Справа № 309/715/16-к
Провадження № 1-кп/309/133/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4 її захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР 19.02.2016 року за №0000127, у якому оголошено підозру

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці та мешканці АДРЕСА_1 , громадянці України, українці, освіта вища, не одружена, не працююча, раніше не судима, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді провідного економіста відділення №1 Закарпатського регіонального відділення АТ «Брокбізнесбанк» м.Хуст, який розташований за адресою м.Хуст, вул. Карпатської Січі №53 «А», будучи службовою особою, наділеною адміністративно-господарськими функціями, будучи матеріально-відповідальною особою, порушуючи свою посадову інструкцію, за вказівкою свого безпосереднього керівника, а саме керуючої відділення №1 Закарпатського регіонального відділення АТ «Брокбізнесбанк» м.Хуст ОСОБА_6 вносила завідомо неправдиві відомості в банківські документи. Так 16 жовтня 2013 року ОСОБА_4 , попередньо знаючи про укладання 16.10.2013 року депозитного договору №D_250601334 з вкладником ОСОБА_7 на суму 9000 доларів США, що еквівалентно 71937 грн. 00 коп., та власним підписом затвердивши квитанцію №2 від 16.10.2013 року відповідно якої ОСОБА_7 згідно вказаного депозитного договору перерахував на свій рахунок кошти в сумі 9000 доларів США, за вказівкою ОСОБА_6 , дії якої були направленні на привласнення депозитних коштів, склала, тобто власним підписом затвердила завідомо неправдивий офіційний документ, а саме заяву на переказ готівки №2 від 16.10.2013 року, згідно якої первісний депозитний внесок ОСОБА_7 по депозитному договору №D_250601334 від 16.10.2013 року становить 100 доларів США, що еквівалентно 799 грн. 30 коп., після чого на підставі вказаної заяви на переказ готівки, на депозитний рахунок ОСОБА_7 відповідно було перераховано кошти в сумі 100 доларів США, а підроблений ОСОБА_6 примірник депозитного договору та зазначена заява на переказ готівки здані в документи дня, вказаного банку. Також 16 грудня 2013 року ОСОБА_4 , попередньо знаючи про укладання 16.12.2013 року депозитного договору №D_250671721 з вкладником ОСОБА_8 на суму 25080 доларів США, що еквівалентно 200464,44 гривень та власним підписом затвердивши квитанцію №3 від 16.12.2013 року відповідно якої ОСОБА_8 , згідно вказаного депозитного договору перерахував на свій рахунок кошти в сумі 25080 доларів США, за вказівкою ОСОБА_6 , дії якої були направленні на привласнення депозитних коштів, склала, тобто власним підписом затвердила завідомо неправдивий офіційний документ, а саме заяву на переказ готівки №3 від 16.12.2013 року, згідно якої первісний депозитний внесок ОСОБА_8 по депозитному договору №D_250671721 від 16.12.2013 року становить 8200 доларів США, що еквівалентно 65542 грн. 60 коп., після чого на підставі вказаної заяви на переказ готівки, на депозитний рахунок ОСОБА_8 відповідно було перераховано кошти в сумі 8200 доларів США, а підроблена заява на переказ готівки здана в документи дня, вказаного банку. Крім цього, 28 січня 2014 року ОСОБА_4 , попередньо знаючи про укладання 28.01.2014 року депозитного договору №D_250717008 з вкладником ОСОБА_7 на суму 65000 грн. та власним підписом затвердивши прибутковий касовий ордер №9 від 28.01.2014 року відповідно якого ОСОБА_7 згідно вказаного депозитного договору перерахував на свій рахунок кошти в сумі 65000 грн., за вказівкою ОСОБА_6 , дії якої були направленні на привласнення депозитних коштів, склала, тобто власним підписом затвердила завідомо неправдивий офіційний документ, а саме заяву на переказ готівки №5 від 28.01.2014 року, згідно якої первісний депозитний внесок ОСОБА_7 по депозитному договору №D_250717008 від 28.01.2014 року становить 1000 грн., після чого на підставі вказаної заяви на переказ готівки, на депозитний рахунок ОСОБА_7 відповідно було перераховано кошти в сумі 1000 грн., а підроблений ОСОБА_6 примірник депозитного договору та зазначена заява на переказ готівки здані в документи дня, вказаного банку. Продовжуючи свої злочинні дії, 4 лютого 2014 року ОСОБА_4 , попередньо знаючи про укладання 04.02.2014 року депозитного договору №D_250724045 з вкладником ОСОБА_9 на суму 17900 доларів США та власним підписом затвердивши квитанцію №6 від 04.02.2004 року відповідно якої ОСОБА_9 згідно вказаного депозитного договору перерахувала на свій рахунок кошти в сумі 17900 доларів США, за вказівкою ОСОБА_6 , дії якої були направленні на привласнення депозитних коштів, склала, тобто власним підписом затвердила завідомо неправдивий офіційний документ, а саме заяву на переказ готівки №6 від 04.02.2014 року, згідно якої первісний депозитний внесок ОСОБА_9 по депозитному договору №D_250724045 від 04.02.2014 року становить 4000 доларів США, після чого на підставі вказаної заяви на переказ готівки, на депозитний рахунок ОСОБА_9 відповідно було перераховано кошти в сумі 4000 доларів США, а підроблений ОСОБА_6 примірник депозитного договору та зазначена заява на переказ готівки здані в документи дня, вказаного банку. Не зупиняючись на скоєному, 24 лютого 2014 року ОСОБА_4 , попередньо знаючи про укладання 24.02.2014 року депозитного договору №D_250733807 з вкладником ОСОБА_8 на суму 15420 доларів США, що еквівалентно 137700 грн., та власним підписом затвердивши квитанцію №3 від 24.02.2014 року відповідно якої ОСОБА_8 згідно вказаного депозитного договору перерахував на свій рахунок кошти в сумі 15420 доларів США, за вказівкою ОСОБА_6 , дії якої були направленні на привласнення депозитних коштів, склала, тобто власним підписом затвердила завідомо неправдивий офіційний документ, а саме заяву на переказ готівки №3 від 24.02.2014 року, згідно якої первісний депозитний внесок ОСОБА_8 по депозитному договору №D_250733807 від 24.02.2014 року становить 100 доларів США, що еквівалентно 893 грн. 80 коп., після чого на підставі вказаної заяви на переказ готівки, на депозитний рахунок ОСОБА_8 відповідно було перераховано кошти в сумі 100 доларів США, а підроблений ОСОБА_6 примірник депозитного договору та вказана заява на переказ готівки здані в документи дня, вказаного банку. Крім цього, 02 серпня 2013 року ОСОБА_4 , під час зняття коштів з особистого рахунку ОСОБА_10 не ідентифікувавши клієнта, за вказівкою ОСОБА_6 , дії якої були направленні на привласнення грошових коштів ОСОБА_10 , склала, тобто власним підписом затвердила завідомо неправдивий офіційний документ, а саме заяву на видачу готівки №3 від 02.08.2013 року, згідно якої ОСОБА_10 отримав зі свого банківського рахунку грошові кошти в сумі 150000 грн. хоча згідно висновку проведеної судово-почеркознавчої експертизи, підпис в графі «підпис отримувача» виконаний не ОСОБА_10 і кошти в сумі 150000 грн. останній не отримував.

За сукупністю ОСОБА_4 скоїла кримінальні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 366 КК України, службове підроблення тобто складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

У судовому засіданні ОСОБА_4 винуватою себе в скоєнні кримінального правопорушення за вказаних обставин визнала повністю.

25 лютого 2016 року між обвинуваченою ОСОБА_4 та прокурором Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_3 була укладена угода про визнання винуватості на підставі ст. ст. 468,469,470,472 КПК України.

За умовами угоди про визнання винуватості, обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у вчиненому правопорушенні, а також сторонами погоджено покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 366 КК України у виді штрафу розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., з позбавленням права обіймати посади пов`язані з банківською діяльністю терміном на один рік.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 погодилися з такою думкою прокурора і просили врахувати дану обставину при призначенні покарання за угодою, що додана до обвинувального акту.

Відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Частиною 5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватись в будь - який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Враховуючи обставини даного провадження, у відповідності до п.2 ст.468 КПК України суд вважає, що у вказаному кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.2 ч.4 ст.474, ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченою ОСОБА_4 та прокурором і призначення обвинуваченій узгодженого сторонами виду покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, позитивна характеристика.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлені.

На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода про визнання винуватості між обвинуваченою та прокурором відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін.

Вид покарання, який узгоджений сторонами, є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченої і відповідає вимогам загальних засад призначення покарання.

У кримінальному провадженні речові докази та судові витрати відсутні, цивільного позову не заявлялося.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 371, 374, 475 КПК України, суд
З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості між обвинуваченою ОСОБА_4 та прокурором від 25 лютого 2016 року.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та призначити їй узгоджений між сторонами вид покарання за ч.1 ст. 366 КК України у виді штрафу в розмірі 1700 грн., з позбавленням права обіймати посади пов`язані із банківською діяльністю терміном на один рік.

У разі невиконання даної угоди прокурор має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку про затвердження угоди, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України в апеляційний суд Закарпатської області через Хустський районний суд на протязі 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя

Хустського районного суду підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1 .