печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

25 березня 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000614 від 07.04.2015р., відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 146 та ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 127 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадження слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що слідчими управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000614 від 07.04.2015 року щодо вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 та ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 127 КК України, а також за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України.

Матеріали досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 07.04.2015 виділені з кримінального провадження №0000228 від 22.01.2014, за фактами організації перевищення службових повноважень, вчинення масових вбивств та замахів на умисні вбивства громадян в м. Києві в період з 22.01.14 по 20.02.14 та ряду інших злочинів, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 27, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

У зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_5 25.03.2016р. повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 та ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 127 КК України, тобто у пособництві незаконному позбавленню волі людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, а саме у сприянні вчиненню вказаного злочину іншими співучасниками наданням засобів та усуненням перешкод, а також у пособництві вчиненню катування, тобто умисного заподіяння сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань шляхом мучення та інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі - отримати від нього відомості та визнання, здійсненого за попередньою змовою групою осіб, а саме у сприянні вчиненню вказаного злочину іншими співучасниками наданням засобів та усуненням перешкод.

Прокурор посилаючись на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості, скоєних за попередньою змовою групою осіб, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років, що дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, просив клопотання задовольнити обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави у зв`язку із насильницьким характером вчинених кримінальних правопорушень.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому доводи, просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечили щодо задоволення клопотання, мотивуючи тим, що стороною обвинувачення не доведена мета застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою інкримінованих кримінальних правопорушень та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Одночасно в судовому засіданні захисник зазначив, що висновки органу досудового розслідування з приводу обґрунтованості підозри не відповідають фактичним обставинам справи та є передчасними, жодних вагомих доказів, які б вказували на вчинення підозрюваним цих злочинів в матеріалах клопотання не має. Підозрюваний виключно позитивно характеризується за місцем постійного проживання, має міцні соціальні зв`язки, упродовж розслідування кримінального провадження від органу досудового розслідування не скривався, за першою вимогою прибував до слідчого, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, з приводу чого відсутні будь-які ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного на стадії досудового розслідування.

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, його захисника, дослідивши клопотання та долучені до нього в стороною обвинувачення та захисту документи, слідчий суддя дійшов такого висновку.

ОСОБА_5 є підозрюваним у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000614 від 07.04.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 та ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 127 КК України.

25.03.2016 ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 та ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 127 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у листопаді 2013 року, у зв`язку з прийняттям вищим керівництвом держави рішення про призупинення процесу підготовки до укладання Угоди про асоціацію між Україною та ЕС, у місті Києві та ряді інших міст України розпочались акції протесту громадян. Такі акції, після відмови Президента України ОСОБА_8 підписати Угоду про асоціацію на Саміті Східного партнерства, що відбувався 28-29 листопада 2013 року у м. Вільнюсі, а також силового розгону Євромайдану на Майдані Незалежності у м. Києві в ніч з 29 на 30 листопада 2013 року, набули особливо масового характеру.

В свою чергу ОСОБА_5 , разом із своїми знайомими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими особами, у тому числі на даний час невстановленими слідством, переслідуючи корисливі мотиви, починаючи з 29 листопада 2013 року стали приймати активну участь у різних заходах, пов`язаних з протидією акціям протесту в центральній частині міста Києва, залучаючи з вказаною метою за матеріальну винагороду інших громадян, при цьому ОСОБА_5 та ОСОБА_9 здійснювали безпосереднє фінансування та організацію таких заходів, для чого отримували грошові кошти від невстановлених осіб.

Крім того, ОСОБА_5 , сприяючи вчиненню злочинів шляхом надання засобів, мав залучити до їх скоєння у ролі пособників інших осіб з числа своїх знайомих.

Досудовим розслідуванням також установлено, що 21.01.2014 року близько 22 год в районі станції метро «Петрівка» та вул. Вербової у м. Києві, групою осіб, що діяли за вказівкою засновника та керівника бійцівського клубу «Оплот» ОСОБА_12 , матеріали досудового розслідування відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження, здійснено викрадення ОСОБА_13 , якого помилково сприйняли за учасника протестних акцій Євромайдану. З цією метою вчинено напад на потерпілого із застосуванням фізичної сили у виді нанесення останньому ударів у різні частини тіла, у тому числі предметами, заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень, після чого потерпілого проти його волі переміщено у салон автобусу SCANIA K113, д.н.з. НОМЕР_1 , на якому раніше нападники прибули з Харкова до Києва, та переміщено до палаткового табору, розташованого в лісо полосі в районі вул. Колекторній, 24/26 у м. Києві, де ОСОБА_13 . ОСОБА_12 за попередньою змовою групою осіб незаконно утримували, позбавляючи його волі, що супроводжувалося його катування та заподіянням йому тілесних ушкоджень. Згідно висновку судово-медичного експерта у ОСОБА_13 виявлено синець на повіках лівого ока, садна обличчя, контузію 1 ступеню лівого ока, спричинені тупим предметом (предметами), які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел та виконуючи відведену йому роль, діючи за попередньою змовою у групі осіб, ОСОБА_5 постійно перебував у зазначеному палатковому таборі щонайменше з 21 год. 09 хв. 21.01.2014 до 4 год. 49 хв. 22.01.2014 року.

Водночас до вчинення злочину ОСОБА_5 залучив ОСОБА_7 , який, як і сам ОСОБА_14 , повинен був перебувати біля палаток, охороняючи їх, та, після викрадення іншими співучасниками злочину активістів Революції Гідності і відвезення до палаткового табору, сприяти подальшому незаконному позбавленню волі останніх та їх катуванням, шляхом надання іншим співучасникам злочинів засобів та усунення перешкод - а саме, у спосіб недопущення вільного переміщення осіб, незаконно позбавлених волі та їх втечі, а також проникнення на територію розміщення палаток сторонніх, які могли б зашкодити вчиненню злочинів або припинити їх вчинення.

ОСОБА_5 , діючи спільно та погоджено з іншими співучасниками злочину, у тому числі з ОСОБА_7 , за попередньою змовою у групі з ними, маючи спільний умисел та цілі, усвідомлюючи мету та причини незаконного позбавлення волі ОСОБА_13 , сприяючи вчиненню злочину наданням засобів, перебуваючи поруч з потерпілим, 22.01.2014, о 0 год. 36 хв., 0 год. 44 хв. та о 1 год. 19 хв. передавав невстановленому слідством співучаснику злочину свій мобільний телефон для дзвінків на номер дружини потерпілого ОСОБА_13 ОСОБА_15 , НОМЕР_2 , щоб отримати в неї відомості про можливу участь чоловіка в акціях протесту під час Революції Гідності.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення (протоколи допиту свідків, потерпілого, огляду магнітного носія), у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 та ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 127 КК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, ніж до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 складає сукупність належних даних, які містяться в протоколах допитів потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , висновку судово-медичної експертизи №481 від 06.03.2014, протоколі слідчого експерименту та протоколі впізнання, проведених з потерпілим ОСОБА_13 , матеріалах тимчасового доступу до даних операторів мобільного зв`язку про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг по мобільних телефонах ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , вироку Оболонського районного суду міста Києва відносно ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в клопотанні обставин.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, постійне місце роботи та проживання, сімейний стан підозрюваного, позитивні характеристики підозрюваного, надані стороною захисту, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, пов`язаного з триманням під вартою.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що стороною обвинувачення в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначено про те, що підозрюваний може переховуватись від слідства через великий суспільний інтерес та резонансність обставин кримінального правопорушення, проте жодних фактичних даних на підтвердження неналежної процесуальної поведінки підозрюваного не надано, з приводу чого доводи органу досудового розслідування щодо застосування найсуворішого запобіжного заходу до підозрюваного на даній стадії досудового розслідування не є переконливими та обґрунтованими.

Крім того, доводи сторони обвинувачення, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, у зв`язку з чим виникла необхідність застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними, нічим не підтвердженими, та цим ризикам може запобігти більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

При цьому слідчий суддя приймає до уваги, що на всі виклики слідчого та прокурора підозрюваний з`являвся вчасно, що ствердив прокурор у судовому засіданні, та вказане свідчить про належне виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оскільки прокурор не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме домашнього арешту у певний час доби.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

З огляду на викладене, в судовому засіданні встановлено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи питання про те, який запобіжний захід відносно підозрюваного слід обрати, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, як такий що зможе забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, заборонивши йому цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ст. 194 ч.5 КПК України покласти на нього такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду у кримінальному провадженні;

- утриматись від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну,

- носити електронний засіб контролю.

Згідно ч. 6 ст. 194 КПК України зазначені обов`язки покладаються на підозрюваного на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194-197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :
У задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , зі строком дії у межах строку досудового розслідування до 25 травня 2016 року.

Зобов`язати підозрюваного прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду на дату та час проведення процесуальних дій відповідно до отриманих ним повідомлень.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду у кримінальному провадженні;

- утриматись від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну,

- носити електронний засіб контролю.

Визначити строк дії покладених на ОСОБА_5 судом обов`язків до 25 травня 2016 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді та покладених судом обов`язків в межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні до 25 травня 2016 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1