Справа 738/1444/16-к
Номер провадження 1-в/749/65/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2016 року м. Сновськ
Щорський районний судЧернiгiвської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника МВК № 91 ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Сновськ в режимі відеоконференції з Менською виправною колонією клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,
В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ст. 336 КПК України судове засідання здійснювалось в режимі відеоконференції під час трансляції з Менської виправної колонії Управління ДПтС України у Чернігівській області № 91.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив клопотання задовольнити.

Представник МВК № 91 висловив думку, що засуджений став на шлях виправлення, відбув ? частини покарання та до нього може бути застосована ст.. 81 КК України.
Представник спостережної комісії Менської РДА в судове засідання не прибув, але відповідно до вимог ст.539 ч.4 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання засудженого, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на те, що засуджений своє поведінкою не довів своє виправлення, крім того останній неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності.
Заслухавши пояснення з засудженого, представника МВК № 91, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Овідіопольського районного суду Одеської області 14.02.2014 року за ч.3 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі.
30.05.2014 року ОСОБА_5 засуджений вироком Овідіопольського районного суду Одеської області за ч.2 ст. 121 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання вироком і за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.02.2014 року остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 01.03.2016 року засудженому ОСОБА_5 зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 17.12.2009 року по 28.11.2011 року та з 19.12.2013 року по 16.03.2014 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На час розгляду клопотання засуджений відбув 3/4 частини призначеного судом покарання.
Проте суд враховує, що фактичне відбуття зазначеного в законі строку покарання це формалізована підстава для умовно-достроково звільнення. Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким орієнтує суди нижчих ланок на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.
З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений відбуває покарання в Менській ВК №91 з 01.08.2014 року, де характеризується негативно: допускає порушення встановленого порядку відбування, за що неодноразово був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, як правами начальника відділення, так і правами начальника установи. Потребує контролю за його поведінкою з боку представників адміністрації установи. До виконання робіт із благоустрою установи та поліпшенні житлово побутових умов засуджених ставиться негативно. Правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи не дотримується. Суд також враховує рапорт начальника відділення Г/О, який вважає за доцільне заохотити засудженого ОСОБА_5 подякою, витяг із протоколу засідання методично виховної ради від 07.07.2016 року щодо оголошення йому подяки та довідки № 300 про заохочення у вигляді оголошення подяки.
Однак, суд вважає, що клопотання ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, беззаперечне виконання законних вказівок адміністрації, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, наявність заохочень і відсутність стягнень, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа постійно бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, прагне до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.
Враховуючи особу засудженого, його поведінку, відсутність у нього заохочень та неодноразове притягнення до дисциплінарної відповідальності, суд приходить до висновку, що поведінка засудженого не свідчить про його виправлення, а тому у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 слід відмовити.
На пiдставi викладеного i керуючисьст. 81 КК України, ст.ст.370-372,395,537,539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Щорський районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1