АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
_______________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою суду залишено без задоволення клопотання начальника відділу СУ ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з вищою освітою, працюючого головним редактором газети «Спільна Справа», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 296 КК України.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав на те, що хоча і прокурором доведено наявність обставин, передбачених п.1 ч.1 ст. 194 КПК України, однак не надано доказів існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Не погодившись з рішенням суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В доводах апеляційної скарги прокурор зазначає про те, що судом під час розгляду клопотання не взято до уваги, що серед доказів вчинення кримінального правопорушення, на підставі яких йому повідомлено про підозру є показання свідків - очевидців хуліганських дій, з протоколами допиту яких ОСОБА_7 ознайомлений, що свідчить про можливість здійснювати незаконний вплив на свідків, на наявність зазначеного ризику вказує і не визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення.

На думку прокурора, слідчим суддею при постановлені ухвали належним чином не враховано тяжкість покарання, розмір матеріальної шкоди заподіяної потерпілому, не оцінено в сукупності всі обставини кримінального провадження, що є підставами для скасування такого рішення.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням начальника відділу ГУ Національної поліції в Київській області, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів наданих в суд, слідчим управлінням ГУ Національної поліції в Київській області здійснюється розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000150 від 01 березня 2014 року, за ознаками кримінального, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 296 КК України, розпочатого СВ Іванківського РВ ГУ МВС України в Київській області.

17 серпня 2014 року СВ Іванківського РВ ГУ МВС України в Київській області складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 296 КК України.

22 серпня 2014 року підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в розшук.

02 вересня 2014 року ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 296 КК України.

03 вересня 2014 року слідчим суддею Іванківського районного суду Київської області було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_7

01 жовтня 2014 року Іванківською міжрайонною прокуратурою Київської області кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрито на підставі п.3 ч.3 ст. 284 КПК України.

18 листопада 2015 року прокурором Київської області подальше розслідування даного кримінального провадження доручено СУ ГУ НП в Київській області.

12 лютого 2016 року прокуратурою Київської області постанову Іванівської міжрайонної прокуратури Київської області від 01 жовтня 204 року про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 скасовано.

Цього ж дня начальник відділу СУ ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

15 лютого 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва відмовив у задоволенні клопотання начальника відділу СУ ГУ Національної поліції в Київській області.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 2 даної статті передбачено обов`язок слідчого судді постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх вищеназваних обставин.

За результатами апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, слідчим суддею зазначені вимоги кримінального процесуального закону належно дотримані.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя послався на те, що клопотання слідчого не містило достатньо вагомих підстав необхідності застосування будь-якого запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджуються з таким рішенням слідчого судді та вважає, що прокурор не зміг довести суду обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного ОСОБА_7 на свободу та свідчили б про можливість застосування до нього іншого запобіжного заходу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що підозра у даному кримінальному проваджені жодній іншій особі не повідомлена, жодних слідчих дій з 2014 року по теперішній час не проводилося, ОСОБА_7 з`являється на першу вимогу до органів досудового розслідування та суду, після відмови у вересні 2014 року Іванківським районним судом Київської області у застосуванні до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, інших клопотань про застосування до останнього будь-якого запобіжного заходу до суду не надходили.

Наявність ризику, можливого впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, про який зазначено в апеляційній скарзі прокурора, не підтверджено конкретними даними.

Тяжкість злочину, на яку послався прокурор, хоча і є необхідною умовою для законності тримання особи під вартою, але наявність цієї умови, без доведеності неможливості застосування альтеративних запобіжних заходів, є недостатнім обґрунтуванням необхідності втручання у право особи на свободу.

Таким чином є помилковими твердження прокурора про те, що слідчим суддею при постановлені ухвали належним чином не враховано тяжкість покарання, розмір матеріальної шкоди заподіяної потерпілому, не оцінено в сукупності всі обставини кримінального провадження.

Порушень норм КПК України, які могли б перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194, 309, 404, 405, 407, 418, 422, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року, якою залишено без задоволення клопотання начальника відділу СУ ГУ Національної поліції в київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

_________________ ___________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] Справа № 11-сс/796/651/2016 Категорія 183 КПК України
Слідчий суддя суду першої інст.: ОСОБА_9
Головуючий суддя в суді апел. інст.: ОСОБА_1