Справа №162/544/16-к
Номер провадження 1-кп/162/42/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2016 року смт. Любешів
Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілої,

цивільного позивача ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любешів кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, із загальною середньою освітою, раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 06 березня 2016 біля 21 години 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи мотоциклом марки „VIPER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якому не працювало світло передньої фари, рухаючись по вулиці Лісоградській в селі Залізниця Любешівського району у напрямку села Лобна Любешівського району, навпроти території колишнього СВК „Мрія в селі Залізниця Любешівського району, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, в момент виникнення небезпеки для руху, а саме пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного їх об`їзду, у результаті чого здійснив наїзд на даних пішоходів, які рухалися паралельно один одному в попутньому напрямку по правому краю проїзної частини дороги.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, перелому потиличної кістки зліва, перелому кісток основи черепа, забою головного мозку важкого ступеня з ураженням стовбурових структур з травматичним паренхіматозним крововиливом в ліву півкулю мозочка з компресією 4 шлуночків, стовбурових структур, з епідуральними геморагічними нашаруваннями потиличної ділянки, ускладнених вторинною оклюзійною декомпенсованою гідроцефалією, дифузним набряком головного мозку, садна потиличної ділянки зліва, відповідно до висновку судово-медичного експерта № 53 від 18 березня 2016 року.

В прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_5 наступних пунктів правил дорожнього руху України:

- п. 2.3. (6), згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

- п. 12.3, згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху..., яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу...;

- п. 19.1 (а), згідно якого у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені... фари ближнього (дальнього) світла.

Обвинувачений ОСОБА_5 винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що 06 березня 2016 біля 21 години 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи мотоциклом марки „VIPER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якому не працювало світло передньої фари, рухаючись по вулиці Лісоградській в селі Залізниця Любешівського району у напрямку села Лобна Любешівського району, навпроти території колишнього СВК „Мрія в селі Залізниця Любешівського району здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які рухалися паралельно один одному в попутньому напрямку по правому краю проїзної частини дороги. Внаслідок наїзду потерпіла ОСОБА_7 отримала тяжкі травми. Щиро розкаюється у скоєному, прохає суворо не карати. Крім того, заявлений цивільний позов про відшкодування майнової та немайнової шкоди визнав повністю.

Крім визнання вини самим обвинуваченим, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні необережних дій, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження,підтверджуються обставинами, встановленими органом досудового розслідування.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у вчиненні необережних дій, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_5 погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор не заперечував щодо встановлених обставин, тому суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною та істинною та їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Своїми діями, які виразились в порушенні п.п. 2.3 (6), 12.3, 19.1 (а) Правил безпеки дорожнього руху, що спричинили потерпілому тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Суд також вважає за необхідне виключити з обвинувачення ОСОБА_5 посилання на порушення ним вимог п. 2.9 (а) (перебування у стані алкогольного сп`яніння), Правил дорожнього руху як таке, що не знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків, дану обставину суд відносить до обставин, що обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Зважаючи на наведене, при призначенні ОСОБА_5 покарання суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, який відноситься до тяжких необережних злочинів, особу винного, який має постійне місце проживання та позитивно характеризується, його молодий вік; щире каяття та сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданої шкоди, як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, перебування в стані алкогольного спяніння як обставину, що обтяжує покарання. При цьому суд бере до уваги думку представника потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_4 щодо міри покарання обвинуваченому, який наполягає на суворості покарання, і приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів слід обрати покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням.

Оскільки ОСОБА_5 вчинив злочин в стані алкогольного спяніння, що значно підвищує суспільну небезпеку скоєного, суд вважає за необхідне застосувати до нього додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

В суді законний представник потерпілої ОСОБА_7 , цивільний позивач ОСОБА_4 подав цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 на його користь завдану йому матеріальну шкоду в сумі 97438,69 грн. та завдану потерпілій ОСОБА_7 немайнову шкоду в сумі 30000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 позов визнав повністю та сплатив представнику позивача ОСОБА_4 в рахунок покриття немайнової шкоди 20000 грн.

На підставі ст.ст. 128, 129 КПК України, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_4 слід задовольнити частково.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує ступінь тяжкості заподіяних наслідків, характер та глибину психологічних страждань потерпілої, а також з врахуванням відсутності у обвинуваченого ОСОБА_5 постійного заробітку, ту обставину, що він частково відшкодував моральну шкоду в розмірі 20000 грн., та, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості та обсягу і характеру спричинених страждань потерпілій, суд вважає обґрунтованим визначення розміру моральної шкоди в сумі 30000 грн. та майнової шкоди в розмірі 97438,69 грн. Саме такий розмір відшкодування моральної та майнової шкоди, на думку суду, є реальним для виконання обвинуваченим ухваленого рішення суду, враховуючи його матеріальний стан та ту обставину, що матеріальна шкода ним не відшкодована.

З врахуванням тієї обставини, що ОСОБА_5 частково відшкодував немайнову шкоду, з нього слід стягнути на користь ОСОБА_4 97438,69 грн. завданої майнової шкоди та на користь ОСОБА_7 10000 грн. завданої немайнової шкоди.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішення питання речових доказів.

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути витрати, повязані з проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Термін відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Речові докази: мотоцикл марки „VIPER V 200CR, реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за залучення експертів у сумі 2819 (дві тисячі вісімсот девятнадцять) гривень 28 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_7 10000 (десять тисяч) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 97438 (девяносто сім тисяч чотириста тридцять вісім) гривень 69 копійок на відшкодування завданої майнової шкоди.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області через Любешівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: