Справа № 683/2441/16-к
1-кп/683/162/2016

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2016 року Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області
головуючої - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коржівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, громадянина України, з вищою освітою, одружений, не працює, на утриманні має малолітню дитину, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
Обвинувачений ОСОБА_4 на початку липня 2015 року з дозволу потерпілого ОСОБА_5 при зняті грошових коштів із банківських карток ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які належать останньому, дізнався про номера даних карток та суму грошових коштів на їх рахунках.
В подальшому, обвинувачений ОСОБА_4 у м. Старокостянтинові в невстановленому місці та в невизначений час, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, достовірно знаючи про залишок коштів на рахунках потерпілого ОСОБА_5 , взяв мобільний телефон останнього з метою отримання повідомлення про захисний пароль від банківської картки ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , за допомогою електронного гаманця LiqPay, який дозволяє приймати платежі та здійснювати перевід грошових коштів за допомогою мобільного телефону, умисно, таємно викрав грошові кошти в сумі 140 грн., перерахувавши їх в інтернет-магазин LP M-Y ORDERS UAH, де в подальшому використав їх у власних цілях.
Крім цього, продовжуючи свої злочинні наміри спрямовані на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, у м. Старокостянтинові в невстановленому слідством місці та в невизначений час, але у встановленні дати, обвинувачений ОСОБА_4 , повторно брав у потерпілого ОСОБА_5 мобільний телефон з метою отримання повідомлення про захисний пароль від банківських карток БАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , за допомогою електронного гаманця LiqPay, який дозволяє приймати платежі та здійснювати перевід грошових коштів за допомогою мобільного телефону, умисно, таємно викрав грошові кошти, а саме з картки ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 05 серпня 2014 року в сумі 78 грн., 27 серпня 2015 року в сумі 95 грн.; 23 вересня 2015 року в сумі 225 грн.; 28 жовтня 2015 року в сумі 200 грн.; 13 листопада 2015 року в сумі 600 грн. та 632 грн.; 21 грудня 2015 року в сумі 500 грн.; 22 грудня 2015 року в сумі 800 грн.; 23 грудня 2015 року в сумі 1000 грн.; 25 грудня 2015 року в сумі 400 грн. та 300 грн.; 30 грудня 2015 року в сумі 350 грн. та 370 грн.; 31 грудня 2015 року в сумі 400 грн.; 23 січня 2016 року в сумі 698 грн.; 01 лютого 2016 року в сумі 150 грн.; 22 лютого 2016 року в сумі 2678 грн.; та з банківської картки ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 02 листопада 2015 року в сумі 183 грн.; 02 грудня 2015 року в сумі 357 грн.; 04 грудня 2015 року в сумі 357 грн.; 31 грудня 2015 року в сумі 800 грн.; 03 січня 2016 року в сумі 200 грн. та 200 грн.; 01 лютого 2016 року в сумі 350 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
30 вересня 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 471 КПК України укладена угода про примирення.
Згідно угоди сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України.
Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що становить 850 грн.
В угоді передбачено наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та потерпілому.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у вчиненому розкаявся, повністю відшкодував завдану потерпілому шкоду, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди, просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджене в угоді покарання.
Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю відшкодував йому шкоду, просив вибачення, вважає, що останній заслуговує на шанс довести своє виправлення без позбавлення волі у виді штрафу. Тому просить затвердити, укладену між ними угоду про примирення, наслідки затвердження якої йому зрозумілі.
Прокурор не заперечив проти затвердження угоди про примирення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Узгоджене угодою про примирення покарання для обвинуваченого визначене в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованого мінімуму доходів громадян , що становить 850 грн.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитись в тому, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, яке буде до нього застосовуватись, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її невиконання.
Потерпілому також зрозумілі наслідки укладення та затвердження даної угоди.
Оскільки умови угоди про примирення відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, а також існують фактичні підстави для визнання обвинуваченим винуватості, суд дійшов висновку про наявність всіх необхідних матеріальних та процесуальних підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.
Обираючи вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, суд також врахував вибачення обвинуваченого за вчинений злочин.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
За таких обставин, враховуючи положення пунктів 1-2 ч. 1 ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд прийшов до висновку, що для виправлення та попередження нових злочинів обвинуваченому ОСОБА_4 призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованого мінімуму доходів громадян , що становить 850 грн.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, статтями 374, 474, 475 КПК України,
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що становить 850 грн.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя _____________