В И Р О К
Іменем України
25 квітня 2016 року Франківський районний суд м. Львова в складі
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, з середньо спеціальною освітою, раніше судимого, в останнє 13 лютого 2015 року Сихівським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України з призначенням покарання у вигляді громадських робіт,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Сторона обвинувачення - прокурори
Львівської місцевої прокуратури № 3
ОСОБА_4
ОСОБА_5

Потерпілі :

- ОСОБА_6
- ОСОБА_7
- ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 не маючи постійного місця роботи та засобів для існування, брав під замовлення від мешканців м. Львова роботи з утеплення фасаду квартир ( будинків) не оформляючи замовлення відповідними договорами.
Останні роботи за таким замовленням виконувались ним на території Франківського району м. Львова де його побачили потерпілі, спочатку ОСОБА_6 , а згодом і ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
На прохання останніх, ОСОБА_3 пообіцяв виконати роботи з утеплення їх квартир у найкоротші строки, для чого взяв адреси та контактні телефони запевнивши, що сам прибуде до потерпілих для погодження організаційних питань.
При цьому, ОСОБА_3 не повідомив потерпілим, що на той час мав незавершені роботи по інших замовленнях і для їх завершення у нього не було матеріалу, а кошти на їх придбання, що були надані замовниками, він потратив на інші об`єкти. ОСОБА_3 також не повідомив, що має намір використати кошти потерпілих, а також і матеріал, що буде придбаний на утеплення їхніх квартир, на незавершені ним об`єкти.
З метою отримати кошти у громадянина ОСОБА_6 , ОСОБА_3 у другій половині (третій декаді) вересня 2014 року, прибув до дому до того у квартиру
АДРЕСА_2 , тобто по місцю проживання ОСОБА_6 та маючи умисел спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, грошовими коштами в розмірі вартості матеріалу необхідного для утеплення вказаної квартири, шляхом обману, під виглядом придбання будівельних матеріалів, а саме пінопластових плит товщиною 8 см, фасадної сітки, клею, які ніби то необхідні були йому для виконання робіт із утеплення зовнішніх стін вказаної квартири, заволодів грошовими коштами гр. ОСОБА_6 в розмірі 11 тис. грн.. Переконавши останнього та його дружини, ОСОБА_3 , продовжуючи свій єдиний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , 09 жовтня 2014 року, придумав версію про нібито відсутність необхідних матеріалів та доцільність заміни іншими дорожчими по ціні, повторно прибув до потерпілого за місцем проживання та перебуваючи в приміщенні квартири , шляхом обману, під виглядом необхідності придбання пінопластових плит товщиною 10 см. замість пінопластових плит товщиною 8 см., що ніби то були необхідні йому для виконання робіт із утеплення зовнішніх стін квартири АДРЕСА_2 , вдруге заволодів його грошовими коштами в розмірі 1265,00 грн. Відтак, ОСОБА_3 продовжуючи свій єдиний злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , 11-12 жовтня 2014 року прибув до нього додому, де перебуваючи в приміщенні квартири, шляхом обману, повідомив тому, що матеріал замовлено, однак необхідно ще додати 900 грн. для оплати автотранспорту, який доставить матеріал. При цьому, ОСОБА_3 для переконливості, залишив свої речі у квартирі потерпілого ОСОБА_6 , запевняючи, що повернеться за ними коли привезе будівельний матеріал.
ОСОБА_6 повіривши переконанням ОСОБА_3 , будучи переконаним в правдивості намірів та добросовісності останнього щодо початку виконання робіт з утеплення зовнішніх стін його квартири АДРЕСА_2 , додатково надав тому грошові кошти в сумі 900 грн.
Проте ні в цей день, ні у подальшому, ОСОБА_3 будівельних матеріалів не закупив та обіцяних робіт не розпочав. На перших порах відповідав на телефонні дзвінки, пояснюючи, що зламалась машина, придумував інші різні версії, а відтак відключив телефон та почав уникати зустрічей не закупивши матеріалу, не розпочавши обіцяних робіт та не повернувши кошти в притул до завершення розгляду даного кримінального провадження.
Аналогічно й потерпілий ОСОБА_7 маючи на меті здійснити утеплення зовнішніх стін своєї квартири та бажаючи скористатись послугами ОСОБА_3 , виконання робіт якого бачив на сусідньому будинку, звернувся до того з пропозицією виконати такі роботи й на його замовлення.
ОСОБА_3 , реально знаючи, що не завершив роботи на попередніх об`єктах із за відсутності матеріалу та грошових коштів, усвідомлюючи, що не має можливості виконати замовлення ОСОБА_6 , кошти якого потратив не за призначенням, погодився з пропозицією ОСОБА_7 , пообіцявши завершити роботи у найкоротший час, але до настання холодів. Для цього, як і у попередньому випадку, ОСОБА_3 обмінявся координатами та телефонами, пообіцявши, що коли звільниться то прийде і оформить замовлення.
20 жовтня 2014 року, ОСОБА_3 прибув по місцю проживання ОСОБА_7 у квартиру АДРЕСА_3 та маючи умисел спрямований на незаконне заволодіння чужим майном - грошовими коштами в розмірі вартості будівельних матеріалів необхідних для утеплення зовнішніх стін квартири потерпілого ОСОБА_7 . При цьому, ОСОБА_3 повідомив потерпілого, що для утеплення квартири необхідно придбати пінопластову плиту , фасадну сітку, клей та інші засоби, вартість яких становитиме 5700 грн. ОСОБА_3 також запевнив, що матеріал придбає та привезе сам. Для цього йому необхідно кошти.
Садовий також порекомендував ОСОБА_7 , як варіант, утепляти квартиру разом із сусідом, оскільки це обійдеться дешевше.
ОСОБА_7 , бачачи ОСОБА_3 в роботі на сусідньому будинку, та у зв`язку з цим, довіряючи тому, і будучи переконаним в правдивості намірів та добросовісності останнього щодо закупки матеріалу та виконання робіт з утеплення зовнішніх стін його квартири, - квартири АДРЕСА_3 , передав ОСОБА_3 грошові кошти на загальну суму 5700 грн., а також залучив до цього потерпілого ОСОБА_8 звівши останнього з ОСОБА_3 .
Цього ж дня, тобто 20 жовтня 2014 року, ОСОБА_3 прибув по місцю проживання потерпілого ОСОБА_8 та перебуваючи в приміщенні квартири останнього - квартирі АДРЕСА_4 , продовжуючи свій умисел спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, у даному випадку уже грошовими коштами ОСОБА_8 , в розмірі вартості будівельного матеріалу необхідного для утеплення зовнішніх стін квартири
АДРЕСА_4 , шляхом обману, під виглядом придбання будівельних матеріалів, а саме пінопластових плит , фасадної сітки, клею та інших аксесуарів, що нібито потрібні йому для утеплення квартири ОСОБА_8 , переконав останнього , що вартість матеріалу вартуватиме 3700 грн.. Знову ж таки, реально розуміючи наперед, що своїх зобов`язань виконати не зможе з підстав невиконання попередніх замовлень та відсутності матеріалу й коштів на їх завершення. ОСОБА_8 , повіривши ОСОБА_3 та будучи переконаним в правдивості намірів та добросовісності того щодо утеплення зовнішніх стін його квартири, передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 3700 грн.
Для більшого переконання, ОСОБА_3 погодив з потерпілими місце для зберігання закупленого товару та отримав ключ від підвалу в будинку потерпілих, куди навіть завіз якісь будівельні матеріали, однак, частину з яких, використав на інших об`єктах.
Проте ні в цей день, ні у подальшому, ОСОБА_3 будівельних матеріалів необхідних для виконання повних робіт з утеплення зовнішніх стін квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 , не закупив та обіцяних робіт не розпочав. На перших порах відповідав на телефонні дзвінки потерпілих, пояснюючи, що завершує роботи на попередніх об`єктах, придумував інші різні версії неможливості почати обіцяні роботи, а відтак відключив телефон та почав уникати зустрічей не закупивши матеріалу, не розпочавши робіт та не повернувши кошти потерпілим в притул до завершення розгляду даного кримінального провадження.
У такий спосіб, ОСОБА_3 заволодів чужим майном - грошовими коштами потерпілого ОСОБА_7 на загальну суму 5700,00 грн. та чужим майном грошовими коштами ОСОБА_8 на загальну суму 3700, 00 грн.
Всі вищевказані дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування та процесуальним керівником кваліфіковано як заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, тобто як кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 190 КК України.
При цьому, підсудний не зміг пояснити суду, коли саме він планував закупити матеріал, за які кошти, чому не закупив та не приступив до робіт, як не зміг пояснити джерело походження коштів, які він бажає повернути потерпілим.
Підтвердив, що в ході судового слідства ним подано всі докази на спростування вини, клопотань щодо повноти судового слідства не має.
Прокурор в судовому засіданні, як і на досудовому розслідуванні вважає та стверджує, що ОСОБА_3 вчинив саме шахрайство шляхом обману, оскільки не збирався виконувати будь - які роботи, що підтверджується його поведінкою, як зразу ж після отримання коштів, так і в подальшому. Уважає, що вина ОСОБА_3 доводиться зібраними органами досудового розслідування доказами, які передав суду. Крім того, ОСОБА_9 сам не заперечує фактичних обставин, а щодо правильності кваліфікації, то така поведінка підсудного спрямована на пом`якшення його вини.
Оцінюючи досліджені та перевірені в судовому засіданні докази і зокрема покази свідків та пояснення потерпілих, даних в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 в інкримінованому злочині є доведеною, а його дії органами досудового розслідування та стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК України, кваліфіковані вірно.
Така позиція суду ґрунтується на результатах судового слідства, в ході якого досліджено та перевірено надані прокурором докази, які підтверджуються також показами самого підсудного, свідків та потерпілих даних в судовому засіданні.
Вина підсудного ОСОБА_3 також підтверджується показами потерпілих допитаних в судовому засіданні згідно яких, кожен окремо, підтвердили фактичні обставини кримінального провадження, щодо часу, місця та розвитку подій за їх участю та участю ОСОБА_3 .
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 , крім підтвердження фактичних обставин кримінального провадження, підтвердив, що ОСОБА_3 заволодів його грошовими коштами в розмірі 5700, 00 грн., які не повернув до даного часу. Для того щоб ОСОБА_3 мав місце для зберігання будівельних матеріалів, він надав тому ключ від підвалу. Садовий завіз у підвал декілька мішків з якоюсь сумішшю. Проте, що це за суміш йому не відомо. Жодних пропозицій про повернення коштів зі сторони ОСОБА_3 не було. Погодився з позицією прокурора, щодо призначення міри покарання.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердив, що ОСОБА_3 , як і інших потерпілих, обманув його та заволодів у такий спосіб його грошовими коштами в сумі 3700, 00 грн., які не повернув досі. Жодних пропозицій з боку ОСОБА_3 на повернення цих коштів, йому не поступало. Просить суд не карати суворо ОСОБА_3 та дати тому можливість відшкодувати збитки.
Показами допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , яка крім встановлених фактичних обставин кримінального провадження, повідомила суду, що передача грошових коштів потерпілим ОСОБА_8 . ОСОБА_3 відбувалася у її присутності. ОСОБА_3 оголосив суму і вони дали таку. Обіцяв розпочати роботи через тиждень, але не розпочав. Для того щоб можна було складати матеріали, сусід дав ОСОБА_3 ключ від підвалу. Коли вона заходила у підвал то бачила 4 чи 5 мішків із будівельною сумішшю, які і зараз там.
Показами допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , яка серед інших фактичних обставин кримінального провадження підтвердила також, що їй відомо про те, що чоловік передав ОСОБА_3 кошти на виконання робіт з утеплення квартири. Яку саме суму зараз не пригадує, але ОСОБА_3 роботи не виконав та грошей не повернув. Події мали місце осінню 2014 року , однак ОСОБА_3 отримавши гроші почав переховуватися.
Що стосується показів ОСОБА_3 в яких він заперечує умисел на заволодіння чужим майном грошовими коштами, шляхом обману, що інкримінуються йому у вину то суд відхиляє такі, оскільки проаналізувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 обіцяючи потерпілим виконати роботи та отримуючи кошти, обманув їх, оскільки не міг розпочати роботи за наявності попередньо незавершених, відсутність на їх завершення коштів та прямий намір використати кошти потерпілих не на утеплення їх квартир, а на завершення попереднього об`єкту, що сам підсудній підтвердив в судовому засіданні.
Не приймаються судом до уваги й покази ОСОБА_3 , в частині того, що він мав намір виконати роботи чи повернути кошти потерпілим, оскільки, якщо б у нього такий намір був, то до часу завершення розгляду кримінального провадження судом, у нього було достатньо часу, яким він не
скористався. При цьому, суд враховує, що така можливість у нього була, оскільки ОСОБА_3 підтвердив в судовому засіданні, що протягом вказаного часу мав заробітки, однак використовував їх на власні потреби та потреби рідних.
Таким чином, на підставі досліджених судом доказів, пояснень потерпілих, показів свідків та часткового визнання вини підсудним, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману( шахрайство) вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.
Вирішуючи питання про призначення підсудному міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального злочину, особу підсудного, який по місцю проживання характеризується позитивно та те, що він частково визнає свою вину та шкодує про те, що сталося. Суд також приймає до уваги прохання потерпілих суворо не карати підсудного та призначити йому покарання, яке б дало можливість відшкодувати шкоду.
Обставиною, що пом`якшує вину підсудного, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину.
Обтяжуючих обставин вини підсудного судом не встановлено.
З урахуванням пом`якшуючих обставин і особи підсудного, суд приходить до висновку, що покарання підсудному слід призначити в межах санкції статті за якою інкриміновано кримінальне правопорушення, у вигляді позбавлення волі.
З огляду на наведені вище пом`якшуючі обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення підсудного без відбування призначеного покарання, у зв`язку з чим, вважає за доцільне, на підставі ст.. 75 КК України звільнити його від призначеного покарання за даним вироком, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст..76 КК України, що на думку суду відповідатиме основним засадам, передбаченим ст. 65 КК України.
Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся, міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.
На підставі викладеного, керуючись ст. 75 КК України, ст. 369-371, 373-374,376 КПК України суд -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст..75 КК України, звільнити засудженого від відбування призначеного покарання за умови, що протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину, встановивши іспитовий строк в 2 ( два ) роки.
Згідно з вимогами ст..76 КК України, покласти на ОСОБА_3 , обов`язок : не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд, що постановив вирок.

Суддя ОСОБА_13