АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2016 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000328 щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Остриця Герцаївського району Чернівецької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , не працює, з середньою освітою, раніше судимого, розлученого, має на утриманні малолітню дитину, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за участю учасників судового провадження:
обвинуваченого ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
в с т а н о в и л а:
На вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 19 серпня 2016 року обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, не оскаржуючи кваліфікації своїх дій та доведеності вини, просить суд апеляційної інстанції скоротити термін призначеного покарання на шість місяців і залишити три роки позбавлення волі, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання. Свої доводи обґрунтовує примиренням сторін, відшкодуванням ним заподіяної матеріальної шкоди та наявністю на утриманні малолітньої дитини.

Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 19 серпня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, і призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання _________________________________________________________________________
Провадження №11-кп/794/357/16 Головуючий у І інстанції ОСОБА_7
Категорія ст.185 ч 2 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_1
призначених ОСОБА_5 покарань до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано покарання за попереднім вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 20 липня 2016 року, яким ОСОБА_5 засуджено до 2 років позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 24 травня 2016 року до моменту постановлення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання змінено на тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 , а саме з 24 травня 2016року.

Вирішено питання щодо речових доказів у справі.

Згідно з вироком районного суду обвинувачений ОСОБА_5 3 березня 2016 року, у період часу з 14 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв. перебуваючи на горищі будинку АДРЕСА_3 , до якого він мав вільний доступ, переслідуючи мету особистого збагачення, умисно, повторно, протиправно та з корисливих мотивів, таємно викрав майно мешканця вказаного будинку ОСОБА_8 , яке зберігалося на вказаному горищі, а саме: болгарку марки «Makita 9079 S», вартістю 2000 грн., валізу червоного кольору марки «UP», в якій знаходилося 7 пар чоловічих та жіночих штанів, 3 сорочки, 5 футболок, 10 жіночих суконь, 8 пар шортів, 1 куртка джинсова та дитячий одяг (шорти, 2 футболки, 1 комбінезон), загальною вартістю 10000 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 12000 грн.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, котрий підтримав доводи своєї апеляції та просив її задовольнити, прокурора, який заперечив проти задоволення вимог поданої апеляції, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом та викладених у вироку, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні суду першої інстанції, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, районний суд на підставі ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися, у тому числі і обвинуваченим.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.65,66 КК України, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, зокрема: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди, повне визнання вини, позитивні характеристики по місцю проживання, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, наявність на утриманні малолітньої дитини., а також те, що ОСОБА_5 є особою, що неодноразово судима за вчинення корисливих злочинів та даний злочин вчинив у період умовно-дострокового звільнення, що негативно характеризує обвинуваченого та свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення та схильність до вчинення кримінально караних діянь.
З урахуванням всіх обставин по справі, особи винного районний суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства та необхідність застосування ч. 4 ст. 70 КК України.
Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України районним судом не встановлено. З таким висновком районного суду погоджується у колегія суддів апеляційного суду.
Тому обґрунтування обвинуваченим ОСОБА_5 необхідності пом`якшення призначеного покарання шляхом врахування судом апеляційної інстанції факту примирення сторін, відшкодуванням ним заподіяної матеріальної шкоди та наявності у нього на утриманні малолітньої дитини - є безпідставним, оскільки дані обставини вже були враховані районним судом при постановленні вироку (а.с. 88).
Будь-які інші докази, які могли б стати підставою для зміни чи скасування вироку районного суду і в силу ч. 3 ст. 349 та ч. 3 ст. 404 КПК України можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_5 та матеріалах провадження відсутні.
Оскільки місцевим судом зараховано ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 24 травня 2016 року по день постановлення вироку 19 серпня 2016 року, то суд апеляційної інстанції на підставі ч. 5 ст. 72 КПК України повинен зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з 19 серпня 2016 року по 18 жовтня 2016 року.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 19 серпня 2016 року щодо ОСОБА_5 за ст. 185 ч. 2 КК України залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 19 серпня 2016 року по 18 жовтня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції впродовж трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3