Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1418/16-к
Провадження № 1-в/553/880/2016
У Х В А Л А
Іменем України
31.05.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні проведено в режимі відеоконференції заяву

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, українця, громадянина України. проживаючого АДРЕСА_1 , не одруженого, до засудження працював різноробочим на заводі по професії: слюсар ремонтник, електрозварювальник,

-по даній справі засуджений 05.12.2012 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 09.02.2016 року згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення в період з 08.12.2010 року по 12.03.2013 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

про застосування умовно - дострокового звільнення, згідно ст. 81 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
У березні 2016 року заявник засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про застосування до нього умовно дострокового звільнення, в обґрунтування даної заяви вказував, що відбув частину покарання достатню для застосування до нього ст. 81 КК України та є таким, що довів своє виправлення, працює на виробництві установи. При цьому, в заяві засудженим вказувалось про те, що за період відбування покарання втратив батька, який здійснював догляд за дідусем ОСОБА_5 , який на даний час потребує догляду, у разі застосування до нього умовно дострокового звільнення він буде здійснювати догляд за ним. В обґрунтування своєї заяви засудженим вказувалось, що в разі умовно дострокового звільнення він має намір працевлаштуватись, створити сім`ю та допомагати рідним.

В судовому засіданні засуджений підтримав вказану заяву та наполягав на її задоволенні.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення вказаної заяви, посилаючись на те, що засуджений характеризується нестабільною поведінкою, при цьому вину у вчиненому злочині визначає частково. При цьому, прокурором вказувалось про те, що засуджений сумлінного ставлення до праці не довів, тому є таким, що не підлягає до умовно дострокового звільнення.

В судовому засіданні представник Полтавської виправної колонії № 64 проти задоволення клопотання заперечував посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_4 знаходиться під вартою з 08.12.2010 року. З 29.03.2013 року міру покарання відбуває в Полтавській виправній колонії УДПтСУ в Полтавській області № 64. За період відбування покарання має чотирнадцять стягнень. Одне стягнення не знято і не погашено, має одне заохочення. При цьому, вказував, що засуджений працевлаштований на виробництві установи в бригаді по обробці алюмінієвих деталей, до праці ставиться задовільно, з поставленими завданнями справляється вчасно.

Засуджений ОСОБА_4 безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ним належного догляду, використання їх тільки за призначенням. Допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці, за що має стягнення.

Представником ПВК №64 вказувалось про те, що за час відбування покарання засудженим ОСОБА_4 реалізована програма диференційованого виховного впливу «Професія2, оволодів робітничою професією токаря в Полтавському навчальному центрі № 64 при установі. Зарахований до програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта». Заходи виховного впливу відвідує, намагається робити вірні для себе висновки. Засуджений ОСОБА_4 характеризується за оцінкою «не стає на шлях виправлення», тому зважаючи на вказані обставини, просили відмовити в задоволенні клопотання, в зв`язку з його передчасністю.

В судове засідання представник спостережної комісії Ленінської районної у м. Полтаві ради не з`явився, але надав суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд клопотання у відсутність їх представника, при вирішення даного клопотання покладались на розсуд суду.

Вказане питання розглядається на підставі ст. 537 КПК України.
Частиною 1 статті 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ та органів у випадках, встановлених законом.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 08.12.2010 року. Під час утримання в СІЗО м. Полтава режимних вимог не порушував, стягнень та заохочень не мав. З 29.03.2013 року міру покарання відбуває у Полтавській виправній колонії № 64, за період відбування покарання має чотирнадцять стягнень, два з яких не погашені і не зняті у встановленому порядку при цьому останнє 12 травня 2016 року.

При цьому, як вбачається з матеріалів особової справи засудженим систематично порушуються режимні вимоги протягом усього часу відбування покарання, при цьому останній три рази а порушення режимних вимог поміщався до ДІЗО, що свідчить про те, засуджений належних висновків для себе не робить. При цьому, слід звернути увагу, що не зважаючи на поданням ним клопотання про застосування умовно дострокового звільнення 12 травня 2016 року порушує режимні вимоги шляхом невиконання команди «Підйом» та як встановлено в ході судового розгляду не розцінює свою поведінку, яка суперечить режимним вимогам.

Згідно довідки наданої адміністрацією ПВК № 64, до ОСОБА_4 застосовувалось одне заохочення, яке накладалось правами начальника відділення.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 вбачається, що засуджений на даний час працевлаштований на виробництві установи в бригаді по обробці алюмінієвих деталей.

При цьому, засуджений в період часу з січня по березень 2014 року та з березня по травень 2015 року, з серпня 2015 року по жовтень 2016 року не виявляв бажання працювати, що свідчить про те, що бажання працювати у останнього виникло з метою можливості умовно дострокового звільнення, як і було вказано останнім в судовому засіданні, але при цьому, свідоме бажання працювати, з метою виправлення та можливості в подальшому після відбуття покарання можливості реалізувати себе в житті у засудженого відсутнє.

В ході судового розгляду судом також встановлено, що засуджений у вчиненні злочинів визначає частково, при цьому належних висновків для себе не робить, та є таким, що характеризується, як такий , що «не стає на шлях виправлення».

Статтею 81 КК України визначено, що умовно дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;
2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;
3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
У разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71,72 КК України.
Постановою Пленуму Верховного суду України від N 10 від 26.12.75 « Про практику застосування судами України законодавства про умовно-дострокове звільнення від покарання і заміну покарання більш м`яким» визначено, що суди, вирішуючи питання про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання або про заміну
невідбутої частини покарання більш м`яким, повинні забезпечити строго індивідуальний підхід до кожного засудженого, маючи на увазі, що умовно-дострокове звільнення від покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можуть бути застосовані
лише до тих засуджених, які, відбувши передбачену законом частину покарання, зразковою поведінкою і чесним ставленням до праці, а особи, які вчинили злочин у віці до вісімнадцяти років, крім того, й чесним ставленням до навчання довели своє виправлення.

Таким чином, проаналізувавши здобуті докази, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, при цьому судом приймається до уваги висновок установи в якій засуджений відбуває покарання, оскільки останній є таким, що «не стає на шлях виправлення» та як вставлено судом бажання виправлятись у останнього відсутнє, тому в сукупності всі факти вказують що ОСОБА_4 не підлягає умовно - достроковому звільненню.

Керуючись ст. 81 КК України та ст. 537, 539 КПК України, ст. 152, 154 КВК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про застосування умовно - дострокового звільнення, згідно ст. 81 КК України відмовити за безпідставністю та передчасністю.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1