Справа № 639/6487/16-к 1-кп/639/406/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2016 року м. Харків
Жовтневий районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, українець, не одружений, освіта середня, не працюючий, на підставі ст. 89 КК України не засуджений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, суд,
встановив:
ОСОБА_4 , 31 липня 2016 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, перебував біля дитячого майданчика, розташованого навпроти будівлі по вул. Володарського, 35-А в м. Харкові, де вживав пиво.
В цей час ОСОБА_4 помітив, як до власного автомобіля «Volkswgen», моделі «Transporter», д/н НОМЕР_1 , який був припаркований неподалік, підійшов раніше йому не відомий ОСОБА_5 , поклав до салону автомобіля сумку «Ground» з-під ноутбука і пішов.
Після того, як ОСОБА_5 пішов від автомобіля, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисних мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, використовуючи в якості знаряддя злочину наявну у нього пляшку з під пива, розбив нею вікно дверей автомобіля з боку водія, після чого таємно заволодів належним ОСОБА_5 майном, а саме: сумкою чорного кольору «Ground», вартістю 161 гривня, Біблією, видавництва «Російського біблійського товариства», вартістю 234 гривні, а всього майном потерпілого на загальну суму 395 гривень, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 8298 від 16 серпня 2016 року.
Після цього ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.
Дії ОСОБА_4 , кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
24 серпня 2016 року в м. Харкові між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 укладена угода про примирення, відповідно до якої ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсягу підозри в судовому провадженні. Сторони погодили покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 850 гривень.
В підготовчому судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 провину в обсягу підозри визнав повністю, просив суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену міру покарання.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні просив суд затвердити укладену угоду із підозрюваним.
Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення та просив призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходив з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема про затвердження угоди.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Згідно ч.4 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюваний ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Суд, переконавшись, що сторони примирилися і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання взяті за угодою підозрюваним виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, вважає можливим затвердити угоду про примирення від 24 серпня 2016 року укладену між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 .
Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на проведення експертизи в сумі 528 гривень 60 коп. на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ч.2 ст. 373, ст.ст. 374, 475 КПК України, суд,
ухвалив :
Затвердити угоду про примирення від 24 серпня 2016 року, що укладена в м. Харкові між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 850 (вісімсот п`ятдесяти) гривень.
Копію вироку після проголошення вручити підозрюваному, потерпілому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; 3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Суддя ОСОБА_1