Справа № 591/6083/16-к
Провадження № 1-кс/591/3186/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року м. Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника володільця майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Сумської області ОСОБА_3 про поновлення строку звернення з клопотанням та арешт майна, а саме контейнерів,

в с т а н о в и в:

16 листопада 2016 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000093 від 09.11.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, яке мотивував тим, що на підставі ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми 13.11.2016 проведено обшук у контейнерах MSKU1924853, MSKU0126139, MSKU8373881, PONU8015532, MSKU1865576, TCNU8771571, TRIU5426645, INKU6700240, TCLU1742928, які перебували на території митного посту «Столичний» Київської митниці ДФС за адресою м. Київ, вул. Новопирогівська, 58 , у ході якого виявлено та вилучено зазначені контейнери з товарно-матеріальними цінностями. В подальшому вилучені контейнери з ТМЦ були розміщені на території ТОВ «Автопорт-Сервіс» у м. Суми, вул. Воровського, 35 та станом на час звернення з зазначеним клопотанням не оглянуті, не встановлено який товар в них перебуває. У зв`язку з тим, що вище вказані контейнери не були зазначені в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку та їх було вилучено вони являються тимчасово вилученим майном. Посилаючись на ст. 170 КПК України просить накласти арешт на контейнери MSKU1924853, MSKU0126139, MSKU8373881, PONU8015532, MSKU1865576, TCNU8771571, TRIU5426645, INKU6700240, TCLU1742928 так як це необхідно для позбавлення будь-яких осіб можливості знищення, втрати або пошкодження, настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Крім того в клопотанні зазначає, що строк звернення з клопотанням про накладення арешту був пропущений у зв`язку з передорученням здійснення досудового розслідування іншому органу, а тому просив врахувати вказані причини, як поважні та поновити строки звернення сторони обвинувачення з клопотанням про накладення арешту на вказане майно.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених в ньому.

Представник володільця майна заперечив проти вказаного клопотання, пояснив що дійсно вилучені контейнери та майно належать ТОВ «Торгест», вважає що все вилучене під час обшуку майно не має ніякого відношення до предмету розслідування у кримінальному провадженні, оскільки відповідно до витягу з ЄРДР предметом розслідування є операції по імпорту товару від компанії нерезидента «Hangzou Tigao Trading CO., LTD» (КНР), тоді як все вилучене майно надійшло від зовсім інших компаній. Також зазначає, що слідчим не надано жодних доказів того, що взагалі службові особи ТОВ «Торгест» вчинили будь-який злочин, безпідставне вилучення майна ТОВ «Торгест» призводить до порушення прав останнього. Просить врахувати, що процедура розмитнення товару, на який слідчий просить накласти арешт, так і не була завершена, перевірка відповідними органами щодо сплати митних платежів не проводилася.

Слідчий суддя, заслухавши слідчого та представника володільця майна, вивчивши матеріали справи вважає, що клопотання про арешт майна не підлягає задоволенню в зв`язку з наступним.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ прокуратури Сумської області знаходиться кримінальне провадження № 0000093 від 09.11.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України КК України зокрема за фактом того, що впродовж 2016 року службові особи ТОВ «Торгест» за участю підприємств-експедиторів ПП «Феліче» та ТОВ «Ісіда Шіппінг» при здійсненні імпорту товару від компанії нерезидента «Hangzou Tigao Trading CO., LTD» (КНР) вносили завідомо неправдиві відомості до вантажно-митних декларацій та рахунків-фактур щодо виду, кількості та вартості імпортованого товару та надавали ці документи до митних органів України, в результаті чого при розмитненні товарів занижувались суми митних платежів, які підлягали сплаті до бюджету.

В ході досудового розслідування слідчим отримано ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.11.2016 (а.с. 14-15), згідно якої надано дозвіл на проведення обшуку у контейнерах MSKU1924853, MSKU0126139, MSKU8373881, PONU8015532, MSKU1865576, TCNU8771571, TRIU5426645, INKU6700240, TCLU1742928, які перебували на території митного посту «Столичний» Київської митниці ДФС за адресою м. Київ, вул. Новопирогівська, 58 з метою виявлення і вилучення тканини, що імпортувалась підприємством ТОВ «Торгест» від компанії нерезидента «Hangzou Tigao Trading CO., LTD» (КНР) протягом 2016 року на митну територію України.

13.11.2016 на підставі зазначеної ухвали слідчого судді проведено обшук у контейнерах MSKU1924853, MSKU0126139, MSKU8373881, PONU8015532, MSKU1865576, TCNU8771571, TRIU5426645, INKU6700240, TCLU1742928, які перебували на території митного посту «Столичний» Київської митниці ДФС за адресою м. Київ, вул. Новопирогівська, 58 , у ході якого виявлено та вилучено зазначені контейнери з товарно-матеріальними цінностями (а.с. 16-18).

Дозвіл на вилучення котейнерів згідно ухвали слідчого судді не надавався, а тому слідчим вірно в клопотанні зазначено, що вилучені під час обшуку контейнери є тимчасово вилученим майном згідно ч.7 ст. 236 КПК України.

Слідчим належним чином обгрунтовано те, що строк звернення до суду був пропущений з поважних причин, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

В обгрунтування того, що взагалі злочин був вчинений, слідчим надано лише копію повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (а.с.8-10) та копію листа службової особи ДФС у Сумській області про вчинення злочину (а.с.11-13), які не є доказами в розумінні ст.ст. 84, 86 КПК України.

Ні актів перевірок компетентних органів, ні митних декларацій, ні копій первинних документів чи протоколів допиту свідків слідчому судді не надано. Не надано також ніяких доказів відносно того, що вилучене майно було імпортоване від компанії нерезидента «Hangzou Tigao Trading CO., LTD» (КНР), як про це зазначено у витягу ЄРДР.

В той же час в судовому засіданні представником володільця майна надані копії документів на підтвердження того, що вилучене майно надійшло від зовсім інших компаній, а не «Hangzou Tigao Trading CO., LTD» (КНР) (а.с.37-77).

Ні до клопотання ні в судовому засіданні слідчим не надано жодних доказів на обгрунтування існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212 ч.2 КК України, службовими особами ТОВ «Торгест».

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України, на яку посилається слідчий в клопотанні, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Фактично в обгрунтування необхідності накладення арешту на вилучені контейнери слідчий зазначає, що вони можуть бути доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна зокрема допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

В ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зокрема зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною 2 ст. 173 КПК України зокрема передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Однак всупереч зазначеним нормам слідчим не доведено, що майно, про яке ідеться в клопотанні, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, в клопотанні не обгрунтовано належним чином підстави і мета для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, не надано документів, які підтверджують право власності на зазначене майно.

Враховуючи викладене, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для ТОВ «Торгест», клопотання слідчого не підлягає задоволенню, так як слідчим в судовому засіданні не доведено, що вилужені під час обшуку предмети можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, не було дотримано вимоги ст.ст. 98, 170, 171 та 173 КПК України, не доведено, що відповідно до ст. 132 КПК України потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Поновити старшому слідчому СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Сумської області ОСОБА_3 строк для звернення з клопотанням про арешт майна.

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Сумської області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити за необгрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1