Справа № 372/893/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1153/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 07.09.2016

УХВАЛА
Іменем України
07 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_8 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційний розгляд за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 13 липня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Обухів, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Обухівського районного суду Київської області від 13 липня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності. Остаточне покарання ОСОБА_7 визначено на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 08 вересня 2011 року, у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців із конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності. Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
У своєму вироку суд першої інстанції зазначає, що згідно обвинувального акта ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, знову вчинив злочин, за наступних обставин.

12 грудня 2010 року, приблизно о 22 годині 15 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_10 вчинив на нього напад із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я останнього, при цьому наніс потерпілому один удар правою рукою в обличчя та один удар в область голови, від чого останній втратив свідомість. Скориставшись втратою потерпілим свідомості ОСОБА_7 незаконно заволодів його майном, а саме мобільним телефоном марки «Нокіа 6233», вартістю 330 гривень, в якому знаходилась картка оператора «Лайф» вартістю 25 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 10 гривень, мобільним телефоном марки «Самсунг 3555», вартістю 310 гривень, з карткою оператора «Київстар», вартістю 25 гривень, на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 20 гривень, а всього ОСОБА_7 в результаті нападу завдав потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 720 гривень.

Крім того, 02 січня 2011 року приблизно о 2 годині ночі ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , з метою заволодіння майном громадянина ОСОБА_11 із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя і здоров`я останнього, наніс йому два удари по голові, від чого потерпілий втратив свідомість. Згідно висновку судово-медичного експерта №5 від 04 січня 2011 року, ОСОБА_11 отримав легкі тілесні ушкодження, в тому числі і такі, які призвели до короткочасного розладу здоров`я. Після нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, та скориставшись його непритомним станом, ОСОБА_7 незаконно заволодів майном потерпілого ОСОБА_11 , а саме годинником марки «Рекорд», вартістю 395 гривень, та грошовими коштами в сумі 200 гривень, завдавши потерпілому майнову шкоду на суму 595 гривень.

Перший заступник прокурора Київської області подав апеляційну скаргу на вирок Обухівського районного суду Київської області від 13 липня 2016 року, ухвалений відносно ОСОБА_7 , в якій, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, просить зазначений вирок скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону при його ухваленні та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги прокурор посилається на те, що судом першої інстанції в порушення вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України у вироку, що оскаржується, відсутнє формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , визнане судом доведеним. При цьому, прокурор вказує про те, що мотивувальна частина вироку Обухівського районного суду Київської області від 13 липня 2016 року містить лише посилання на обвинувачення ОСОБА_7 , яке було встановлене прокурором під час досудового розслідування та сформульоване в обвинувальному акті.

Також, апеляційну скаргу на вирок Обухівського районного суду Київської області від 13 липня 2016 року, подав обвинувачений ОСОБА_7 , в якій просить пом`якшити призначене йому остаточне покарання та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, обвинувачений посилається на неврахування судом першої інстанції обставин, які пом`якшують його покарання, зокрема щирого каяття та повного визнання обвинуваченим своєї вини, його активну допомогу слідству з розкриття даного злочину, тяжкого матеріального становища обвинуваченого, відсутності претензій до нього у потерпілих, позицію потерпілих та прокурора щодо розміру покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу прокурора та заперечили проти апеляційної скарги обвинуваченого, доводи обвинуваченого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та послався на розсуд суду щодо апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.

Згідно статті 409 КПК України, підставою для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, крім іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

В порушення вимог зазначеної норми процесуального закону, суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку не зазначив формулювання обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.187 КК України, визнаного судом доведеним, обмежившись лише посиланням на обвинувальний акт з формулюванням обвинувачення, встановленого органом досудового розслідування. Зазначене порушення судом першої інстанції норми кримінального процесуального закону є істотним, в розумінні ч.1 ст.412 КПК України, так як перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому оскаржуваний вирок підлягає скасуванню.

З урахуванням того, що питання дослідження доказів в ході судового розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст. 187 КК України вирішувалось в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, а фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому злочину встановлені судом першої інстанції не були, апеляційний суд позбавлений можливості встановити зазначені обставини та сформулювати обвинувачення ОСОБА_7 , А відтак, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваного вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії судового розгляду з особливостями, встановленими ст.416 КПК України, в тому числі частиною другою зазначеної статті. Також, колегія суддів вважає необхідним звернути увагу при новому розгляді на неухильне дотримання судом першої інстанції вимог ч.4 ст.70 КК України щодо правил призначення покарання за сукупністю злочинів, в разі доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги першого заступника прокурора Київської області та необхідності її задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , підлягають перевірці під час нового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 судом першої інстанції.

Згідно із ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурором під час апеляційного розгляду заявлено клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , який спливає 10 вересня 2016 року, на 60 днів, у зв`язку тим, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності та проти життя та здоров`я особи, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна, крім того наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, при цьому з моменту застосування запобіжного заходу вказані вище ризики не зменшилися та виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження з приводу заявленого прокурором клопотання, колегія суддів вважає правильним задовольнити клопотання прокурора та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 в межах строку, встановленого в ч.1 ст.197 КПК України, оскільки останній обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності та проти життя та здоров`я особи, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна, крім того, обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, в тому числі на даний час відбуває покарання за попереднім вироком суду. Враховуючи викладене, колегією суддів встановлено достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ймовірність переховування обвинуваченого від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, при цьому з моменту застосування запобіжного заходу вказані вище ризики не зменшилися та виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Обухівського районного суду Київської області від 13 липня 2016 року, ухвалений відносно ОСОБА_7 - скасувати.
Призначити новий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України в суді першої інстанції зі стадії судового розгляду в іншому складі суду.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі УДПСУ в м. Києві та Київській області строком на шістдесят днів, тобто до 08 листопада 2016 року включно.

Судді:

__________________ __________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4