АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1702/16 Справа № 192/2377/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року, - В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року у задоволенні подання адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації у Дніпропетровській області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки наявні у засудженого заохочення має разовий, а не систематичний характер і є недостатніми для оцінки ставлення до праці засудженого як належне. Крім того, оскільки 27.05.2016 року адміністрацією колонії відмовлено засудженому в направленні документів до суду щодо заміни покарання більш м`яким покаранням, суд не може визнати поведінку засудженого за весь період відбування покарання сумлінною.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11.07.2016 року та об`єктивно розглянути справу, взяти до уваги всі позитивні та пом`якшуючи обставини.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що за час відбування покарання режим тримання не порушував, стягнень не мав, сумлінно виконував розпорядження адміністрації колонії, приймав активну участь в житті відділення, а також в ремонті та благоустрої території має 2 заохочення. Вказує, що є інвалідом 3 групи, має ряд захворювань, у зв`язку з чим є потреба в інших умовах тримання, які неможливі на території колонії. Крім того, йому гостро необхідна хірургічна операція. Зазначає, що має на утриманні мати, 1941 року народження.

Заслухавши доповідь судді, позицію захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги засудженого, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 липня 2012 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України та з урахуванням ч. 1 ст. 70, 71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 6 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

30 травня 2016 року адміністрація СВК-21 та спостережна комісія звернулися до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 на підставі ст. 81 КК України, яке надійшло до Солонянського районного суду Дніпропетровської області 04.07.2016 року за вх. № 7720/16.

З матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_8 раніше був неодноразово судимий, останній раз за вчинення аналогічного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Раніше звільнявся умовно-достроково у 2007 та 2012 роках.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Однак, не зважаючи на задовільну характеристику засудженого, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

Не заслуговують на увагу доводи засудженого щодо існування нагальної потреби у медичній допомозі у зв`язку з необхідністю проведення оперативного втручання, оскільки згідно з інформацією, яка надана його захиснику адвокату ОСОБА_7 від 05.08.2016 року начальником СВК-21 повідомлено в тому числі, що 14.10.2014 року ОСОБА_8 запропоновано стаціонарне лікування та продовження групи інвалідності в хірургічному відділенні БПЛ при ДУВП (№ 3), від направлення до лікарні для продовження групи інвалідності відмовився в письмовій формі. Інші відомості щодо існування у засудженого хронічних захворювань матеріали справи не містять.

Виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки поведінка засудженого ОСОБА_8 та його соціальна активність, хоча і має місце, однак не носить системний характер, та оцінюється судом лише як те, що він стає на шлях виправлення.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року відносно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: