Справа № 360/619/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1258/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія Розділ 2 20.10.2016

УХВАЛА
Іменем України
20 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 03.08.2016 року, яким :

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Бородянка Бородянського району Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, одруженого, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засуджено за ч.1 ст.125 КК України до 200 годин громадських робіт.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, ОСОБА_10 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину за наступних обставин.

07.01.2016 року, приблизно о 23 годині, ОСОБА_10 , перебуваючи біля місцевого кафе-бару по АДРЕСА_2 , під час сварки з ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які сталися між ними, умисно наніс ОСОБА_9 близько трьох ударів в область обличчя та голови, в результаті чого останній отримав легкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження щодо нього. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що він особисто до спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ніякого відношення не має і навіть не бачив потерпілого так, як знаходився в цей час в іншому місці. Вирок побудований на припущеннях та неперевірених показах осіб, які не були присутні при даній події, а сам потерпілий в суді пояснив, що особу, яка його била не бачив, а знає про це з чужих слів. Вирок Бородянського районного суду Київської області було винесено без врахування обставин справи, він суперечить матеріалам справи, а тому не відповідає нормам матеріального та процесуального права, вирок винесено на підставі припущень та не є вмотивованим. Під час судового розгляду захисник ОСОБА_11 повідомила суд про те, що під час досудового слідства було подано 2 клопотання про допит свідків зі сторони захисту та проведення слідчих дій, а саме проведення відтворення обставин події за участю всіх осіб та встановленню особи, яка побила потерпілого. Але в порушення вимог КПК захиснику не були відкриті матеріали кримінального провадження та надані копії обвинувального акту, а більш того, слідчий не повідомив про направлення справи до суду та в задоволенні заявлених клопотань безпідставно відмовив. Крім цього в той час, як захисником було направлено скаргу на бездіяльність слідчого з вимогою зобов`язати останнього виконати необхідні слідчі дії (оглянути місце події, допитати свідків та очевидців події та інших осіб), виявилось, що слідчий направив справу до суду, що свідчить про те, що під час досудового слідства були грубо порушені його право на захист та слідство проведено упереджено, як йому стало відомо саме через те, що подруга сестри дружини потерпілого ОСОБА_12 працює в місцевому відділі поліції і саме ОСОБА_13 здійснювала тиск на слідчого і саме через це слідчим були відхилені його клопотання про допит очевидців даної події та письмові клопотання захисника. Судом грубо було проігноровано покази свідків сторони захисту ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та чомусь взяті до уваги покази тільки барменші ОСОБА_13 , яка не могла бачити бійки так, як вибігла з бару після бійки, Соколовської яка під час бійки також була в барі та покази ОСОБА_17 , які суперечать показам тієї ж Вітьман та Соколовської. У вироку суду не вмотивовано беруться до уваги покази тільки сторони потерпілого та грубо ігноруються показання з боку сторони захисту так, як такі покази вказують фактично на те, що кримінальне правопорушення було вчинено іншою особою. Судом не звертається увага на те, що покази свідків зі сторони обвинувачення не співпадають та виключають одне одного. У вироку вказано, що суд критично ставиться до показів свідків сторони захисту, які конкретно вказують на особу, яка побила потерпілого, оскільки ці показання спростовуються іншими доказами, тільки не зрозуміло якими саме доказами, адже покази сторони обвинувачення суперечливі і різняться між собою, а учасників даної бійки так і не було встановлено та допитано, хоча свідки в своїх показах на це вказують. Він фактично був позбавлений права на збирання та подання до суду речей, документів та інших доказів ще під час досудового слідства так, як слідчим за мету не ставилось встановлення істини по справі, а слідчий безпідставно відмовлявся задовольняти клопотання про зібрання доказів, які спростовують його винуватість. Усунути ці грубі порушення законодавства в суді не було можливим так, як місце події не було оглянуто, відтворення обставин події не проводилось та не були встановлені особи, які приймали участь у бійці та які фактично і вчинили даний злочин.

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, потерпілого та думку прокурора, якіц заперечили проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

На думку колегії суддів доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України не підтверджується доказами зібраними на досудовому слідстві та дослідженими під час судового розгляду, є не обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, наведених у вироку, підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_18 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , заявою потерпілого ОСОБА_9 , висновком судово-медичної експертизи № 70 від 16.03.2016 року.

Показання потерпілого ОСОБА_18 та свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 суд першої інстанції обґрунтовано визнав достовірними та поклав в основу обвинувального вироку, оскільки вони були послідовними та узгоджувались з іншими доказами, зібраними по справі, у тому числі із даними, що містяться у висновку судово-медичної експертизи стосовно виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень та заяві потерпілого, адресованої керівнику Фастівської місцевої прокуратури.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що показання обвинуваченого відносно того, що він не завдавав потерпілому тілесні ушкодження, суперечать наданим сторонам и кримінального провадження та дослідженим в суді доказам, та є позицією захисту ОСОБА_20 , спрямованою на уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Так, в апеляційній скарзі обвинуваченого зазначається про те, що жоден із свідків, показання яких покладені в основу обвинувачення, не був очевидцем події, а потерпілий не бачив хто йому наносив удари. Однак, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_19 та ОСОБА_17 , прямо зазначили, що були очевидцями побиття обвинуваченим ОСОБА_10 потерпілого ОСОБА_18 ..

Зокрема, свідок ОСОБА_13 пояснила, що 07.01.2016 року, коли вийшла з приміщення кафе на сходи, побачила, що ОСОБА_10 наносить удари ОСОБА_21 і вона підбігла до місця бійки та почала відтягувати обвинуваченого ОСОБА_10 від потерпілого. Свідок ОСОБА_19 дала аналогічні показання.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що 07.01.2016 року близько 23 години він стояв біля кафе та спілкувався з потерпілим ОСОБА_18 цей час обвинувачений ОСОБА_22 наніс удар потерпілому.

Зазначені вище свідки є очевидцями події і прямо вказують на обвинуваченого ОСОБА_10 , як на особу, яка заподіяла потерпілому тілесні ушкодження.

Твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого, що зазначені свідки є зацікавленими особами, об`єктивно нічим не підтверджені і стороною захисту докази з цього приводу суду не надавалися.

Безпідставним колегія суддів вважає і твердження в апеляційній скарзі про те, що потерпілий не бачив, хто його бив. Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_18 пояснив, що коли від нього ОСОБА_13 відтягувала особу, що його била, він побачив, що це був саме ОСОБА_10 ..

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд не взяв до уваги його показання та показання свідків сторони захисту ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , колегія суддів знаходить не обґрунтованими та безпідставними. Так, суд першої інстанції допитав зазначених свідків та дав оцінку їх показанням, аналізуючи та оцінюючи їх в сукупності з усіма наданими в кримінальному провадженні доказами.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що слідчим не були допитані всі свідки та з ними не було проведено слідчого експерименту, колегія суддів на даному етапі знаходить не доречними. Клопотання про допит додаткових свідків та про проведення слідчого експерименту було подане захисником після закінчення досудового розслідування. Крім того, в судовому засіданні захисником було заявлено клопотання про допит свідків, яке було задоволено та надано можливість стороні захисту забезпечити цих свідків в судове засідання. Сторона захисту цим своїм правом скористалася.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що було порушено право на захист в зв`язку з тим, що слідчий не надав копії обвинувального акту захиснику, не повідомив про направлення справи до суду та безпідставно відмовив в задоволенні клопотання, в даному випадку не можуть бути безумовною підставою для скасування вироку суду, поскільки обвинувачений в повному обсязі скористався під час розгляду справи в суді першої інстанції послугами захисника, чим реалізував своє право на захист.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши в сукупності надані сторонами докази по справі, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілій, в зв`язку з чим дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України.

Належним чином дослідивши фактичні обставини справи та врахувавши характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого за умови призначення покарання в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт.

На думку колегії суддів, призначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

За таких обставин колегія суддів вважає вирок суду законним та обґрунтованим і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Вирок Бородянського районного суду Київської області від 03.08.2016 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
С У Д Д І :