Справа № 521/1834/16-к
Пр-ня по справі № 1кп/521/387/16
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3

захисник - ОСОБА_4

потерпілий - ОСОБА_5

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Одеси; не працюючого; не одруженого; що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого: вироком Приморського районного суду від 19.06.2015 року за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням терміном 2 роки

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, в період часу з 25 вересня 2015 року по 03 жовтня 2015 року, діючи з прямим умислом направленим на заволодіння чужим майном знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 таємно викрав майно ОСОБА_5 , на загальну суму 672 гривні 13 копійок.

У судовому засіданні обвинувачений свою провину визнав повністю та пояснив, що перебуваючи у скрутному становище в зв`язку з відсутністю роботи він викрав майно ОСОБА_5 , яке знаходилося на подвір`ї за місцем його мешкання та продав його. В подальшому він відшкодував потерпілому шкоду та примирився з ним. У скоєному каявся.

З урахуванням думки учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням документів, які необхідні для вирішення питань, передбачених ст. 374 КПК України (матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, визначають долю викраденого майна та свідчать про обрання запобіжного заходу). При цьому судом з`ясовано правильність розуміння сторонами обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, а саме:

- допитував в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив що він звернувся до органів поліції для того, щоб знайшли його викрадені речі. Співробітники поліції спитали у ОСОБА_6 чи він скоїв крадіжку, на що він признався у скоєному. До обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 відшкодував йому вартість вкраденого майна, а блок живлення комп`ютера повернув у не робочому стані. На даний час він примирився з обвинуваченим.

- досліджував надані стороною обвинувачення докази: вимогу та копію вироку, згідно яких обвинувачений раніше судимий: вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 05.03.2014 року за скоєння злочину, передбаченого ст. 15 та ч.1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень та вироком Приморського районного суду від 19.06.2015 року за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням терміном 2 роки; довідку, згідно якої обвинувачений не перебуває на обліку в КУ «ООМЦПЗ»; зберігальну розписку, згідно якої блок живлення комп`ютера повернуто потерпілому; копію ухвали про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою від 25.01.2016 року.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно ч.1 ст. 337 КПК України суд не зазначає обставин, які обтяжують покарання.

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості; особу винного, а саме те, що він раніше судимий та вчинив злочин протягом іспитового строку за іншим вироком; його вік - 28 років та соціальне положення не працює та не одружений; характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, які встановлені в ходу судового розгляду справи та викладені вище; а також наявність обставин що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжує покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі, що виправлення ОСОБА_6 не можливо без відбування покарання та не знаходить підстав для застосування вимог ст. 69 КК України.

З урахуванням призначеного покарання суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вважає за необхідне речові докази за провадженням вважати повернутим власнику.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 71 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2015 року за ч.2 ст. 185 КК України два роки та шість місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня оголошення вироку.

Об`єкти злочину вважати повернутими законному володільцю.

Зарахувати в порядку ч.5 ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_6 строк, протягом якого він був тимчасово залишений в місцях попереднього ув`язнення, яке було застосовано до нього в межах кримінального провадження, в період з 25 січня 2016 року по 22 березня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний заход у вигляді тримання під вартою вважати продовженим до набрання чинності вироку суду.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору та потерпілій особі.

Головуючий суддя: ОСОБА_1