Дата документу Справа № 321/1624/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/641/16
Єдиний унікальний № 321/1624/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 121 ч. 1 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000451, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_8 (з урахуванням доповнень) та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на вирок Михайлівського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2016 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Згурівського району Київської області, громадянина України, не одруженого, маючого 5 класів освіти, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який не має визначеного місця проживання, раніше не судимого;
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.
Запобіжний захід тримання під вартою. Строк відбування обчислюється з 26 серпня 2014 року. ОСОБА_8 зараховано у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом судового рішення, 26 серпня 2014 року, приблизно о 15 год. 10 хв., знаходячись на території лісосмуги, що розташована поблизу автошляху «Харків Сімферополь» та межує з ґрунтовою дорогою, яка веде в бік с. Братське Михайлівського району Запорізької області, ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_9 , діючи з умислом направленим на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс ножем три удари в бік тулуба останнього, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого поранення правої половини грудної клітини на рівні третього ребра по передній пахвовій лінії, з накопиченням крові та повітря в правій плевральній порожнині, без пошкодження внутрішніх органів, що кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння; рани в області лівого передпліччя, синця в області лівого плеча та ліктьового суглоба, що в сукупності кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; рани в проекції правого плечового суглобу, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

В апеляційних скаргах:
- прокурор у кримінальному провадженні посилається на незаконність вироку через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. При цьому зазначає, що призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд не врахував в достатній мірі, що останній скоїв тяжкий злочин, не дивлячись на наявність прямих доказів, які викривають його у вчиненні злочину, свою провину не визнав, є антисоціальною особою, веде бродяжницький спосіб життя, суспільно-корисною працею не займається, зловживав своїми процесуальними правами під час судового розгляду, не вибачився перед потерпілим та не покаявся у вчиненому. Крім того, не врахував суд і те, що попереднім вироком ОСОБА_8 було призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, який в подальшому було скасовано судом апеляційної інстанції через процесуальні порушення, а не з підставі невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, а тому з огляду на вказані обставини безпідставно призначив обвинуваченому покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.
На підставі викладеного, просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі;
- захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 вважаючи вирок незаконним через ухвалення його з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права зазначає, що суд не надав уваги показанням останнього щодо непричетності до інкримінованого кримінального правопорушення, безпідставно послався на висновок експерта № 854 від 25.09.2014 року, який є недопустимим доказом, необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання обвинуваченого про огляд його речей, які визнані речовими доказами у справі та допит свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і експерта.
З огляду на вказане просить вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції;
- обвинувачений ОСОБА_8 (з урахуванням доповнень) посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення через однобічність і необ`єктивність судового розгляду, непричетність до вчиненого кримінального правопорушення, і між тим неправильну кваліфікацію його дій зазначає, що суд не надав належної оцінки:
- даним про відсутність його на місці злочину на час вчинення його о 15.10 год., оскільки о 17.00 год. його було затримано;
- відсутності в матеріалах справи відомостей про вилучення у нього велосипеду, про наявність якого вказували свідки;
- проведенню впізнання по фотознімкам 27.08.2014 року з істотними порушеннями КПК, оскільки для впізнання були надані фотознімки, один з яких (його) відрізнялась з поміж інших своїми особистими характеристиками (на той час у нього були вуса);
- показанням потерпілого ОСОБА_9 наданим під час досудового розслідування 27.08.2014 року, згідно до яких останній не міг впізнати особу, що спричинила йому тілесні ушкодження, а також неправдивим показанням останнього в судовому засіданні, зокрема в частині кількості ножів вилучених у обвинуваченого та їх характеристик;
- висновкам експертів: № 594 від 26.09.2014 року (щодо не встановлення статевої приналежності крові), № 854 від 25.09.2014 року (відсутності на ножі під № 3 групи крові потерпілого, а у обвинуваченого тілесних ушкоджень з зовнішньою кровотечею), № 855 від 24.09.2014 року (відсутності на фрагментах землі та поверхні асфальту крові потерпілого), № 404 від 26.09.2014 року (різниці між ножами (№ 3) наданими на експертизу та вилученими і оглянутими слідчим, не встановленню факту нанесення цим ножем (№ 3) тілесних ушкоджень потерпілому).
Крім того, не допитав у справі усіх свідків, експерта, який проводив експертизу № 854 від 25.09.2014 року та неправильно кваліфікував його дії, враховуючи, що потерпілому були спричинені тілесні ушкодження, які потягли за собою розлад здоров`я не більше 21 дня. Тому просить вирок скасувати та призначити новий розгляд.
Крім того, подав клопотання про виклик та допит в судовому засіданні свідків та експерта.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; прокурора, захисника та обвинуваченого, зокрема в останньому слові, які підтримали свої апеляційні скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_8 (з урахуванням доповнень), захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , кваліфікації дій обвинуваченого і обрання покарання, яке є достатнім для виправлення винного ґрунтуються на повному і всебічному дослідженні наданих суду доказів, їх аналізі і правильній оцінці, внаслідок чого вирок відповідає вимогам закону і є справедливим.
Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив надані докази, на підставі чого дійшов правильного висновку про фактичні обставини події, які навів у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним. Так, потерпілий ОСОБА_9 суду показав, що 26.08.2014 року він, проїжджаючи повз лісосмугу біля ґрунтової дороги, що веде в с. Братське, побачив дим від вогнища, підійшовши до багаття, побачив брудного і неохайного чоловіка, яким в подальшому виявився ОСОБА_8 . Потерпілий зробив зауваження про небезпечність вогню, оскільки може статися пожежа, пригрозив викликом міліції і зробив вигляд, що телефонує, почав заливати багаття водою з якоїсь пляшки, на що ОСОБА_12 замахнувся на нього ножем, удар прийшовся у ліву руку. Відходячи назад, потерпілий перечепився і впав, ОСОБА_8 накинувся на нього і завдав ножем удари в плече і груди, захищаючись Кобизь відштовхнув нападаючого ногами, піднявся і побіг на трасу, а ОСОБА_8 підійшов до велосипеду. Вибігши на трасу, потерпілий зупинив машину, водій якої надав йому допомогу і викликав міліцію і швидку допомогу. Згодом приїхав дільничний інспектор, якому потерпілий розповів про напад, в цей час ОСОБА_8 з лісосмуги викотив велосипед і його затримали працівники міліції.
Свідок ОСОБА_13 показав суду, що в 2014 році він працював дільничним інспектором Михайлівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, в серпні надійшов виклик про спричинення тілесних ушкоджень на трасі «Харків-Сімферополь», приїхавши на місце пригоди, він побачив потерпілого ОСОБА_9 , який був весь закривавлений. Він розповів, що ушкодження йому завдав чоловік, який палив багаття в лісосмузі. Коли з лісосмуги вийшов чоловік у брудному одязі, потерпілий вказав на нього і повідомив,що саме він завдав йому тілесні ушкодження. ОСОБА_14 намагався затримати ОСОБА_8 , але той поводився дуже агресивно, він був затриманий працівниками міліції, які під`їхали. Був проведений огляд місця події, в ході якого вилучені три ножі, що знаходились на велосипеді.
Факт наявності у потерпілого ОСОБА_9 тілесних ушкоджень грудної клітини і лівого ліктьового суглобу підтверджений показами свідка ОСОБА_15 і довідкою ТМО Михайлівського району. Відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 3960 від 08.10.2014 року проникаюче поранення правої половини грудної клітини на рівні третього ребра у ОСОБА_9 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя. Рана в області передпліччя, синець в області лівого плеча і ліктьового суглоба в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
Під час огляду місця події в лісосмузі виявлені залишки багаття і пляма бурого кольору, фрагменти ґрунту з нашаруванням речовини бурого кольору вилучені. З сумки, що лежала на рамі велосипеду вилучені три кухонні ножі.
Згідно з висновками експерта № 594 від 26.08.2014 року, на одному із ножів, вилучених під час огляду місця події (об`єкт № 3), знайдена кров людини, яка відповідає ознакам крові потерпілого ОСОБА_9 .
Згідно з висновками експерта № 854 від 25.09.2014 року на рукоятці ножа (об`єкт № 3) встановлена наявність поту, який відповідає ознакам, характерним для ОСОБА_8 .
Висновками експерта № 855 від 24.09.2014 року в слідах ґрунту, вилучених з місця події, встановлена кров людини, що могла походити від потерпілого ОСОБА_9 .
Згідно з висновком експерта № 404 від 26.09.2014 року, не виключається можливість заподіяння пошкоджень у ОСОБА_9 ножем, наданим на експертизу.
Дослідивши зазначені докази, суд першої інстанції дав належну оцінку, як кожному з цих доказів, такі їх сукупності, дійшовши висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого злочину. Окрім того, суд належним чином проаналізував і доводи захисту щодо суперечності і неузгодженості доказів обвинувачення, зазначивши, що покази потерпілого, свідків, а також доказове значення експертиз повністю спростовують позицію захисту і усувають будь-які сумніви у доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 .
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність його на місці події суперечить сукупності досліджених доказів, оскільки потерпілий ОСОБА_16 і свідок ОСОБА_14 вказали на обставини, за яких був затриманий ОСОБА_8 , а протокол затримання особи (т.1 а.с. 131), хоча і складений о 17 годині, але має посилання на те, що на нього безпосередньо вказав потерпілий після скоєння злочину о 15.30 год.
Так само колегія суддів не вбачає будь-яких порушень вимог процесуального закону в частині відсутності даних про вилучення велосипеду, оскільки такий факт не впливає на доведеність винуватості ОСОБА_8 .
Колегія суддів також зазначає, що піддаючи сумніву висновки експертиз, обвинувачений посилається на окремі фрази у висновках експертів, які мають підпорядковане значення і не відповідають дійсному значенню зазначених досліджень. Так, не встановлення статевої належності крові не має відношення до ножа, яким завдані ушкодження, проте на ножі (об`єкт № 3), яким ці ушкодження завдані знайдені сліди крові ОСОБА_9 , про що суд належним чином зазначив у вироку.
Колегія суддів також не має підстав піддавати сумніву покази потерпілого, дані в судовому засіданні, оскільки вони повністю узгоджуються з іншими доказами.
Суд апеляційної інстанції не вбачає будь-яких порушень вимог процесуального закону під час розгляду провадження і зазначає про те, що суд першої інстанції надав повні і всебічні аргументи щодо безпідставності доводів захисту.
В той же час, колегія суддів погоджується з доводами ОСОБА_8 і його захисника про недопустимість такого доказу, як пред`явлення для впізнання особи за фотознімками. Суд апеляційної інстанції вважає, що відсутність саме цього доказу не впливає на доказове значення сукупності доказів, які покладені судом в обґрунтування вироку, суд першої інстанції у вироку правильно вказав на те, що потерпілий ОСОБА_9 впевнено впізнавав ОСОБА_8 і в день події, яка досліджувалась, і після того, що не викликало необхідності у виконанні впізнання саме за фотознімками.
Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ст. 121 ч. 1 КК України як умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції прийняв до уваги ступінь тяжкості скоєного ним злочину, дані що характеризують особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання. На думку суду апеляційної інстанції, покарання, призначене ОСОБА_8 не суперечить вимогам закону і є необхідним і достатнім для його виправлення. Колегія суддів не вбачає достатніх підстав для призначення більш суворого покарання, як просить прокурор. Колегія суддів вважає, що всі доводи, на які посилається в апеляції прокурор є ознаками диспозиції статті обвинувачення, які не можуть застосовуватись в якості обставин, що обтяжують покарання.
Водночас суд апеляційної інстанції застосовує до ОСОБА_8 положення ст. 72 ч. 5 КК України, відповідно до яких зарахування попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, по якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_8 (з урахуванням доповнень) та в інтересах останнього захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Михайлівського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2016 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.
Відповідно до вимог ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 термін попереднього ув`язнення з 26.08.2014 року по 16.06.2016 року включно, з розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4