Справа № 367/2784/15-к
У Х В А Л А
29 серпня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

в с т а н о в и в:
До Ірпінського міського суду Київської області з прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному 15.04.2015 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000182 по обвинуваченню ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила про відповідність обвинувального акту вимогам закону та у зв`язку із цим можливість призначення його до розгляду.

Захисники та обвинувачений в судовому засіданні притримались такої ж думки.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Також у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.12 № 223-1430/0/4-12 зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

В рішенні від 25.07.2000 р., у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому(рішення від 01.03.2001р. по справі «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).

Вивчивши обвинувальний акт від 10.06.2015 р. по кримінальному провадженню, внесеному 15.04.2015 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000182 по обвинуваченню ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, оскільки він не містить у собі належним чином сформульованого, зрозумілого обвинувачення та містить суперечності.

Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він, перебуваючи на посаді заступника начальника сектору дільничних інспекторів міліції Ірпінського МВ ГУМВС України в Київській області, в період з 23.01.2015 р. по 09.02.2015 р. (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлена) в приміщенні Ірпінського МВ ГУМВС України в Київській області, розташованого за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Мінеральна, 7-А, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , прийняв пропозицію від ОСОБА_8 на одержання заздалегідь необумовленої частини неправомірної вигоди від загальної суми 10 000,00 грн. для себе за непритягнення до кримінальної відповідальності та невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо ОСОБА_9 за результатами розгляду матеріалів перевірки щодо нанесення нею тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , чим вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 368 КК України.

Однак, ні в обвинуваченні, ні при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення не вказано коли саме та про що відбулась попередня змова ОСОБА_6 з ОСОБА_7 .

При викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення зазначено, що до ОСОБА_6 звернувся ОСОБА_8 з метою узгодження можливості прийняття рішення в інтересах ОСОБА_9 та обговорення суми грошових коштів, яка має бути сплачена останньою, але не вказано коли відбулась така домовленість зазначено лише «У подальшому», хоч при цьому містяться вказівки на те, що ОСОБА_6 виконував функції начальника СДІМ Ірпінського МВ ГУМВС України в Київській області, а також коли він припинив їх виконувати. Тобто слідству відомо період, в межах якого відбулись такі дії.

Крім того, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення зазначено, що ОСОБА_8 09.02.2015 р., попередньо узгодивши з ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , отримав від ОСОБА_12 2 000,00 грн. і віддав їх ОСОБА_10 , однак не вказано що саме і коли було узгоджено між ОСОБА_8 і ОСОБА_6 .

Також зазначено, що 09.02.2015 р. після отримання неправомірної вигоди у сумі 5 000,00 грн. ОСОБА_8 на виконання попередніх домовленостей з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 надав вказівку ОСОБА_13 зателефонувати ОСОБА_6 та домовитись про зустріч з ним та ОСОБА_7 , але при цьому залишається незрозумілим про яку саме домовленість йдеться мова.

ОСОБА_6 також обвинувачується у прийнятті пропозиції від ОСОБА_8 на одержання заздалегідь необумовленої частини неправомірної вигоди від загальної суми 10 000,00 грн., однак у фактичних обставинах кримінального правопорушення відсутня вказівка на таку обставину.

До того ж, в порушення вимог п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт не містить вказівки місця його складання зазначено лише м. Київ, але не вказано в якому місці м. Києва його було складено.

Отже, у зв`язку із наведеним обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України і підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 291, 314,331 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Повернути прокурору для усунення недоліків обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному 15.04.2015 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000182 по обвинуваченню ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом 15 днів.

Повний текст ухвали буде складено у строк до п`яти днів і проголошено 05.09.2016 р. о 08 год 30 хв.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.
Суддя: ОСОБА_1