до ст. 32 КПК України. Також у обвинувальному акті не конкретизовано дату та час скоєння злочинів, незрозумілим являється у чому саме виразились шахрайські дії ОСОБА_8 , являється незрозумілим для обвинуваченого, які саме шини інкримінуються йому згідно обвинувального акту, тобто легкові чи грузові, яка їх модель та марка, вартість однієї авто шини, яка кількість автошин не була поставлена тому чи іншому потерпілому. З огляду на наведене ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а доводи прокурора є безпідставними, а тому слід апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Так, стаття 291 КПК України встановлює, що обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, імя, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, імя, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно, та до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.

Згідно п.3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам вказаного Кодексу.

Вищевказані вимоги кримінально процесуального закону, як встановлено вивченням наданих матеріалів, слідчим та прокурором в повній мірі не дотримані.

Так, вказані в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції не конкретність та протиріччя в обвинувальному акті свідчать про правильність висновку суду першої інстанції про наявність порушень КПК України при складанні обвинувального акту та унеможливлюють призначення судового розгляду.

За вказаних вище обставин ухвала суду 1-ї інстанції є законною і підстав для її скасування не вбачається.

Порушень кримінально-процесуального закону, які б були підставою для визнання ухвали суду 1-ї інстанції незаконною, апеляційним судом не встановлено.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо прийнятого ним рішення, а тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2016 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0004215 від 06.10.2015 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст.190 КК Україниповернуто прокурору - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 407 та 419 КПК України колегія суддів;-

У Х В А Л И Л А :
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2016 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0004215 від 06 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України, залишити без змін.

Головуючий:

Судді