№ 1-3/11
П О С Т А Н О В А

21 вересня 2011 р. с-ще Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Горулька О.М.,

при секретарі Гудзенко С.В.

з участю: прокурорів - Лукяненка К.В.,

ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

потерпілих - ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

представника потерпілих ОСОБА_7,

захисника - ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Решетилівка справу про обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Підсудні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 органами досудового слідства обвинувачуються в тому, що вони 29 березня 2010 року близько 19 години, знаходячись біля офісу СФГ С.Г.М., розташованого в с. Шилівка Решетилівського району Полтавської області, отримали від свого двоюрідного брата ОСОБА_11 повідомлення по мобільному телефону про виникнення конфлікту, на автомобілі НОМЕР_1 приїхали до магазину Вікторія, розташованого за адресою: вул. Леніна, 15 в с. Шилівка Решетилівського району Полтавської області. Зупинивши автомобіль, підсудний ОСОБА_9 взяв із салону автомобіля належний йому пістолет травматичної дії калібру 9мм Форт-12Р, призначений для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями несмертельної дії, вийшов з автомобіля і умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, безпричинно здійснив прицільний постріл в напрямку голови потерпілого ОСОБА_4, після чого звалив потерпілого ОСОБА_4 на землю, завдав останньому декілька ударів в область обличчя та тулубу, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_4 було спричинено легкі тілесні ушкодження та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Після цього підсудний ОСОБА_10 взяв із сумки належний йому пістолет травматичної дії калібру 9мм Форт-12Р, призначений для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями несмертельної дії, вийшов з автомобіля і умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, безпричинно здійснив не менше пяти прицільних пострілів у напрямку потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5, внаслідок чого потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було спричинено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Дії підсудних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 органами досудового слідства кваліфіковано за ст. 296 ч.2 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, скоєне групою осіб.

У ході судового розгляду справи потерпілим ОСОБА_6 заявлене клопотання про направлення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства та для додаткового притягнення підсудних до кримінальної відповідальності за ст.ст. 121 ч. 1, 122 КК України.

Заслухавши думку прокурора, який заперечує проти задоволення клопотання, потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які клопотання підтримали, підсудних ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8, які при вирішенні цього питання покладаються на розсуд суду, суд находить, що зазначене вище клопотання потерпілого ОСОБА_6 підлягає задоволенню з таких підстав:

За змістом ст.281 КПК України та відповідно до вимог п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 року Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення справ на додаткове розслідування, неповним визнається досудове слідство, коли під час його провадження всупереч вимогам ст.22, ст.64 КПК України не були досліджені або були досліджені поверхово чи однобічно обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, в ході проведення досудового слідства в даній кримінальній справі було призначено і проведено ряд судово-медичних експертиз. За висновком експерта № 844 від 04.06..2010 року (т.2 а.с. 96-99) та додатковим висновком експерта № 1109 від 05.07.2010 року (т.2 а.с. 106-107) тілесні ушкодження, спричинені потерпілому ОСОБА_6, кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

При цьому при вирішенні питання про кваліфікацію спричинених потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень за ступінню тяжкості експертом не було враховано наслідки поранення грудної клітини зліва у виді ексудативного перикардиту, посттравматичного ґенезу, гострий перебіг середнього ступеню вираженості, перикардіального випоту, СН2 А ф.к.3, діастолічного варіанту СН2 а ф.к.3, артеріальної гіпертензії та наслідки поранення мяких тканин обличчя зліва.

Незважаючи на фактичну невизначеність ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому ОСОБА_6, що має вирішальне значення для правильної кваліфікації дій підсудних, досудовим слідством зазначені вище питання залишилися не дослідженими, а кримінальна справа була направлена до суду на розгляд.

В ході судового слідства постановою Решетилівського районного суду від 23 лютого 2011 року було призначено комісійну судово-медичну експертизу, на вирішення якої, серед інших, були поставлені і питання, що не знайшли відповіді на досудовому слідстві (т.3 а.с 128-129).

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 82 від 18.05.2011 року (т.3 а.с. 153-170) у потерпілого ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження:

а) рана мяких тканин грудної клітки зліва, забій серця з розвитком ексудативного перикардиту, які можуть бути оцінені лише у своїй сукупності як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості;

б) рана мяких тканин обличчя зліва, яка відноситься до легких тілесних ушкоджено, що спричинили короткочасний розлад здоровя. На момент проведення експертизи рана загоїлася, набула вигляд шраму, який з часом поблідніє, стане мякшим та менш помітним, але самостійно, без хірургічного втручання повністю не зникне, тобто є невиправним та при умові, що у суді шрам буде визнаним таким, що знівечує обличчя, може кваліфікуватися як тяжке тілесне ушкодження;

в) садно шкіри правого стегна, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Дані тілесні ушкодження утворилися внаслідок дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути і гумові кулі при пострілі із зброї травматичної дії, що відповідає давності та обставинам, на які вказує потерпілий.

. Таким чином судом встановлено, що в даному випадку мають місце наслідки інкримінованих підсудним хуліганських дій, які не охоплюються статтею 296 КК України і за своїми ознаками та ступенем тяжкості суттєво відрізняються від хуліганства і потребують додаткової кваліфікації за сукупністю злочинів за статтями 296 і 122 КК України, а за певних умов і додатково за ст. 121 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 111 КПК України досудове слідство провадиться в усіх справах, за винятком справ про злочини, зазначені у частині 1 статті 27 і статті 425 цього Кодексу, по яких досудове слідство провадиться у випадках, коли злочин вчинено неповнолітнім чи особою, яка через свої фізичні або психічні вади не може сама здійснювати своє право на захист, а також коли це визнає за необхідне прокурор або суд.

Разом з тим кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ст. 122 КК України, не порушена, досудове слідство в ній не проводилося.

Стосовно вирішення питання про наявність (чи відсутність) в діях підсудного ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого статтею 121 КК України, за ознаками непоправного знівечення обличчя потерпілого ОСОБА_6, суд виходить з того, що питання визнання знівечення обличчя лежить виключно в правовій оцінці зовнішнього вигляду потерпілого на момент судового розгляду, виходячи із загальноприйнятих уявлень про вигляд людини, і наявність такого знівечення встановлюється слідчим і судом. Як і в першому випадку для вирішення питання про наявність чи відсутність в діях підсудного ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого ст. 121 КК України, і врахування цих наслідків при оцінці інкримінованих підсудному хуліганських дій, суд повинен мати на увазі правову позицію органу досудового слідства з цього питання. Одначе досудовим слідством стосовно зазначених вище обставин не винесено жодного судження (ні відмовлено в порушенні кримінальної справи, ні порушено кримінальну справу).

Діючим кримінально-процесуальним законодавством не передбачене право прокурора в суді на стадії судового розгляду кримінальної справи вирішувати питання про порушення кримінальної справи та предявлення підсудному обвинувачення у вчиненні злочину, стосовно якого не проводилося досудове слідство, а також предявлення підсудному обвинувачення без порушення кримінальної справи за винятком зміни обвинувачення та застосування кримінального закону, який передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин.

Згідно ч. 2 ст. 277 КПК України зміна обвинувачення під час судового розгляду справи не допускається, якщо цим буде порушено правило обовязковості проведення досудового слідства. У цьому випадку за наявності до того підстав прокурор заявляє клопотання про повернення справи на додаткове розслідування.

Згідно абзацу другого п.2 Постанови № 10 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року Про судову практику у справах про хуліганствоповернення справи на додаткове розслідування з метою перекваліфікації дій обвинуваченого на частину ст. 296 Кримінального кодексу України (далі КК), яка передбачає відповідальність за більш тяжкий злочин, інкримінування обвинуваченому нових кваліфікуючих ознак хуліганства, збільшення обсягу обвинувачення можливе лише за клопотанням прокурора, потерпілого чи його представника за умови, що ці недоліки досудового слідства не можуть бути виправлені шляхом зміни прокурором обвинувачення в суді.

З урахуванням зазначеного вище суд приходить до висновку, що органами досудового слідства під час досудового слідства належним чином не виконані вимоги, що випливають з вимог ч. 1 ст. 22 КПК України, наявні у справі докази не забезпечують надійне, повне та достовірне встановлення всіх обставин, що входять до предмету доказування, та свідчать про неповноту та неправильність досудового слідства, яка не може бути усунута в судовому засіданні.

У ході додаткового розслідування кримінальної справи органам досудового слідства необхідно виконати комплекс слідчих дій для встановлення всіх обставин, зазначених у мотивувальній частині даної постанови, виходячи з правил обовязковості проведення досудового слідства, та інших заходів у разі їх необхідності і за результатами раніше проведеного та додаткового досудового слідства дати юридичну оцінку діям фігурантів даної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 281 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання потерпілого ОСОБА_6 - задовольнити.

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України - направити прокурору Полтавської області для організації додаткового розслідування з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства.

Міру запобіжного заходу підсудним ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити попередню підписку про невиїзд.

Постанова може бути оскаржена протягом семи діб з дня її винесення до Апеляційного суду Полтавської області через Решетилівський районний суд.

Головуючий:

21.09.2011