Справа № 182/694/16-к
Провадження № 1-кп/0182/269/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.04.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
з участю секретаря - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя кримінальне провадження № 0003558 по обвинуваченню:
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя, Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, освіта середня спеціальна, не одруженого, раніше не судимого,
у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_3 09.10.2015 року, приблизно о 18.30 год., знаходився біля 11 колії станції Нікополь Придніпровської залізниці в м. Нікополі, Дніпропетровської області, де у нього виник умисел на таємне викрадення феромарганцевої продукції з вантажного вагону, який знаходився на вищевказаній колії. Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 заліз на вантажний вагон № НОМЕР_1 , де у поліпропіленовий мішок, який заздалегідь приготував та носив з собою, став складати феромарганець. Так, ОСОБА_3 діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав 49,9 кг. феромарганцевої продукції вартістю 1 311,99 грн. яка належить ПП «Явір-2000», проте його злочинні дії були виявлені працівниками служби охорони «Явір-2000», після чого ОСОБА_3 намагався втекти, але був затриманий охороною. Таким чином ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
До даного висновку суд прийшов аналізуючи наступні докази.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що вину він визнає повністю. 09 жовтня 2015 року проходив о 18.30 год. біля залізничної станції. Чув, що феромарганцева продукція дорого коштує. Вирішив здійснити крадіжку. Мішок знайшов. Заліз на вантажний вагон і у мішок набрав феромарганцевої продукції. Після чого його затримали охоронці. Мішок з феромарганцевою продукцією забрали охоронці. Кається в скоєному та просить строго не карати.
Враховуючи, що ОСОБА_3 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування діянні, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, і у суду відсутні будь-які сумніви добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, встановлених по справі всіх пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального злочину, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Стосовно відомостей про особу обвинуваченого, то зокрема, як встановлено у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, за місцем проживання характеризується позитивно, має постійне місце проживання.
До обставини, що пом`якшують покарання, слід віднести визнання вини та щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що покарання ОСОБА_3 має бути обрано в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії у вигляді штрафу, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення.
У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим в скоєні кримінального злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання згідно санкції даної статті у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., що становить п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.
Речовий доказ феромарганець, переданий на зберігання ОСОБА_6 , залишити в користуванні ПП «Явір-2000».
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Головуючий :