Справа № 473/3525/16-к
Номер провадження1-кп/473/215/2016
ВИРОК
іменем України
"02" грудня 2016 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0002097 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Вознесенськ, Миколаївської області, українець, громадянин України, освіта неповна середня, не одружений, офіційно не працює, раніше судимий: 27.07.2006 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнився 25.10.2007 року умовно-достроково на 7 місяців 13 днів; 18.06.2012 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.309 КК України до арешту строком на 4 місяці, 17.09.2012 року звільнився по відбуттю строку покарання; зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На початку жовтня 2016 року, точну дату в ході досудового слідства не встановлено, близько 21 години, ОСОБА_4 йшов по АДРЕСА_3 , у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. З метою реалізації умислу на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 через незачинені вхідні двері проник у приміщення господарчої будівлі та викрав майно, а саме: кальян «Demirkan Nardile» вартістю 952 грн., полімерну каністру об`ємом 10 л з бензином А-95 на загальну суму 258 грн., сокиру вартістю 126 грн., чайник «KAIZERHOFF» ємністю 0,5 л вартістю 95 грн., кутову шліфувальну машинку «Витязь, МШУ 125-1100» вартістю 400 грн., набір інструменту «HONITON professional» вартістю 1523 грн., зварювальний апарат інвентарного типу «Кентавр» вартістю 1810 грн., бензиновий тример (мотокоса) «Бригадир» вартістю 1453 грн., акумуляторну батарею на 60 А вартістю 360 грн., викраденим розпорядився на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 6977 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 , вину за пред`явленим обвинуваченням визнав повністю, не заперечуючи обставини, зазначені в обвинувальному акті, та на підставі положень ст.63 Конституції України від дачі пояснень відмовився.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що точної дати він не пам`ятає, та вказав, що за місцем його проживання розташовано 2 будинки - старий та новий в АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 . В старому будинку вони зберігають запчастини. Те, що якісь речі було викрадено, помітив його батько. Спочатку він не звертався в поліцію, а коли виявив хто придбав акумулятор із викрадених речей - тоді звернувся до поліції. Просив призначити обвинуваченому покарання з іспитовим строком і суворо не карати.

Окрім власного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини та показань потерпілого ОСОБА_6 - вина обвинуваченого також підтверджується фактичними даними, що містяться в письмових доказах, що надані стороною обвинувачення.

Так, відповідно до протоколу огляду місця подій від 04.11.2016 року, було оглянуто домоволодіння по АДРЕСА_3 , звідки було викрадено майно, належне потерпілому. На підставі добровільної заяви ОСОБА_4 від 04.11.2016 року, ним було видано речі, викрадені у потерпілого ОСОБА_6 . Вказані речі були оглянуті в присутності понятих, відповідно до протоколів огляду від 04.11.2016 року. Крім того, відповідно до протоколу огляду місця події від 07.11.2016 року ОСОБА_4 в службовому кабінеті поліції добровільно видав тример бензиновий (мотокосу) «Бригадир стандарт 1,6 кВ»; крім того, відповідно до протоколу огляду місця події від 08.11.2016 року, ОСОБА_7 добровільно видав акумулятор.

Обставини вчинення правопорушення були відтворені добровільно обвинуваченим ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту та зафіксовані в протоколі проведення слідчого експерименту від 21.11.2016 року.

Відповідно до постанови про призначення товарознавчої експертизи від 08.11.2016 року висновком експерта від цієї ж дати було визначено ринкова вартість викраденого у потерпілого майна у розмірі 6757 грн. Постановою від 08.11.2016 року викрадене у потерпілого майно було визнано речовими доказами та згідно його розписки від цієї ж дати, передано йому на зберігання.

Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені докази в їх сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у судовому засіданні доведено повністю та кваліфікує його дії за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та поєднана з проникненням у інше приміщення.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, - не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, - є рецидив злочинів.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вину у вчиненому злочині визнав повністю, раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо; на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, але перебуває на обліку у лікаря-нарколога, проживає один, не має сім`ї, міцних соціальних зв`язків, місця роботи та засобів для існування, а також те, що злочин, який вчинив обвинувачений, в силу ст.12 КК України належить до тяжких злочинів, наявність обтяжуючих покарання обставин, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілого та позицію потерпілого, висловлену в дебатах, про призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, - суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі застосування до нього покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням.

Приймаючи таке рішення, суд виходить з того, що положення ст.75 КК України не містять заборон чи обмежень застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо раніше судимих осіб. Хоча ОСОБА_4 раніше судимий, проте його поведінка не свідчить про підвищену суспільну небезпечність, а є результатом недостатньої соціальної адаптованості.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». В п.34 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що при оцінці пропорційності втручання слід враховувати, серед інших чинників, характер та суворість застосованих стягнень.

З урахуванням наведеного та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання й того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку, що обставини справи та позиція потерпілого про покарання, яке слід призначити обвинуваченому, поведінка обвинуваченого під час досудового слідства, коли він добровільно видав викрадене майно та добровільно приймав участь у проведенні слідчого експерименту, дають обґрунтовані підстави вважати, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробування.

Цивільний позов, судові витрати по справі - відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази, а саме: кальян «Demirkan Nardile», полімерну каністру об`ємом 10 л, сокиру, чайник «KAIZERHOFF» ємністю 0,5 л, кутову шліфувальну машинку «Витязь, МШУ 125-1100», набір інструменту «HONITON professional», зварювальний апарат інвентарного типу «Кентавр», бензиновий тример (мотокоса) «Бригадир», акумуляторну батарею на 60 А, передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_5 , - залишити останньому, як власнику.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Вознесенського міськрайонного суду (підпис) ОСОБА_1

Згідно оригіналу: Суддя: