Ухвала іменем україни 21 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурораОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 30000276, за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 ОСОБА_7 на вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області

від 22 вересня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. В. Мар`янівки Каушанського району Республіки Молдова, жителя АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останнього разу за вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, звільненого 09 квітня 2014 року у зв`язку із закінченням терміну відбування покарання.

За вказаним вироком, залишеним без зміни оскаржуваною ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 3 ст. 186 КК України на строк 5 років, за ч. 1 ст. 309 КК України на строк 2 роки.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Також цим судовим рішенням ОСОБА_6 виправдано за ч. 1 ст. 304 КК України.

До того ж зазначеним вироком засуджено ОСОБА_8 , судові рішення щодо якого не оскаржуються.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення за таких обставин.

09 вересня 2014 року приблизно о 22.00 год. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 , зайшовши на територію домогосподарства

ОСОБА_9 , розташованого на АДРЕСА_2 , застосувавши фізичну силу, зайшли до будинку, де із застосуванням погроз та насильства змусили жінку віддати їм 60 грн та заволоділи золотими каблучкою і ланцюжком, завдавши матеріальної шкоди на загальну суму 3793,90 грн.

12 вересня 2014 року приблизно о 00.30 год. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 , виламавши вхідні двері, зайшли до будинку

АДРЕСА_3 , де ОСОБА_6 взявши ОСОБА_10 за обличчя, погрожуючи застосувати до неї фізичне насильство, що є небезпечним для її життя і здоров`я, заволоділи грошима у сумі 4600 грн.

Крім того, ОСОБА_6 у квітні 2014 року неподалік адмінбудинку Стрижанівської ВТК Вінницької області знайшов поліетиленовий пакет, в якому знаходилися 2 паперові згортки з небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, загальною масою в перерахунку на суху речовину 6,029 г, які забрав із собою і зберігав за місцем свого проживання на АДРЕСА_4 , до того як цей засіб в ході обшуку

04 жовтня 2015 року було виявлено та вилучено.

У касаційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувані судові рішення через істотні порушення кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. При цьому захисник стверджує, що в якості доказів винуватості ОСОБА_6 були використані недопустимі докази, отримані з порушеннями процесуального закону, а також стверджує, що в кримінальному провадженні за обвинувачення ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України було порушено право його підзахисного на захист.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка заперечувала проти задоволення касаційної скарги і просила залишити без зміни оскаржувані судові рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення скарги відсутні.
Так, згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто під час касаційного розгляду кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом, а неповнота досудового розслідування чи судового розгляду, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
При цьому з оскаржуваних судових рішень убачається, що згідно

з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку, на підставі чого дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України. Такий висновок суд належним чином детально обґрунтував у прийнятому рішенні.

Безпідставними виявилися доводи захисника про те, що такі слідчі дії як огляд місця події від 13 вересня 2014 року та обшук від 04 жовтня

2014 року за місцем проживання ОСОБА_11 проведені з порушеннями процесуального закону, унаслідок чого докази, здобуті у результаті проведення цих слідчих дій, а також всі похідні від результатів цих слідчих дій докази є недопустимим.

Відповідно до касаційної скарги захисника свою позицію щодо недопустимості зазначених доказів він обґрунтовує тим, що зазначені слідчі дії були проведені без передбаченої законом ухвали слідчого судді з наданням дозволу на їх проведення.

При цьому відповідно до матеріалів провадження зазначені слідчі дії проводилися на території одного й того ж домоволодіння на АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_11 ; 13 вересня

2014 року проводився огляд, а 04 жовтня того ж року обшук.

Згідно з ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді.

Положеннями ст. 234 цього ж Кодексу, яка визначає умови та порядок проведення обшуку, встановлено, що обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Як вбачається з матеріалів провадження перед початком проведення огляду домоволодіння АДРЕСА_1 , його власниця ОСОБА_11 дала згоду на такий огляд, а також на вилучення речей, на які міг вказати її онук ОСОБА_8 , який перед цим цього ж дня дав пояснення щодо своєї причетності до вчинення кримінальних правопорушень.

Отже, огляд домоволодіння 13 вересня 2014 року відповідно до вимог ст. 233 КПК України проводився за добровільною згодою особи, яка ним володіла (а. п. 122, т. 1).

Що стосується обшуку того ж домоволодіння 04 жовтня 2014 року, то відповідно до матеріалів провадження, а саме листа начальника Снятинського РВУ МВС в Івано-Франківській області № 78486/п від

06 жовтня 2014 року, та показань свідків ОСОБА_12 , і

ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , даними ними в ході досудового розслідування, така слідча дії проводилася на підстави ухвали слідчого судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2014 року, тобто відповідно до вимог ч. 2 ст. 234 КПК України (а. п. 8, 18-19, 20-21, 22-23, 24-25).

Таким чином, доводи захисника про проведення огляду та обшуку домоволодіння АДРЕСА_5 року з істотними порушеннями процесуального закону в частині підстав та умов проведення таких слідчих дій є безпідставними.

Твердження захисника про те, що в ході судового розгляду до участі у кримінальному провадження у якості потерпілої безпідставно було допущено ОСОБА_15 також виявилися безпідставними.

Як видно з матеріалів провадження потерпіла за епізодом кримінального правопорушення від 09 вересня 2014 року ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 того ж року, у зв`язку з чим в ході судового розгляду ОСОБА_15 будучи онукою потерпілої подала до суду заяву про визнання її потерпілою, додавши до неї документи, які підтверджували її права правонаступництва (копію паспорта громадянина України та довідку про те, що вона є онукою ОСОБА_9 ). Цю заяву суд своєю ухвалою від 26 січня 2015 року задовольнив та визнав зазначену особу потерпілою у кримінальному провадженні (а. п. 75, т. 4).

Що стосується доводів захисника про те, що відмова ОСОБА_6 від захисника в межах кримінального провадження за його обвинуваченням ч. 1 ст. 309 КК України була прийнята без урахування положень ст. 54 КПК України, то вони є обгрутованими.

Відповідно до положень зазначеної статті підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його. При цьому відмова від захисника або його заміна повинна відбуватися виключно в присутності захисника після надання можливості для конфіденційного спілкування. Така відмова або заміна фіксується у протоколі процесуальної дії.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України в ході роз`яснення йому права на захист він відмовився від участі захисника, оскільки виявив бажання представляти свої інтереси самостійно.

При цьому, відповідно до протоколу цієї слідчої дії таку заяву

ОСОБА_6 було прийнято за відсутності захисника, що не відповідає вимогам ст. 54 КПК України.

Разом з тим, не дотримання в ході досудового розслідування положень ст. 54 КПК України, не тягне за собою недопустимість інших доказів, зібраних в межах цього кримінального провадження, які стали підставою для постановлення вироку щодо ОСОБА_6 , оскільки вони були отриманні без безпосередньої участі та без допомоги обвинуваченого.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції за присутності захисника ОСОБА_6 давав послідовні та незмінні показання, у яких визнавав свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 309 КПК України та детально описував обставини вчинення ним цього кримінального правопорушення.

Таким чином з огляду на зазначене та позицію самого засудженого щодо його обвинувачення за вказаною нормою закону України про кримінальну відповідальність, прийняття його заяви про відмову від захисника без урахування положень ст. 54 КПК України, не тягне за собою визнання доказів кримінального провадження за обвинуваченням за ч. 1

ст. 309 КК України недопустимими, а вироку суду першої інстанції незаконним чи необгрунтованим.

Крім того, аналогічні доводи щодо незаконності та необґрунтованості вироку суду першої інстанції захисник наводив у своїй апеляційній скарзі, такі доводи перевірялися судом апеляційної інстанції, який визнав їх безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необґрунтованим чи сумнівним немає підстав. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Призначене ОСОБА_6 покарання колегія суддів вважає таким, що відповідає вимогам ст. 65 цього Кодексу. Підстав вважати призначене засудженому покарання у виді позбавлення волі у розмірі, визначеному судом першої інстанції, несправедливим унаслідок суворості, а також підстав для його пом`якшення колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення,

не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області

від 02 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення

й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 _________________ ОСОБА_3