СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 1-кс/759/3123/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2016 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010351 від 18.10.2016 року, розглянувши в м. Києві клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:
08.11.2016 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтоване наступним. Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.10.2016, у вечірній час, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи поінформованим про те, що його знайомий ОСОБА_8 нещодавно продав належний йому автомобіль, запропонував своєму знайомому ОСОБА_4 незаконно заволодіти грошовими коштами з продажу автомобіля, які зберігались за місцем мешкання ОСОБА_8 (квартира АДРЕСА_2 ), на що ОСОБА_4 , перебуваючи так само в стані алкогольного сп`яніння, погодився, вступивши з ОСОБА_7 в попередню злочинну змову.

З метою виконання злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном, поєднане з проникненням в житло, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , взявши придбані у невстановленому місці гумову палицю та газовий балончик, 15.10.2016 року, приблизно в 22:00 прибули до кв. АДРЕСА_2 . Коли вхідні двері квартири відчинила ОСОБА_9 , то ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , відштовхнувши останню, без дозволу проникнули в житло, прослідували до кімнати, де перебував ОСОБА_8 . Діючи згідно досягнутої раніше домовленості, ОСОБА_4 , з метою подолання можливого опору ОСОБА_8 , спрямував аерозоль газового балончику в очі останньому. ОСОБА_7 в цей час почав наносити удари по голові та тілу ОСОБА_8 гумовою палицею, вимагаючи відчинити облаштований в квартирі сейф та віддати гроші, отримані від продажу автомобіля, на що останній не погоджувався. Намагаючись примусити ОСОБА_10 віддати гроші, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 наносили ОСОБА_10 удари кулаками рук та ногами по голові та різним частинам тіла, а також гумовою палицею, яку передавали один одному.

Незабаром, ОСОБА_4 , підійшов до цивільної дружини останнього ОСОБА_9 та почав наносити їй удари кулаками рук по тілу, перешкоджаючи втручатись в побиття ОСОБА_8 .

В цей час, ОСОБА_8 , будучи позбавленим можливості чинити опір діям ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , внаслідок застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, втратив свідомість. Побачивши це та усвідомлюючи небезпеку для життя і здоров`я ОСОБА_8 , ОСОБА_9 погодилась виконати вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , та відчинила дверцята сейфа, прикріпленого в шафі в житловій кімнаті, звідки ОСОБА_7 забрав: шкіряний гаманець чорного кольору, вартістю 300 грн., з грошима в сумі 300 дол. США (7 742 грн. 22 коп.), флеш-накопичував «мікро-СД», ємністю 16 ГБ, вартістю 200 грн., гроші в сумі 1 000 грн. Також ОСОБА_7 та ОСОБА_4 забрали належні ОСОБА_8 гроші в сумі 130 грн.; мобільний телефон «Lenovo P70-A», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 4444 грн., в корпусі синього кольору, з сім-картками операторів мобільного зв`язку: «лайфселл», вартістю 25 грн., на рахунку якої знаходились кошти в сумі 18 грн.; «МТС», вартістю 25 грн., на рахунку якої знаходились кошти в сумі 9 грн.; з шкіряним чохлом чорного кольору, вартістю 200 грн., та встановленим програмним забезпеченням, вартістю 700 грн.; мобільний телефон «Samsung Galaxy», вартістю 300 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «лайфселл», вартістю 25 грн.; шкіряний ремінь для штанів чорного кольору, вартістю 350 грн.; чоловічу куртку чорного кольору, вартістю 1500 грн., а всього майна на загальну суму 16 968 грн. 22 коп., після чого з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2654 від 20.10.2016 встановлено, що у ОСОБА_8 виявлені ушкодження: а)ушкодження в ділянці голови: синець, садна, крововиливи; забійна рана; б) синці; в) садна. Тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, ОСОБА_4 15.10.2016 року, приблизно в 22:10, знаходячись у кв. АДРЕСА_2 , заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2653 від 20.10.2016 встановлено, що у ОСОБА_9 виявлені ушкодження: синці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У вчиненні зазначених злочинів підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 08.11.2016 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 187 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 125 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показами потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; висновком судово-медичної експертизи № 2654 від 20.10.2016 року; висновком судово-медичної експертизи № 2653 від 20.10.2016 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 03.11.2016 року; показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; протоколом огляду місця події від 17.10.2016 року; протоколом огляду місця події; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання.

Підозрюваний та адвокат в судовому засіданні просили обрати запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки процесуальна поведінка підозрюваного свідчить про відсутність ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні, а також у підозрюваного є проблеми зі здоров`ям, у зв`язку із чим він постійно змушений відвідувати лікарню, потребує спеціальної дієти.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 177 КПК встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вченні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При обранні запобіжного заходу враховується наявність обґрунтованої підозри у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.

Підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працює, проте відсутні обґрунтовані підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих та свідків, продовжувати вчиняти інші злочини.

Вказані ризики теоретично можуть бути присутні, але вирішуючи наявність обґрунтованої ймовірності їх настання, слідчий суддя зобов`язаний виходити з фактичних обставин справи і встановити реальну ймовірність вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Також необхідно виходити з того, що ст. ст. 183-184 КПК України покладають саме на прокурора обов`язок обґрунтовувати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України

У зв`язку із наведеним, звертається увага на те, що в клопотанні не наведено достатніх підстав вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, вчинятиме дії, спрямовані на знищення, спотворення та приховування доказів, які викривають його у вчиненні злочину, перешкоджатиме досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні, шляхом здійснення незаконного впливу на свідків, змушуючи їх свідчити на його користь, вчинюватиме інші кримінальні правопорушення.

Жоден із вказаних у клопотанні ризиків не підтверджується будь-якими доказами. Навпаки, зазначені в клопотанні обставини спростовуються наданими підозрюваним доказами і поясненнями слідчого. Зокрема, підозрюваний за першим викликом слідчого з`явився до останнього, після отримання і ознайомлення з підозрою та клопотанням про обрання запобіжного заходу за першим викликом з`явився до суду.

Матеріали клопотання не містять даних про те, що підозрюваний чинить перешкод слідству, а процесуальна поведінка підозрюваного не дає підстав вважати, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, протилежного прокурором не доведено.

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний є співвласником квартири АДРЕСА_3 . Проживає в квартирі з матір`ю і колишньою дружиною, з якою вони перебувають у фактичних шлюбних відносинах. Наведене свідчить про наявність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків.

Також в судовому засіданні підозрюваний вказав на тілесне ушкодження, що він має в області живота у зв`язку із чим він змушений постійно відвідувати лікарню, а також потребує дієтичного харчування.

Процесуальна поведінка підозрюваного і фактичні обставини спростовують зазначені у клопотанні і підтримані прокурором твердження щодо наявності ризиків, оскільки підозрюваний підтримує зв`язок зі слідчим у телефонному режимі, на перший же виклик з`являється до слідчого і суду, має в Києві житло, стійкі соціальні зв`язки.

Частиною першою статті 29 Конституції України, передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до пункту 5 Листа від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 слідчий суддя, суд має ретельно перевіряти відповідність поданого клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу вимогам статті 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному, обвинуваченому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу (не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання); у випадку недотримання слідчим, прокурором вимог статті 184 КПК України слідчий суддя розглядає відповідне клопотання та відмовляє у його задоволенні.

У справі «Луценко проти України» Європейський суд з прав людини у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року в пункті 62 зазначив: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у зазначеному вище положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04).

ЄСПЛ визнає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою. Але Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви» (Jecius v. Lithuania), заява № 34578/97, п. 94, ECHR 2000-IX).

Згідно практики ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (див. рішення від 23 вересня 2008 р. у справі «Вренчев проти Сербії» (Vrenсev v. Serbia), заява № 2361/05, п. 76).

Статті 183-184 КПК України покладають саме на прокурора обов`язок обґрунтовувати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також доводити, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Проте, на порушення процесуальних норм в клопотанні вказане не доведено. Доводи прокурора зводяться виключно до припущень, що не може слугувати підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також доводи клопотання і прокурора були спростовані в судовому засіданні.

Беручи до уваги вищевикладене, відсутні підстави для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурор не довів наявності таких підстав.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

В даному випадку доцільним буде обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною підозрюваному залишати житло цілодобово. Даний запобіжний захід запобігатиме можливим ризиками, зазначеним у клопотанні.

Керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 181, 183, 184, 194 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце свого проживання, а саме квартиру АДРЕСА_3 цілодобово.

Контроль за виконанням даного запобіжного заходу покласти на органи національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала слідчого судді діє два місяці до 09.01.2017 року та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: ОСОБА_13

Копію цієї ухвали вручено 09.11.2016 року

о «__» год. «__» хв.

Одночасно роз`яснено порядок її оскарження.

підозрюваний ___________________