Номер провадження: 11-сс/785/797/16
Номер справи місцевого суду: 522/2996/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.06.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційними скаргами захисників - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.06.2016 року по кримінальному провадженню №00000062 від 16.02.2016 року, -

встановив:
Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_10 погодженого прокурором військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_6 , продовжено термін утримання під вартою до 30 липня 2016 року, відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тирасполь Республіки Молдова, громадянина України, з вищою освітою, старшого оперуповноваженого Іллічівського (Чорноморського) відділення поліції Овідіополського відділу поліції ГУ НП в Одеській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого до взяття під варту, за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.2 ст.146, ч.2 ст.365, ч.3 ст.371 КК України.

Як вбачається з представлених апеляційному суду матеріалів, 27.06.2016 року до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням звернувся слідчий військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_10 за погодженням з прокурором військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 до 30.07.2016 року, по кримінальному провадженню, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №00000062 від 16.02.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.2 ст.146, ч.2 ст.365, ч.3 ст.371 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.06.2016 року вказане клопотання слідчого задоволено, відносно підозрюваного ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою до 30.07.2016 року.

Мотивуючи прийняте рішення про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків, викладених в ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням того, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні середньої тяжкості та тяжких кримінальних правопорушень, досудове розслідування по кримінальному провадженню не закінчено, а продовження тримання під вартою підозрюваного є запобіганням спробам підозрюваного: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою. При цьому адвокат посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги недоведеність наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України та відсутність обґрунтованої підозри. Адвокат зазначає, що підозрюваний не має намірів переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищувати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних. Адвокат посилається на те, що підозрюваний проживає за місцем реєстрації в м. Чорноморськ (Іллічівськ), постійно прибував до слідчого та суду, не затримувався в порядку ст.ст. 207, 208 КПК України. Адвокат вказує на те, що клопотання слідчого подано не уповноваженою особою, оскільки кримінальне провадження не підслідне військовій прокуратурі Одеського гарнізону.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою та застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язків строком на 2 місяці передбачені ч.5 ст.194 КПК України. Адвокат посилається на те, що слідчий суддя районного суду не взяв до уваги те, що сторона обвинувачення не довела наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та наявність обґрунтованої підозри. Зазначає, що застосування до підозрюваногозапобіжного заходу у видідомашнього арешту, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Крім того, адвокат посилається на те, що клопотання про продовження строку тримання під вартою подано неналежним суб`єктом, оскільки кримінальне провадження не підслідне військовій прокуратурі Одеського гарнізону.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного ОСОБА_9 та його адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали в повному обсязі апеляційні скарги та просили їх задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг; вивчивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційних скарг; апеляційний суд до висновку про таке.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 16.02.2016 року до ЄРДР зареєстровано провадження №00000062за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.2 ст.146, ч.2 ст.365, ч.3 ст.371 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 з вересня 1994 року по листопад 2015 року проходив службу на різних посадах в територіальних підрозділах ГУМВС України в Одеській області, та на даний час є працівником правоохоронного органу.
ОСОБА_9 , вступивши на службу в органи поліції, відповідно до вимог статті 64 Закону України «Про національну поліцію», склав присягу на вірність Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.
Проте, незважаючи на це, останній вчинив тяжкі злочини за наступних обставин.
10 лютого 2016 року в смт. Олександрівка м. Іллічівська (Чорноморська) Одеської області невстановленими особами із застосуванням насилля було здійснено розбійний напад на громадянина ОСОБА_12 , внаслідок чого у останнього викрадено грошові кошти в сумі 17 000 доларів США. За даним фактом слідчим відділом Іллічівського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області розпочато та здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000164 від 11.02.2016 за ч.4 ст.187 КК України. Здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні доручено слідчому СВ Іллічівського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 .
З метою встановлення осіб, причетних до вчинення вказано злочину, ОСОБА_9 , викривлено розуміючи інтереси служби, спрямовані на штучне нарощування рівня розкриття злочинів, виходячи за межі наданих йому слідчим прав та повноважень, за попередньою змовою з особами, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження (далі - Особами) та іншими невстановленими оперативними працівниками поліції, реалізуючи завчасно розроблений злочинний план з розподілом ролей між співучасниками, 13 лютого 2016 року під приводом купівлі автомобіля марки «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного ОСОБА_14 , приблизно о 19 год. біля супермаркету «Віртус», по вул. Середньофонтанській, м. Одеса, ОСОБА_9 , діючи спільно за попередньою змовою групою осіб, з особами та іншими невстановленими працівниками вказаного підрозділу поліції, не маючи законних підстав для затримання особи, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, в інших особистих інтересах, які полягали в штучному нарощувані рівня розкриття злочинів, завідомо незаконно затримав без ухвали слідчого судді та наявності підстав, передбачених ч.2 ст.207 та ч.1 ст.208 КПК України, громадянина ОСОБА_14 та його цивільну дружину ОСОБА_15 , а саме, - застосувавши до останніх фізичну силу та спеціальний засіб наручники, проти їх волі змусив останніх прослідувати з ним та залишатися поряд у одному з службових приміщень Іллічівського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області у м. Іллічівськ (Чорноморськ) по вул. Хантадзе, 15.
При цьому, в порушення вимог ст.29 Конституції України ст.ст.207-213 КПК України, ОСОБА_9 та інші особи, з якими він діяв у групі, не повідомили громадянина ОСОБА_14 та його цивільну дружину ОСОБА_15 про підстави затримання та те у вчиненні якого злочину вони підозрюються, не роз`яснили право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти них. Не надали їм змогу повідомити про їх затримання та місце перебування інших осіб. Не склали протоколи про їх затримання та не доставили їх до органу досудового розслідування,а також, не повідомили про затримання орган (установу), уповноважену законом на надання безоплатної правової допомоги.
Надалі, ОСОБА_9 , діючи спільно за попередньою змовою групою осіб з особами та іншими невстановленими працівниками вказаного підрозділу поліції, 13 лютого 2016 року приблизно о 23:40 год., перебуваючи у м. Одесі по вул. Мала Арнаутська, не маючи законних підстав для затримання особи, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, в інших особистих інтересах, які полягали в штучному нарощувані рівня розкриття злочинів, завідомо незаконно затримав без ухвали слідчого судді та наявності підстав, передбачених ч.2 ст.207 та ч.1 ст.208 КПК України, громадянина ОСОБА_16 , на якого, як на найкращого друга свого чоловіка під примусом вказала ОСОБА_15 , а саме, застосувавши до останніх фізичну силу та спеціальний засіб наручники, проти його волі змусив останнього прослідувати з ним та залишатися поряд у одному з службових приміщень Іллічівського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області у м. Іллічівськ (Чорноморськ) по вул. Хантадзе, 15.
При цьому, в порушення вимог ст.29 Конституції України ст.ст.207-213 КПК України, ОСОБА_9 та інші особи, з якими він діяв у групі, не повідомили громадянина ОСОБА_16 про підстави затримання та те у вчиненні якого злочину він підозрюється, не роз`яснили право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього. Не надали йому змогу повідомити про його затримання та місце перебування інших осіб. Не склали протокол про його затримання та не доставили його до органу досудового розслідування. А також, не повідомили про затримання орган (установу), уповноважену законом на надання безоплатної правової допомоги.
Діючи з метою змусити ОСОБА_15 , яка перебуває на п`ятому місяці вагітності, до дій, що суперечать її волі, а саме визнання нею своєї причетності до вчиненого 10 лютого 2016 року в смт. Олександрівка м. Іллічівська (Чорноморська) Одеської області злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та отримання від неї відомостей про інших осіб, підозрюваних у вчиненні злочину, капітан поліції ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб з особами та іншими невстановленими працівниками поліції у період часу з 20.00 години 13 лютого 2016 року до 11.00 години 14 лютого 2016 року незаконно позбавивши її волі, утримували останню у службових приміщеннях Іллічівського ВП Овідіопольського ВП ГУ НП в Одеській області, розташованих в м. Іллічівську (Чорноморську) Одеської області по вул. Хантадзе, 15, при цьому брали її руками за горло, чим заподіяли їй фізичних страждань, застосували до останньої спеціальні засоби наручники, погрожували застосуванням зброї, а також вчиненням інших насильницьких дій у вигляді мордувань, тобто дій, пов`язаних з багаторазовим та тривалим спричиненням болю, які б, з їх слів, призвели до переривання її вагітності.
Приблизно об 11.00 годині 14 лютого 2016 року, ОСОБА_9 звільнив ОСОБА_15 , надавши можливість самостійно залишити приміщення відділення поліції.
Поряд з тим, діючи з метою змусити громадянина ОСОБА_17 та ОСОБА_16 до дій, що суперечать їх волі, а саме визнання ними своєї причетності до вчиненого 10 лютого 2016 року в смт. Олександрівка м. Іллічівська (Чорноморська) Одеської області злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та отримання від них відомостей про інших осіб, підозрюваних у вчиненні злочину, капітан поліції ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб з особами, та іншими невстановленими працівниками поліції у період часу з 19.00 години 13 лютого 2016 року до 16.00 години 17 лютого 2016 року, незаконно позбавивши волі ОСОБА_17 та з 23.40 години 13 лютого 2016 року до 23.50 години 15 лютого 2016 року ОСОБА_16 , а саме, усвідомлюючи, що потерпілі позбавлені права вільного пересування та вільного вибору місця свого знаходження, утримував останніх у службових приміщеннях Іллічівського ВП Овідіопольського ВП ГУ НП в Одеській області, розташованих в м. Іллічівську(Чорноморську) Одеської області по вул. Хантадзе, 15 та вул. Транспортній, 5, застосував до останніх спеціальні засоби наручники, погрожуючи застосуванням зброї, що супроводжувалося заподіянням їм фізичних страждань.
Так, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб з особами та іншими невстановленими працівниками поліції під час незаконного позбавлення волі заподіяв ОСОБА_17 та ОСОБА_16 сильний фізичний біль, шляхом нанесення останнім побоїв, мучення та інших насильницьких дій, які ображали їх особисту гідність та полягали у одяганні на потерпілих спеціальних засобів наручників та неодноразовому підвішуванні їх за наручники на дерев`яній поперечині між двома столами, аж до повної втрати останніми свідомості, а також багаторазовим та тривалим спричиненням болю через нанесення численних але незначних ударів руками та ногами по голові та тулубу. Окрім того, ОСОБА_9 з особами та іншими невстановленими працівниками поліції заподіяли потерпілим сильних фізичних страждань шляхом їх мучення, а саме тривалого позбавлення ОСОБА_17 та ОСОБА_16 їжі, пиття (або надання спеціально підігрітої води, для неможливості втамування спраги), можливості сходити до туалету.
15 лютого 2016 року близько 23.50 години, не досягнувши запланованої мети своїх дій, ОСОБА_9 , ОСОБА_18 та інші невстановлені працівники поліції припинили заподіяння фізичного болю, побоїв та інших насильницьких дій стосовно ОСОБА_16 , вивезли останнього на автомобілі до міста Одеси, де звільнили останнього, залишивши його в районі Селекційного інституту в місті Одесі.
17 лютого 2016 року близько 13.00 години, тобто приблизно через 90 годин після завідомо незаконного затримання, що свідчить про тривалий час позбавлення ОСОБА_17 волі, не досягнувши запланованої мети своїх дій, ОСОБА_9 , особи та інші невстановлені працівники поліції припинили заподіяння фізичного болю, побоїв та інших насильницьких дій стосовно ОСОБА_17 та передали його слідчому СВ Іллічівського ВП Овідіопольського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_13 .
01.03.2016 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.2 ст.146, ч.2 ст.365, ч.3 ст.371 КК України.

27.06.2016 року заступником військового прокурора Південного регіону України продовжено строк досудового розслідування до 5 місяців.

27.06.2016 року слідчий військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_10 за погодженням з прокурором військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 у межах досудового розслідування.

01.06.2016 року ухвалою слідчого судді продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_9 до 30 липня 2016 року.

Відповідно до вимог п.2 ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя не в повному обсязі врахував положення ст.199 КПК України, та прийняв рішення, яке не в повній мірі є обґрунтованим.

Порядок розгляду подання щодо продовження строку тримання особи під вартою передбачений ст.199 КПК України, а питання, які слідчий суддя повинен вирішити при розгляді клопотання щодо продовження строку тримання особи під вартою визначений змістом Глави 18 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

При цьому у відповідності до вимог ч.3 ст.199 КПК України повинні враховуватися дані, що заявлені ризики не зменшилися чи з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_9 , на даній стадії досудового розслідування, обґрунтовано підозрюється в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.2 ст.146, ч.2 ст.365, ч.3 ст.371КК України один з яких є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі терміном до 10 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.

При обґрунтуванні рішення про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги ст. 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.
Відповідно до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причинили тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.
У цьому контексті необхідно зазначити, що підхід Європейського суду з прав людини до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою впродовж досудового розслідування ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожненаступнеклопотання пропродовженнястрокутриманняпід вартою маємістити детальне обґрунтуванняризиків, щозалишаються,таїханалізяк підставиподальшоговтручанняуправоособинасвободу.

У справі «Гавула проти України» (2013р.) Європейський суд з прав людини висловив думку, що хоча спочатку взяття заявника під варту могло бути виправдано серйозністю висунутих проти нього обвинувачень, а також ймовірністю його втечі і перешкоджанні розслідуванню, «з плином певного часу суди зобов`язані були дати більш чіткі причини триваючого тримання під вартою», «в дійсності …вони неодноразово покладалися на ті ж самі підстави, без надання конкретних деталей і без аналізу того, чи були зміни у ситуації заявника».

У рішенні у справі «Самойлович проти України»(2013р.) Європейський суд з прав людини висловив позицію щодо обґрунтування тривалого попереднього ув`язнення заявника, який не мав судимостей в минулому і обвинувачувався у вчиненні одного епізоду пограбування: «у випадку особливої тривалості тримання під вартою заявника підстави для цього мали б бути виключно серйозними» і визнав недостатність підстав для виправдання утримання заявника під вартою.

Положення ст.199 КПК України та наведена практика Європейського суду з прав людини були залишені поза увагою слідчого судді. Суддя продовжив строк тримання підозрюваного ОСОБА_9 під вартою, незважаючи на те, що у клопотанні слідчий та під час судового розгляду прокурор, не навели обґрунтування того, що ризики, які існували на момент затримання підозрюваного, не зменшилися та існують на даний час, а послалися виключно на первісні підстави взяття підозрюваного під варту.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що слідчим та прокурором не доведено наявність обставин, передбачених п.3 ст.194 КПК України, які свідчать про недостатність застосування на даній стадії досудового розслідування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні слідчого.

В судовому засіданні апеляційного суду, прокурор не надав жодного доказу існування реальних ризиків, які б вказували на можливість підозрюваного ОСОБА_9 незаконно впливати на потерпілих та свідків, експертів та спеціалістів або в інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню, та які б унеможливлювали застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.Посилання прокурора на те, що підозрюваний може ухилитися від слідства також є непереконливими, оскільки прокурор не надав жодного доказу в обґрунтування наведеного ризику.

Прокурор, повідомив апеляційному суду, що по даному кримінальному провадженню проведені фактично всі слідчі та розшукові дії, а після отримання останнього висновку судової експертизи обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 буде переданий до суду.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ризики, які були заявлені органом досудового слідства при обранні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_9 , у урахуванням об`єму виконаних слідчих дій, якими зафіксовані майже всі обставини кримінального правопорушення, на даний час значно зменшилися.

Крім того, слід зазначити, що у даному кримінальному провадженні всі інші особи, які підозрюються у вчиненні злочинів у співучасті з підозрюваним ОСОБА_9 перебувають тривалий час під домашнім арештом, але матеріали справи не містять даних, що це потягло за собою будь-яких негативних наслідків для слідства.

Таким чином, наведені дані свідчать про те, що ухвала слідчого судді про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 не має належного обґрунтування доцільності продовження строків тримання під вартою в контексті обставин зазначеної кримінальної справи, як цього вимагає національне та міжнародне законодавство.

За таких підстав ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого, з підстав невмотивованості клопотання слідчого щодо обґрунтування наявності ризиків, які б могли бути підставами для подальшого втручання у право підозрюваного на свободу.

На переконання апеляційного суду, у даному кримінальному провадженні з урахуванням вищевикладеного існує незначний ступінь ризиків з боку підозрюваного перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, однак таким ризикам, може дієво запобігти інший запобіжний захід, який не є виключним за своєю суворістю.

Адекватним та ефективним механізмом у цій справі буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Враховуючи те, що підозрюваний має на утриманні батьків похилого віку, одних з яких є інвалідом 2 групи, на думку колегії суддів, домашній арешт має бути визначено на певний період доби, з метою надання можливості підозрюваному працювати і утримувати себе та своїх батьків.

Враховуючи те, що підозрюваний має постійне місце реєстрації та проживання у м. Чорноморську (Іллічівськ) разом з батьками, один з яких є інвалідом 2 групи, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки за місцем проведення досудового розслідування, в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про намір підозрюваного виїжджати за межі місця проживання або переховуватись від органів слідства, або будь-яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню, що на думку апеляційного суду свідчить про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого та застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж просив слідчий у клопотанні, а саме у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації та проживання, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених п.п.1,2,3,8,ч.5 ст.194 КПК України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.176, ч.6 ст.181, ч.6 ст.194 КПК України строк дії ухвали апеляційного суду Одеської області про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 у виді домашнього арештуобчислюється з моменту оголошення ухвали апеляційного суду, тобто з 10.06.2016 року, але не більше строку досудового розслідування по кримінальному провадженню №00000062.

Керуючись ст. 181, 194, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційні скарги захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.06.2016 року по кримінальному провадженню №00000062 від 16.02.2016 року, якою продовжений строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 до 30.07.2016 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_10 погодженого прокурором військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту по місцю реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , з забороною залишати житло в період часу з 21 години до 07 години наступного дня.

Підозрюваного ОСОБА_9 негайно звільнити з під варти в залі суду та зобов`язати його невідкладно прибути до місця свого проживання за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , та не залишати його в зазначений в ухвалі апеляційного суду період доби.

Підозрюваного ОСОБА_9 негайно звільнити з під варти в залі суду та зобов`язати його невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , та не залишати його в зазначений в ухвалі апеляційного суду період доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язки, передбачені п.п.1,2,3,4,8 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися із населеного пункту в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками по справі та у разі вимушеного спілкування, дотримуватися правил належної поведінки та спілкуватися з цими особами лише у присутності захисника та інших відповідальних осіб правоохоронного органу;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого), або інші документи, що дають право на виїзд з України;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_9 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.

Виконання ухвали та контроль за поведінкою підозрюваного покласти на слідчого в провадженні якого перебуває кримінальне провадження та керівника групи прокурорів по даному кримінальному провадженню.

Строк дії ухвали апеляційного суду обчислюється з моменту її проголошення та закінчується 30.07.2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4