Справа № 367/1608/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/938/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 41 28.07.2016

УХВАЛА
Іменем України
28 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

засудженого: ОСОБА_7 ,

пр - ка Ірпінського ВЦ №132: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 07 червня 2016 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, було задоволено,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Володарського районного суду Київської області від 11 жовтня 2012 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 307, ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20 грудня 2012 року вирок Володарського районного суду Київської області від 11 жовтня 2012 року змінено, та ОСОБА_7 призначено покарання за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 70 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна, яке є його власністю. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2015 року невідбуту частину покарання замінено на більш м`яке покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки 9 місяців 25 днів. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 09 лютого 2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з 03 лютого 2012 року по 20 грудня 2012 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

19 лютого 2016 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 стосовно застосування до нього більш м`якого покарання, відповідно до ст. 82 КК України, а саме громадських робіт.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07 червня 2016 року дане клопотання було задоволено, замінено засудженому невідбуту частину покарання на 240 годин громадських робіт. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що в ході судового розгляду встановлено, що на момент звернення із клопотанням про заміну невідбутого покарання на більш м`яке, засуджений ОСОБА_7 відбув половину покарання у вигляді обмеження волі та став на шлях виправлення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, прокурором було подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу Ірпінського міського суду від 07 червня 2016 року про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого. Вимоги обґрунтовує тим, що висновки суду про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці став на шлях виправлення, не відповідають фактичним обставинам справи. Також звертає увагу на те, що в Єдиному реєстрі досудових розслідувань наявні матеріали за №0000098 щодо ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України стосовно факту його несвоєчасного повернення до установи виконання покарань після короткочасного виїзду за межі установи. На думку апелянта, незважаючи на факт грубого порушення режиму відбування покарання, адміністрацією внесено недостовірні відомості до особової справи засудженого стосовно його спізнення. Також прокурор вказує, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам провадження, засудженим було вчинено грубе порушення режиму відбування покарання, він не був працевлаштований в установі, має 8 судимостей, що, на думку прокурора, не свідчить про те, що він став на шлях виправлення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити; засудженого, який просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення; представника Ірпінського ВЦ №132, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Згідно з ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Пунктом 2 частини 4 статті 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як слідує із матеріалів провадження, судом першої інстанції вказаних вимог було дотримано.

Так, згідно характеристики, затвердженої в.о. начальника Ірпінського виправного центру №132 ОСОБА_10 06 червня 2016 року, за період перебування в установі засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно. На даний час в установі не працевлаштований, але проявляє ініціативу у роботах по благоустрою території установи, за що має 2 заохочення правами начальника установи. Заходи виховного характеру відвідує, реагує на них вірно. У стосунках із засудженими безконфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. По відношенню до працівників адміністрації тактовний та ввічливий /а.п 47/.

Окрім того, відповідно до довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень у засудженого, в Ірпінському виправному центрі №132 заходи стягнення до засудженого ОСОБА_7 не застосовувалися /а.п. 48/.

Стосовно аргументів прокурора про наявність кримінального провадження № 0000098 щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст. 390 КК України, то слід зазначити, що відповідно до постанови слідчого СВ Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_11 від 15 вересня 2015 року, вказане провадження закрито в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення /а.п.57/.

Враховуючи викладене, вказівка прокурора на внесення недостовірних відомостей до особової справи засудженого, є безпідставною, оскільки, відповідно до характеристики, затвердженої в.о. начальника Ірпінського виправного центру №132 ОСОБА_10 06 червня 2016 року, 24 серпня 2015 року ОСОБА_7 порушив правила встановленого порядку відбування покарання і за фактом даного порушення дисциплінарною комісією установи було вирішено обмежитися профілактичною бесідою /а.п.47/.

Таким чином, аргументи прокурора в цій частині не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на сімейні обставини засудженого, а саме, на склад сім`ї, наявність неповнолітніх дітей /а.п. 69/, збіг складних життєвих ситуацій.

Посилання прокурора на наявність у засудженого попередніх судимостей, що на думку апелянта, вказує на його не бажання ставати на шлях виправлення, не може бути взято судом до уваги, оскільки таке твердження суперечить матеріалам справи та характеристиці установи.

Таким чином, при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_7 , судом першої інстанції дотримано вимог чинного законодавства України, а тому підстав для скасування ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 07 червня 2016 року, колегія суддів не вбачає.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обгрунтованість ухвали суду першої інстанції, у звязку з чим до задоволення вона не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 07 червня 2016 року, якою ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання більш м`яким залишити без зміни.

С У Д Д І :

____________________ __________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .