Справа № 504/2093/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" жовтня 2016 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Доброслав кримінальне

провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. Долинівка Арцизького району Одеської області, громадянина України, не одруженого з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону, солдата, раніше не судимого,
- у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України;

ВСТАНОВИВ:

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (після відмобілізування частини умовнепозначення було змінено на польова пошта НОМЕР_2 ) №276 від 29 листопада 2013 року ОСОБА_4 з 29 листопада 2013 року почав проходити військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) у військовому званні «солдат» на посаді гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу
військової частини.
Відтак, з 29 листопада 2013 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконаннявійськового обов`язку - проходження військової служби.
Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і. військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам
військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
У період з 28 серпня 2014 року по 03 вересня 2014 року ОСОБА_4 перебував у щорічній основній відпустці за 2014 рік. Відповідно до наказу командира військової частини № НОМЕР_3 від 27 серпня 2014 року, датою прибуття солдата ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) було визначено 4 вересня 2014 року.
04 вересня 2014 року солдат ОСОБА_4 повинен був прибути з`явитися з відпустки розташування військової частини НОМЕР_1 , дислокованої за адресою: АДРЕСА_2 , та продовжити виконання обов`язків за посадою.
Проте, солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу командира, діючи умисно та всупереч вищевказаних вимог закону, з метою тимчасово ухилитись від військової служби без поважних причин, вчинив нез`явлення вчасно на службу з відпустки.
За викладених обставин, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), проходячи військову службу на посаді гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону зазначеного військової частини, дислокованої за адресою: АДРЕСА_2 4 вересня 2014 року вчинив нез`явлення на службу із відпустки до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, проводивши час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 10 годин 00 хвилин 17 червня 2016 року.
17 червня 2016 року близько 10 годин 00 хвилин солдат ОСОБА_4 самостійно з`явився до військової прокуратури Одеського гарнізону, заявив про себе та вчинений ним злочин.
Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині передбаченому ч. 3 ст.407 КК України, винним себе визнав повністю, розкаявся та пояснив, що дійсно він згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №276 від 29 листопада 2013 року з 29 листопада 2013 року почав проходити військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) у військовому званні «солдат» на посаді гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
З 29 листопада 2013 року, а саме з моменту його зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконаннявійськового обов`язку - проходження військової служби.
У період з 28 серпня 2014 року по 03 вересня 2014 року він перебував у щорічній основній відпустці за 2014 рік. Відповідно до наказу командира військової частини № НОМЕР_3 від 27 серпня 2014 року, датою прибуття до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) було визначено 4 вересня 2014 року.
04 вересня 2014 року він повинен був прибути з відпустки до розташування військової частини НОМЕР_1 , дислокованої за адресою: АДРЕСА_2 , та продовжити виконання обов`язків за посадою.
Проте, він усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу командира, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від військової служби без поважних причин, вчинив нез`явлення вчасно на службу з відпустки, проводивши час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 10 годин 00 хвилин 17 червня 2016 року.
17 червня 2016 року близько 10 годин 00 хвилин він самостійно з`явився до військової прокуратури Одеського гарнізону, заявив про себе та вчинений ним злочин. У вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченорго ч. 3 ст. 407 КК України, доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані як нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць.
Крім того судом враховується при визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується позитивно, вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні та активне сприяння розкриттю злочину .
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, вину у вчиненому злочині визнав та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, до кримінальної відповідальності притягується вперше. Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який позитивно характеризується за місцем служби, суд дійшов висновку, про призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 407 КК України без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.
До обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались засоби забезпечення кримінального провадження.
Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Обвинуваченого ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України - звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі ст.76 ч.1 п.п. 2, 3, 4 КК України - зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1