ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2016 року м.Бар
Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_4

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області кримінальне провадження № 0000188 про обвинувачення:

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою освітою, працюючої головним бухгалтером ПрАТ «Мурованокуриловецький завод мінеральної води «Регіна», неодруженої, на утриманні малолітній син, раніше не судимої,

- яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В ніч з 07 на 08 травня 2013 року ОСОБА_6 , перебуваючи на вулиці Леніна в смт Муровані Курилівці Вінницької області поблизу будинку № 145, на гурті неприязних стосунків, умисно штовхнула ОСОБА_7 , яка знаходилась на вказаному місці та розмовляла із ОСОБА_8 , від чого та впала на землю. Поки потерпіла була на землі, ОСОБА_6 зверху протягом кількох секунд наносила удари руками по правій стороні її тіла та по голові. В результаті умисних дій ОСОБА_6 , відповідно до висновків судово-медичної експертизи за № 190 від 17 травня 2013 року та № 219/95 від 03 червня 2013 року, у потерпілої ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження: сполучена травма тіла, підшкірна гематома скроневої ділянки зліва, забій правої половини грудної клітини, укушена рана правої кисті, які належать усі в сукупності до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я більше 6-ти діб, а також неповний відрив нігтьової пластини 4-го пальця правої кисті, множинні садни кистей та правого передпліччя, забій плечового суглобу, садни спини та попереку, які належать до категорії легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачена ОСОБА_6 у судовому засіданні винною себе у вчиненні злочину, який її інкримінується не визнала, цивільний позов не визнала, відмовилася надати суду показання, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Незважаючи на те, що обвинувачена не визнала вину у вчиненні злочину, який її інкримінується, її вина доведена в судовому засіданні показами потерпілої, свідків та іншими матеріалами справи.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 дала показання про те, що 08 травня 2013 року вона мала їхати у Вінницю, а тому напередодні домовилася з чоловіком ОСОБА_8 , що візьме у нього автомобіль «Ford Kuga». Чоловік на той час проживав окремо від сім`ї за адресою АДРЕСА_2 . Протягом дня 07 травня 2013 року вона кілька разів приходила до квартири, проте ОСОБА_8 дома не заставала. Наступного разу до квартири вона прийшла разом із ОСОБА_9 близько опівночі, але чоловіка не було дому, тому вони знову поверталась до дому з нічим. Коли вони виходили стежкою на дорогу, вона побачила, що ОСОБА_6 своїм автомобілем «Daewoo Matiz» підвезла до будинку ОСОБА_8 . Вона попросила ОСОБА_9 зачекати її, а сама підійшла до автомобіля, з нього вийшов ОСОБА_8 і вона почала з ним розмовляти. Зненацька до них з автомобіля вибігла ОСОБА_6 , вмішалася в її розмову з чоловіком, а потім штовхнула її, від чого вона впала на землю. Коли вона знаходилась на землі, ОСОБА_6 почала наносити їй удари руками по голові та правій частині тулуба. Вона захищалась руками, а ОСОБА_6 покусала її за руки під час самозахисту. Бійка тривала 5-10 хвилин, аж поки у дану ситуацію втрутився ОСОБА_8 . Він забрав ОСОБА_6 і відвів в сторону. Вона пішла до квартири вмитися і привести себе в порядок, а по дорозі зателефонувала матері. За нею відразу ж зайшов ОСОБА_8 . У квартирі вона вмилася, заспокоїлась та намагалася розмовляти із ОСОБА_8 . Під час розмови вона дізналась, що він разом із ОСОБА_6 та іншими особами були у лісі та вживали спиртні напої. Після приходу сина вона відразу пішла додому. На вулиці зустріла ще свою маму з молодшим сином, бачила, що до ОСОБА_6 під`їхав її чоловік. Дома вона ще раз вмилася, обробила рани, випила таблетки, оскільки боліли голова та тіло і лягла спати. Вранці до Вінниці вона вимушена була їхати маршруткою. До вечора їй ставало гірше, а тому вона звернулась у лікарню. Лікування вона проходила у Вінницькій міській клінічній лікарні швидкої допомоги в хірургічному відділенні з 08 по 15 травня 2013 року. Іноді вона дозволяла собі залишати лікарню і приїздити додому, в тому числі взяти у своїй аптеці необхідні ліки. В результаті отриманих від ОСОБА_6 тілесних ушкоджень вона вимушена була лікуватися та понесла матеріальну шкоду на суму 1327 грн. 48 коп., а тому вона бажає, аби винна несла за цей злочин покарання та матеріальну відповідальність, в тому числі відшкодувала моральну шкоду, що полягає у моральних стражданнях через ушкодження здоров`я, порушенні життєві стосунки та ритм життя через протиправні дії обвинуваченої, яку вона оцінює у 10 тисяч гривень.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що в ніч із 07 на 08 травня 2013 року він знаходився дома та займався своїми справами, коли до нього підійшла бабуся та повідомила, що до неї на мобільний телефон телефонувала його мати і повідомила, що її побили і вона знаходиться у квартирі його батька. Він одразу побіг до вказаної квартири. Прийшовши на місце, він побачив маму та батька, які розмовляли. У ОСОБА_7 на руках та обличчі була кров. З її слів він дізнався, що побита вона була ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що ввечері 07 травня 2013 року її дочка ОСОБА_7 пішла до квартири свого чоловіка, аби взяти у нього їх автомобіль, а вона була дома разом із внуками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Близь опівночі до неї на мобільний телефон зателефонувала дочка та повідомила, що вона побита і знаходиться у квартирі чоловіка. Син ОСОБА_12 одразу побіг до матері, а вона зібрала меншого внука і також пішла до квартири. Не дійшовши до каплички, вона зустрілася з дочкою та внуком ОСОБА_12 і всі повернулися додому. По дорозі і дома ОСОБА_7 розповіла, що її побила і покусала ОСОБА_6 , а сама вона бачила у дочки кров на обличчі і руках, виламані нігті на правій руці. Наступного дня дочка поїхала у м. Вінниця, але ввечері зателефонувала й повідомила, що їй стало погано, вона звернулася за медичною допомогою і їй призначили стаціонарне лікування на сім днів.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що з 16 квітня 2013 року він проживає окремо від своєї сім`ї в квартирі сестри. Після закінчення робочого дня 07 травня 2013 року, він разом з колегами, в тому числі ОСОБА_6 , поїхали на природу відпочити. Він особисто спиртного не вживав, а щодо інших не знає. Через півтори години він повернувся разом з ОСОБА_14 на його ж автомобілі додому. Коли на дворі уже стемніло, він вийшов на вулицю погуляти. Приблизно о 23-ій годині біля нього зупинилася ОСОБА_6 на власному автомобілі марки «Daewoo Matiz» і запропонувала підвезти, він не відмовився. Коли ОСОБА_6 біля його будинку зупинила автомобіль, але він ще не вийшов з нього, в передні пасажирські двері автомобіля хтось почав стукати та зламав праве зовнішнє дзеркало заднього виду. Коли ОСОБА_6 заглушила мотор, двері з його сторони відчинила ОСОБА_7 . Без будь-яких пояснень вона почала наносити йому удари по обличчю, розірвала сорочку, зірвала ланцюжок. Через нього ОСОБА_7 також почала наносити удари ОСОБА_6 , проте він виштовхнув її з автомобіля. Із автомобіля також вийшла ОСОБА_6 і між нею та ОСОБА_7 зав`язалась штовханина, в результаті чого вони впали на землю. ОСОБА_6 лежала на спині, а ОСОБА_7 зверху на ній. Він відразу ж через 5-10 секунд - підійшов та розборонив їх. ОСОБА_7 пішла у квартиру, де він тимчасово проживає, а він майже відразу за нею. Розмова в квартирі у них не складалася. Через хвилин 5 до них прийшов син ОСОБА_12 і забрав ОСОБА_7 додому. Запевняє, що ОСОБА_6 не била ОСОБА_7 .

Аналізуючи показання потерпілої та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 суд вважає їх логічними і послідовними, такими, які не містять істотних суперечностей, а тому приймає такі показання до уваги, вважаючи, що вони відповідають фактичним обставинам провадження. Суд приймає здобуті у судовому засіданні показання свідків та потерпілих до уваги, так як вони дані добровільно, без стороннього фізичного чи психологічного тиску, мають послідовний характер і не мають мети оговорити обвинуваченого чи нашкодити йому.

Разом з тим суд ставиться критично та не приймає як доказ показання свідка ОСОБА_8 про те, що інцидент спровокувала ОСОБА_7 , що саме вона кинула ОСОБА_6 на землю і наносила тій удари руками по тілу. До такого висновку суд прийшов з огляду на сукупність доказів, що спростовують або виключають такий перебіг подій. Так, всі безпосередні учасники інциденту ( ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ) не заперечують факту, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виник конфлікт, в ході якого вони впали на землю. Локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 на спині, передпліччі, попереку доводять обставину, що потерпіла впала спиною на землю, а відтак спростовують показання ОСОБА_8 про те, що на землі лежала обвинувачена, а ОСОБА_7 сиділа зверху на ній. Покази ОСОБА_8 є непослідовними, суперечливими та не узгоджуються з іншими здобутими у судовому засіданні показаннями.

Під час з`ясування обставин справи в судовому засіданні, судом було досліджено висновок експерта № 190 від 17 травня 2013 року та додатковий висновок експерта № 219/95 від 31 травня 2013 року. Із цих доказів слідує, що у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: сполученої травми тіла, підшкірної гематоми скроневої ділянки зліва, забою правої половини грудної клітини, укушеної рани правої кисті, які належать усі в сукупності до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я більше 6-ти діб, а також неповний відрив нігтьової пластини 4-го пальця правої кисті, множинні садни кистей та правого передпліччя, забій плечового суглобу, садни спини та попереку, які належать до категорії легких тілесних ушкоджень. Всі тілесні ушкодження могли утворитися в ніч із 07 на 08 травня 2013 року від дії тупих предметів, за винятком саден на кистях рук, правому передпліччі спини, попереку та рани правої кисті з відривом нігтьової пластини, які могли утворитися від дії предметів з загостреною травмуючою поверхнею або при падінні потерпілої з висоти власного зросту на дорожнє покриття.

Одночасно суд вважає доведеним, що тілесні ушкодження, у зв`язку з якими ОСОБА_7 зверталася в лікарню, а потім до судово-медичного експерта, були отримані нею в ніч із 07 на 08 травня 2013 року під час суперечки із ОСОБА_6 , в ході якої та штовхнула ОСОБА_7 і, поваливши на землю, наносила удари руками в різні частини тіла.

Письмові докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням вимог законів, не суперечать один одному, і є допустимими доказами в контексті ст. 86 КПК України.

Фактичні обставини в кримінальному провадженні встановлені у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом, та винуватість ОСОБА_6 у вчиненні нею злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, є доведеною.

Наведені докази у провадженні суд вважає належними і допустимими.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 була повністю доведена i її дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд враховує наступне:

Вчинений нею злочин, відповідно до класифікації, визначеної ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

ОСОБА_6 має постійне місце роботи і характеризується там позитивно. За місцем проживання обвинувачена характеризується як така, що на неї не надходило скарг про порушення громадського порядку. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітню дитину. Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає, що для виправлення та перевиховання ОСОБА_6 буде необхідним і достатнім призначення найменш тяжкого покарання, визначеного санкцією інкримінованої частини статті - штрафу у мінімальному розмірі визначеному санкцією частини 2 статті 125 КК України.

У справі потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов на суму 11 327 тисяч гривень 48 копійок, з яких матеріальна шкода - 1327 гривень 48 копійок та моральна шкода - 10 тисяч гривень.

Цивільний відповідач обвинувачена ОСОБА_6 цивільний позов не визнала, оскільки не визнала себе винною в нанесенні тілесних ушкоджень потерпілій.

Крім того, захисник обвинуваченої заявила, що докази матеріальної шкоди є неналежними, оскільки не містять номера або видані вже після виписки хворої зі стаціонару Вінницької клінічної лікарні. Такі зауваження сторони захисту не заслуговують на увагу, оскільки зазначені докази не суперечать і узгоджуються зі встановленими судом обставинами справи і відповідають загальноприйнятим правилам ведення розрахунків (мають дату, містять назву торгівельної організації, печатку, підпис, перелік товару, його ціну і кількість).

Відсутність на двох товарних чеках його номера не спростовують факту придбання потерпілою ліків. І, в той же час, потреба потерпілої в лікування придбаними по накладних і товарних чеках ліками стверджується наявним в медичній карті стаціонарного хворого листком лікарських призначень.

З цих же підстав не можна виключати факт придбання необхідних ліків у власній аптеці потерпілої. Зокрема, дата придбання ліків, що зазначена у накладних, співпадає з поясненнями потерпілої про те, що вона 09 травня 2013 року приїздила з лікарні додому, а 15 травня 2013 року придбала ліки у своїй аптеці для продовження курсу лікування поза межами лікарської установи.

Дату 15 травня 2013 року (після виписки з лікарні) на товарних чеках ПВКП «Богдан» потерпіла обґрунтовано пояснила тим, що отримала їх після того, як розрахувалася за попередньо отримані в аптеці ліки.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовна вимога ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, є обґрунтованою належними доказами, а тому підлягає до повного задоволення.

На думку суду підлягає до часткового задоволення вимога потерпілої про стягнення моральної шкоди. Зокрема, суд вважає, що вказаний цивільним позивачем ОСОБА_7 розмір моральної шкоди 10 тисяч гривень, заподіяної їй обвинуваченою ОСОБА_6 не відповідає тяжкості діяння.

Так, ОСОБА_7 вказує, що внаслідок завданого їй ушкодження здоров`я порушено її конституційні права на повагу до гідності особи, особисту недоторканість, які декларовані і гарантовані ст.ст. 28 і 29 Конституції України, порушені звичні життєві стосунки та ритм життя, вона змушена була певний час лікуватись.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Враховуючи невисокий ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 діяння, важкість та глибину можливих фізичного болю та страждань, в т.ч. душевних, потерпілої від злочину, а також обставину, що потерпіла має свою власну аптечну справу, а вимушена була залишити її на матір через лікування, що вона має на утриманні неповнолітніх дітей, які були позбавлені на період лікування її материнського піклування, суд вважає, що вимогам розумності та справедливості відповідатиме сума морального відшкодування в розмірі 5 тисяч гривень.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167, ч. 1 ст. 1168, ст. 23 ЦК України, відповідальність за заподіяну шкоду має нести особа, яка її завдала, - обвинувачена ОСОБА_6 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України, до процесуальних витрат належать витрати на правову допомогу. Витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач.

Інтереси потерпілої ОСОБА_7 в суді здійснював адвокат ОСОБА_5 . В судовому засіданні встановлено, що відповідно до квитанції № 01 від 04.03.2016 року ОСОБА_7 сплатила представнику гонорар в сумі 5 тисячі гривень.

На підставі ч. 1 ст. 124 КПК України понесені ОСОБА_7 витрати на правову допомогу належить стягнути із обвинуваченої ОСОБА_6 .

З огляду на обране для обвинуваченої покарання, обставини, що досудовим слідством запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався, суд не вбачає потреби в обранні запобіжного заходу щодо обвинуваченої на цьому етапі судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 369-371, 373, 374, 376, 395 КПК України, ст. 1166 ЦК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити її покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, 1327 гривень 48 копійок, на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, - 5000 гривень, а всього 6327 (три тисячі триста двадцять сім) гривень 48 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 понесені нею процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 5 (п`ять) тисяч гривень.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Барський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: