Справа № 588/216/16-к
№ провадження 1-кп/588/51/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2016 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тростянці кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Тростянець Сумської області, громадянки України, не одруженої, з повною вищою освітою, фізичної особи-підприємця, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 КК України,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , будучи фізичною-особою підприємцем, яка використовувала найману працю, уклавши 09 квітня 2014 року трудовий договір з ОСОБА_6 , який сприяв здійсненню нею підприємницької діяльності шляхом реалізації та збереження товару, виконуючи організаційно-розпорядчі повноваження відносно найманого працівника, є службовою особою. Знаючи, що її найманий працівник ОСОБА_6 засуджений вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 03.02.2014 року до покарання у виді двох років виправних робіт із відрахуванням 20 % від заробітку на користь держави, ОСОБА_4 на початку серпня та вересня 2014 року та на початку лютого 2015 року, точна дата не установлена, будучи службовою особою, використовуючи у межах наданої компетенції організаційно-розпорядчі функції, знаючи, що ОСОБА_6 у липні-серпні 2014 року та у січні 2015 року був відсутній на роботі, внесла завідомо неправдиві дані до відомостей про відпрацьований ОСОБА_6 час у липні-серпні 2014 року та у січні 2015 року, зазначивши, що кількість відпрацьованих днів у липні 2014 року складає - 23, у відомості за серпень 2014 року 20 днів, у відомості за січень 2015 років 20 днів, та подала їх до Тростянецького районного сектору КВІ Управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області. Водночас відповідно до відомостей про осіб, що перетнули державний кордон України ОСОБА_6 з 08.07.2014 по 18.07.2014, з 21.07.2014 по 02.08.2014, з 06.08.2014 по 13.08.2014, з 18.08.2014 по 21.08.2014, 09.01.2015 по 31.01.2015 виїжджав за межі країни. Відомості про відпрацьований час є офіційним документом, що має установлену форму, реквізит «підпис ОСОБА_4 », посвідчують факт, відбування ОСОБА_6 покарання у виді виправних робіт.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 за пред`явленим їй обвинуваченням винним себе визнала повністю і суду показала, що з квітня 2005 року працює приватним підприємцем, має власний магазин і займається реалізацією книг. У квітні 2014 році уклала трудовий договір з ОСОБА_6 на умовах неповного робочого дня, з чотиригодинним робочим днем протягом п`яти днів на тиждень. ОСОБА_7 сумлінно працював, у всьому їй допомагав, реалізовував товар, разом вони їздили за товаром. ОСОБА_4 знала, що її працівник засуджений до покарання у виді виправних робіт, а тому вона у зв`язку з цим щомісячно сама заповнювала відомість про відпрацьований ОСОБА_6 робочий час, складала характеристику та квитанції про утримання з його заробітку відповідної частини. Кожного першого понеділку місяця обвинувачена надавала указані складені нею відмості з даними про відпрацьований час до КВІ. Обвинувачена зазначила, що ОСОБА_6 іноді просив відпустити його з роботи з різних причин. Оскільки вона йому довіряла, то відпускала його, коли він просив. Зокрема, ОСОБА_4 визнала, що відпускала свого працівника у липні та серпні 2014 року та січні 2015 року, при цьому у дні, коли він був відсутній вона у відомостях про відпрацьований час вносила дані, що він був на роботі. Ці відомості про відпрацьований час, вона, засвідчивши своїм підписом подала, до КВІ. Про те, що ОСОБА_6 в ці періоди був закордоном, їй було не відомо. ОСОБА_4 пояснила, що щиро розкаюється, усвідомила, що вчинила злочин, обіцяла, що більше такого вчиняти не буде, просила суворо не карати.

Визнавши на підставі частини 3 статті 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченою змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності її позиції, роз`яснивши їй, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, ураховуючи думку прокурора, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим розслідуванням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, матеріалів, необхідних для вирішення питань про долю речових доказів.

За таких обставин, суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненому доведеною повністю.

Дії обвинуваченої суд кваліфікує за частиною 1 статті 366 КК України, так як вона, будучи службовою особою, своїми умисними протиправними діями, які виразились у внесенні у відомості про відпрацьований час ОСОБА_6 за липень - серпень 2014 року та січень 2015 року завідомо неправдивих відомостей про кількість відпрацьованих робочих днів, ОСОБА_4 вчинила злочин - службове підроблення, тобто, внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій, суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який належить до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, яка вину свою визнала, раніше не судима, вчинила злочин вперше, неодружена, є фізичною особою-підприємцем, згідно з довідкою характеристикою за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра.

Як пом`якшуючі покарання обставини суд відповідно до статті 66 КК України вважає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не установлено.

Таким чином, ураховуючи викладене та особу обвинуваченої, її вік та власний осуд вчиненого нею діяння, характер вчиненого злочину, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій основне покарання у виді штрафу у межах санкції частини 1 статті 366 КК України у редакції Закону України від 7 квітня 2011 року № 3207-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення».

Санкцією частини першої статті 366 КК у редакції від 7 квітня 2011 року також передбачено додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, яке враховуючи побудову санкції є обов`язковим та може бути приєднано як до штрафу, так і до обмеження волі. Такий висновок відповідає правовій позицій, викладеній у постанові Верховного Суду України у постанові від 11 червня 2015 року у справі № 5-61 кс15.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вичненого злочину, з урахуванням особи винного, суд може не призначати додаткового покрання , що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове.

Враховуючи наявність двох пом`якшуючих покарання ОСОБА_4 обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи, що вона вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, є фізичною-особою підприємцем та на цей час не має найманих працівників, суд дійшов висновку про наявність підстав для не призначення ОСОБА_4 на підставі частини 2 статті 69 КК України додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Відповідно до статті 100 КПК України, речовий доказ особову справу засудженого ОСОБА_6 , яка зберігається при матеріалах кримінального провадження повернути Тростянецькому районному сектору КВІ УДПтС України в Сумській області.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався і підстави для його обрання відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-374, ст. 392 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винною у пред`явленому обвинуваченні за частиною 1 статті 366 КК України, та призначити їй покарання із застосуванням частини 2 статті 69 КК України у виді штрафу в розмірі 90 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у дохід держави, що складає 1530 (тисяча п`ятсот тридцять) грн. 00 коп., без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Речовий доказ: особову справу засудженого ОСОБА_6 , яка зберігається при матеріалах кримінального провадження повернути Тростянецькому районному сектору КВІ УДПтС України в Сумській області

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1