Справа №451/816/15-к
Провадження № 1-кп/451/11/16
ВИРОК
іменем України
19 квітня 2016 року

Радехівський районний суд Львівської області в складі колегія суддів:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

з участю обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Радехів обвинувальний акт про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , громадянина

України, українця, розлученого, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, не

депутат, раніше не судимого,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п.п.4,12 ч.2 ст.115, ст. 348 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Сілець,

Сокальського району, Львівської області, громадянина України, українця,

неодруженого, не працюючого, освіта середня, не депутат, зареєстрованого за

адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за

адресою: АДРЕСА_1 ,

згідно ст.89 КК України раніше не судимий -

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п.п.4,12 ч.2 ст.115, ст. 348 КК України,

в с т а н о в и в:

За обвинувальним актом, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачуються в тому, що 18 квітня 2015 року, близько 18 години ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , зустрівшись заздалегідь, під`їхали на кінній підводі, у яку було запряжено двоє коней та до якої ззаду була прикріплена металева сівалка, до продуктового магазину ФОП « ОСОБА_12 », що знаходиться на АДРЕСА_2 , біля якого зупинились. Близько 18 години 05 хвилин, останні зайшли у вказаний магазин та придбали два бокали пива об`ємом по 0,5 л., після чого вийшли з приміщення даного магазину та зайшли у намет, який знаходився біля такого, де присіли за вільний стіл та почали розпивати алкогольні напої. На той час у наметі знаходились мешканці смт Лопатин - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та дільничний інспектор міліції Радехівського РВ ГУ МВС України у Львівській області капітан міліції ОСОБА_16 , який згідно наказу №16 від 16.01.2015 року «Про закріплення працівників сектору ДІМ Радехівського РВ ГУ МВС України у Львівській області за адміністративними дільницями» та додатку № 1 до даного наказу, станом на 18.04.2015 року обслуговував територію дільниці №4, а саме смт.Лопатин Радехівського району Львівської області. Після того, як ОСОБА_9 та ОСОБА_8 сіли за окремий стіл, ОСОБА_15 вийшов з намету та більше не повертався. Через деякий час ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підсіли за стіл до ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 . Під час спільного перебування у вказаному наметі між ОСОБА_8 та ОСОБА_16 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_14 та ОСОБА_9 звернули увагу ОСОБА_8 на його некоректну поведінку та повідомили йому, що ОСОБА_16 є працівником міліції, після чого сам ОСОБА_16 представився ОСОБА_8 як дільничний інспектор міліції Радехівського РВ ГУ МВС України у Львівській області. Близько 21 години ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_16 вийшли з даного намету та знаходились біля нього. В цей час між ОСОБА_8 та ОСОБА_13 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_8 наніс удар кулаком своєї руки в ділянку грудей ОСОБА_13 , від якого останній впав на землю, вдарився головою об покриття та втратив свідомість. Побачивши протиправні дії ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , будучи працівником правоохоронного органу, а саме дільничним інспектором міліції Радехівського РВ ГУ МВС України у Львівській області, який в цей час обслуговував адміністративну дільницю №4 в смт.Лопатин, та на якого відповідно до ст.10 Закону України «Про міліцію» та «Положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі МВС України», затвердженого Наказом МВС України №550 від 11.11.2010 року, покладено обов`язок забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок, попереджувати, виявляти та припиняти правопорушення, підійшов до ОСОБА_8 та звернувся до нього з вимогою припинити протиправні дії відносно ОСОБА_13 . У свою чергу, ОСОБА_8 схопив ОСОБА_16 за верхній одяг та почав відтягувати в напрямку до місця, де стояла вищевказана кінна підвода, яка знаходилась на відстані близько 7 метрів від даного намету. У цей час, ОСОБА_9 та ОСОБА_14 підняли на ноги ОСОБА_13 , після чого ОСОБА_14 разом з ОСОБА_13 попрямували у невідомому напрямку, а ОСОБА_9 , залишився біля вказаного магазину. Після цього, ОСОБА_8 , знаходячись вже біля вказаної кінної підводи, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на позбавлення життя дільничного інспектора міліції Радехівського РВ ГУ МВС України у Львівській області капітана міліції ОСОБА_16 , близько 21 години кулаками своїх рук наніс декілька ударів в ділянку голови останнього, від яких ОСОБА_16 впав на дорожнє покриття. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на позбавлення життя ОСОБА_16 , бажаючи завдати останньому особливих фізичних страждань, шляхом заподіяння йому великої кількості тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 , в присутності ОСОБА_9 , прив`язав ОСОБА_16 за ногу металевим ланцюгом, який взяв з кінної підводи, до металевої сівалки, яка була прикріплена до вказаної підводи. При цьому, ОСОБА_8 сказав ОСОБА_9 сідати на зазначену кінну підводу, щоб керувати нею та їхати по вулицях смт.Лопатин за територію даного населеного пункту в напрямку сміттєзвалища, яке знаходиться поза межами даного селища. У свою чергу, ОСОБА_9 , керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на позбавлення життя дільничного інспектора міліції Радехівського РВ ГУ МВС України у Львівській області капітана міліції ОСОБА_16 , усвідомлюючи, що позбавляє життя останнього, в такий спосіб завдає йому особливих фізичних страждань, шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, продовжив розпочаті ОСОБА_8 злочині дії, а саме сів на кінну підводу і, керуючи кіньми, які були запряжені у дану підводу, попрямував вулицями Героїв Майдану, Тарнавського, що в смт.Лопатин, в напрямку с.Бебехи Радехівського району Львівської області, при цьому тягнучи ОСОБА_16 , який був прив`язаний до вказаної кінної підводи, по дорожньому покриттю, а ОСОБА_8 , у свою чергу, в ході руху підводи, йшов біля ОСОБА_16 та спостерігав, щоб останній не відв`язався від неї. Під`їжджаючи по вул.Тарнавського до виїзду з смт.Лопатин, Радехівського району Львівської області, ОСОБА_8 зауважив, що ОСОБА_16 перестав подавати ознаки життя, після чого ОСОБА_8 сів поруч з ОСОБА_9 на кінну підводу, взяв у ОСОБА_9 віжки, якими той керував підводою, та, пришвидшивши рух коней, продовжив рух на кінній підводі по дорозі в напрямку с.Бебехи Радехівського району Львівської області. Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в кінці вулиці Тарнавського в смт.Лопатин, Радехівського району Львівської області звернули на польову дорогу, якою виїхали на автодорогу сполученням Броди-Червоноград. Виїхавши на вказану автодорогу, ОСОБА_8 зупинив коней, після чого ОСОБА_9 зійшов з підводи та пішов в напрямку смт.Лопатин. Після цього, ОСОБА_8 рушив кінною підводою по вказаній автодорозі в бік с.Станіславчик, Бродівського району Львівської області, що межує з територією Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, при цьому останній продовжував тягнути за собою ОСОБА_16 , який був прив`язаний металевим ланцюгом до вказаної підводи. Прибувши до межі території с.Станіславчик, Бродівського району Львівської області, ОСОБА_8 відв`язав труп ОСОБА_16 від металевої сівалки та зіштовхнув у меліоративний рів, після чого поїхав з даного місця. Тобто, умисними діями ОСОБА_8 , який діяв за попередньою змовою з ОСОБА_9 , спричинено ОСОБА_16 рани на голові, на обличчі, передній поверхні грудної клітки з переходом на передню черевну стінку, правому плечі, правому та лівому стегні, лівій стопі; осаднення шкіри передньої поверхні грудної клітки, правої та лівої руки, правого та лівого стегна, на спині, на правій сідниці, лівій п`ятці; садна у потиличній ділянці голови, на лівій кисті, на правій гомілці; синці на лівому плечовому суглобі, множинні переломи кісток склепіння та основи черепа; крововиливи у м`які покриви голови з внутрішньої поверхні по усіх поверхнях, у тканину мозочка, у тканину легень, під капсулу правої долі печінки, м`язи спини в проекції правої лопатки, розриви інтими аорти. Згідно висновку судово-медичної експертизи трупа №20/2015 від 19.05.2015 р., вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів або при контакті із такими, із слідами волочінням тіла по дорожньому покриттю, і є прижиттєвими згідно судово-гістологічних даних, могли виникнути незадовго до настання смерті останнього. Садно на правій гомілці могло утворитись від стискаючої дії тупого твердого предмету з обмеженою поверхнею. Садна, синці мають ознаки легкого тілесного ушкодження, відкрита черепно-мозкова травма (у вигляді множинних переломів кісток склепіння та основи черепа) має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення. Причиною смерті ОСОБА_16 є поєднана травма тіла у вигляді відкритої черепно-мозкової травми (множинних переломів кісток склепіння та основи черепа) із дислокацією головного мозку з порожнини черепа, та ушкоджень внутрішніх органів (розриви аорти, крововиливи у тканину легень та печінку). Відкрита черепно-мозкова травма (у вигляді множинних переломів кісток склепіння та основи черепа) із дислокацією головного мозку з порожнини черепа перебуває у причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_16 .

Дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані за п.4,12 ч.2 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю за попередньою змовою групою осіб, та за ст.348 КК України як умисне вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.4,12 ч.2 ст.115, ст.348 КК України визнав частково, а саме, що своїми діями спричинив смерть потерпілому ОСОБА_16 , та суду показав, що 18 квітня 2015 року він разом із ОСОБА_9 працювали на полі. Під вечір поверталися додому, проїжджаючи біля магазину в с.Лопатин Радехівського району вирішили випити пиво. Продавець уже закривала магазин, але повернулася та продала їм дві пляшки пива. Вони зайшли в палатку, яка знаходиться неподалік магазину, на території магазину та привіталися із знайомими там людьми, сіли пити пиво. У палатці за сусіднім столиком відпочивали його знайомі ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та з ними за столиком сиділа невідома йому особа, які розпивали спиртні напої. Через 15 хвилин він з ОСОБА_9 вирішили йти додому. Тоді особи із сусіднього столика запросили їх до столу, а незнайомець почав запитувати чому вони так скоро йдуть, та почав роз`яснювати, що потрібно поважати їх компанію. Невідомий чоловік - це був ОСОБА_16 - працівник міліції. ОСОБА_8 підсів до їх столика, справа біля нього сидів ОСОБА_16 з яким він безпосередньо не спілкувався, бо його не знав, розмовляв з іншими там присутніми про сільське господарство. ОСОБА_16 налив йому та всім присутнім за столиком горілки, тоді він частково випив та решту, що залишилася вилив, на що ОСОБА_16 почав його ображати, словами автора, що він «чмир», висловлював в його сторону образи. Тоді ОСОБА_16 покликав його поговорити, вони вийшли із палатки і він сказав, що люди сидять за столом поважні, щоб він з ними посидів та поговорив, а не спішив додому, та не виливав горілки. Він погодився, повернувся за стіл та випив ще горілки, однак частково знову недопив, що викликало агресію у ОСОБА_16 , який почав робити зауваження, що він не поважає товариства. ОСОБА_16 також вживав за столом разом із ними спиртні напої, при ньому випив один стакан. ОСОБА_16 не представлявся працівником міліції, був одягнений у цивільний одяг. Після цього вони обоє вийшли із палатки вдруге поговорити, і ОСОБА_16 наніс йому удар рукою, один чи два не пригадує, між ними почалася бійка, яка відбувалася за межами магазину, в районі входу біля воріт магазину, він також наніс ОСОБА_16 , удари кулаками в обличчя чи в груди не пригадує, який впав, і в цей час він взяв його за ногу та потягнув до сівалки, який по дорозі виражався в його сторону нецензурними словами, був живим та пробував піднятися. Щоб він замовчав, він взяв із воза штильвагу (трубу) та наніс декілька ударів ОСОБА_16 по голові і по тілу, побачив, що він не подає ознак життя, тоді прив`язав його за ліву ногу до сівалки ланцюгом, який мав довжину десь 3,5 метра. ОСОБА_16 лежав на спині обличчям догори. Припинив наносити удари коли побачив розбитий лоб. При цьому нікого не було, цього ніхто не бачив, ні як він його прив`язував, ні як наносив удари штильвагою (трубою) довжиною 1 метр. Хотів це все приховати, у збудженому стані пішов у палатку та сказав ОСОБА_17 , що він їде додому. ОСОБА_9 пішов за ним, він наказав йому сісти на віз і не повідомив йому, що до воза прив`язана людина, тоді вони почали їхали, ОСОБА_17 зліва, а він справа тримаючи воза за віжки. Коли звернули з траси та повертали на Броди, ланцюг відв`язався, він зупинив віз, передав ОСОБА_9 тримати віжки, а сам пішов і ще раз прив`язав ОСОБА_16 , не повідомляючи йому, що віз тягне мертву людину. На якій відстані від магазину зупинились не пригадує. Коли вдруге прив`язував ОСОБА_16 він не подавав ознак життя. Назустріч них їхали дві чи три машини не пригадує. Коли вдруге прив`язував ОСОБА_16 він розказав ОСОБА_9 , що він зробив, на що останній йому повідомив, що це працівник міліції. Тоді він ОСОБА_9 дав 200 гривень і наказав йди додому, а сам сів на воза та поїхав за межі селі, оскільки йому потрібно було сівалку відвезти у с.Станівчик Бродівського району. Жодної домовленості із ОСОБА_17 він не мав. По дорозі скинув тіло потерпілого ОСОБА_16 в канаву та поїхав віддати сівалку. Під ранок коли світало, він відійшов і зрозумів що зробив та повернувся на місце, де залишив тіло, щоб повернути його родичам, однак там побачив працівників міліції, зупинився і від них уже не втікав. Місце на возі було, чому скинув тіло в канаву, а не положив на віз пояснити не може. На протязі дня 18.04.2015 року вживав спиртні напої, коли вечеряли випили одну пляшку на трьох, алкоголь взагалі вживає періодично, два три рази на тиждень. ОСОБА_9 допомагав йому по господарству, коли була робота він періодично в нього ночував, завжди виконував його доручення. ОСОБА_18 сидів за столом разом з ними, однак він ні з ким не розмовляв, був мовчазним, так як особи, які сиділи за цим столом були йому невідомі. Не може в даний час зрозуміти чому так вчинив, розуміє, що вчинив вбивство, на його думку це виникло раптово через образи ОСОБА_16 в його сторону, просив вибачення перед потерпілими та родичами, хоч свідомо розуміє, що його ніхто не вибачить.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.4,12 ч.2 ст.115, ст.348 КК України не визнав та суду при первинному допиті показав, що в цей день він із ОСОБА_19 сіяли овес, коли закінчили роботу їхали додому та ОСОБА_8 запропонував випити пива. Вони зупинилися біля магазину, ОСОБА_8 купив пиво, ємкістю по 0,5 літра, вони сіли за окремий столик в палатці та розпивали пиво. Знайомі ОСОБА_8 покликали його за сусідній столик, ОСОБА_8 пересів, за деякий час він також підсів до них та продовжував пити пиво, розмови із ними не підтримував, спиртних напитків не вживав. Особи, які сиділи за цим столиком були знайомі ОСОБА_8 , серед них він знав лише ОСОБА_16 , який був участковим та був одягнений у цивільний одяг. ОСОБА_8 чув коли ОСОБА_15 говорив, що ОСОБА_16 є працівником міліції. Йому особисто було відомо, що ОСОБА_16 був працівником міліції, оскільки раніше був судимим за крадіжку. Яка була розмова за столом не пригадує. Пригадує, що ОСОБА_8 і ОСОБА_16 покидали двічі товариство та виходили з палатки, про щось говорили та повернулися назад і теж між собою говорили, про що не знає. Бійки він не бачив. Через деякий час ОСОБА_8 сказав, що їде додому і він пішов за ним. За столиком у палатці сиділо четверо осіб ОСОБА_15 (музикант), який говорив, що ОСОБА_16 працівник міліції, особа в окулярах ( ОСОБА_13 ) та сивий ( ОСОБА_14 ) і працівник міліції. Вони розпивали за столом спиртні напої, він пив лише пиво. ОСОБА_15 поїхав додому швидко і вже не повертався. Коли він вийшов з палатки то побачив, що біля неї лежить ОСОБА_13 , тоді сивий чоловік ( ОСОБА_14 ) попросив його допомогти довезти до машини. Він допоміг ОСОБА_14 довезти ОСОБА_13 до машини, яка стояла через дорогу від магазину, і вони поїхали, а він повернувся у палатку, щоб викрутити лампочку. У палатці вже нікого не було. За ним зайшов у палатку ОСОБА_8 , який сказав, що їде додому. Він у палатці викрутив лампочку, щоб не світила та пішов за ОСОБА_8 до воза. Не бачив людину прив`язану до воза, крові біля воза також не бачив. Тоді він за вказівкою ОСОБА_8 зняв віжки з паркану, сів на віз з лівого боку, та передав віжки на правий бік ОСОБА_8 . Віжками керував ОСОБА_8 . Коли доїжджали до цегельні ОСОБА_8 повідомив йому, що до воза прив`язаний ОСОБА_16 . Коли машина почала їхати за возом, ОСОБА_8 пришвидшував рух. Коли ОСОБА_8 заходив в палатку в нього в руках не було жодного предмету, штильвага, за яку чіпляють до коні, та ланцюг були на возі. Штильвагу в цей день використовували, коли сіяли овес, вона використовується до сівалки, для культивації. Під час руху ОСОБА_8 зупиняв віз, ходив до підводи та щось там поправляв. Може потерпілий ОСОБА_16 і просився, але він цього не чув. Жодної домовленості у нього із ОСОБА_8 щодо вбивства ОСОБА_16 не було. ОСОБА_16 викликав ОСОБА_8 двічі на вулицю, щоб поговорити. Коли вийшли вдруге, до палатки вже не поверталися. Через деякий час ОСОБА_8 та ОСОБА_16 вдруге виходили на вулицю,їх розмови він не чув, як і не чув кривів про допомогу. Коли вони сіли із ОСОБА_8 на воза, їхали в напрямок як додому, він боявся ОСОБА_8 , але людини прив`язаної до сівалки не бачив. Коли вдруге ОСОБА_8 зупиняв підводу та щось там поправляв, тоді коли сів на віз повідомив йому, що до сівалки прив`язана людина. Тоді ОСОБА_8 зупинив у полі воза, дав йому 200 гривень за роботу та сказав, щоб він йшов додому. Він пішов в нічний бар, купив сигарети, курив, бо йому було дуже страшно. Перед вказаною подією проживав у ОСОБА_8 , де жив і працював 2-3 місяці. ОСОБА_8 до нього нормально ставився, іноді його сварив на неправильно виконану роботу. В цей день ОСОБА_8 вживав алкогольні напої.

Будучи допитаний в судовому засіданні ОСОБА_20 повторно з участю психолога і психіатра, свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.4,12 ч.2 ст.115, ст.348 КК України також не визнав та суду показав, в цей день вони виконали роботу, ОСОБА_8 запропонував випити пива. Вони зупинилися біля магазину, ОСОБА_8 купив пиво, ємкістю по 0,5 літра, вони сіли за окремий столик в палатці та розпивали пиво. За сусіднім столиком сиділи сивий ( ОСОБА_14 ), музикант ( ОСОБА_15 ) та лисий в окулярах ( ОСОБА_13 ) та участковий ОСОБА_16 . Музикант ( ОСОБА_15 ) покликав ОСОБА_8 за їх стіл, він підсів до їх стола, згодом і його покликали. За столом всі сиділи і про щось говорили, йому невідомо, він в їх розмові участі не брав, пив пиво і не розмовляв, не конфліктував. ОСОБА_16 почав за столом до ОСОБА_8 звертатися на ти. Вони обоє вийшли на вулицю та згодом повернулися до палатки, розмови їх не чув. Через деякий час вони вдруге вийшли на вулицю та в вже в палатку не повернулися, біля палатки почалася бійка. Він бачив як ОСОБА_8 наносив удари ОСОБА_21 руками і ногами. ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та він намагалися зупинити ОСОБА_8 , проте останній наніс удар йому та ОСОБА_13 , який від удару впав. До нього підійшов сивий ( ОСОБА_14 ), та попросив лисого в окурлярах ОСОБА_13 підняти та донести до автомобіля. Удари були нанесені до того, як він допомагав ОСОБА_13 довезти до автомобіля. Тоді ОСОБА_14 повернувся збирати посуду, він йому допоміг, тоді зайшов у палатку ОСОБА_8 , який мав штильвагу в руках та сказав, що їде додому, він виключив лапмочку та пішов за ОСОБА_8 . При цьому ОСОБА_8 йому погрожував, сказав, що якщо не сяде, то він його вб`є. Жодної домовленості у нього із ОСОБА_8 не було він йому нічого не повідомляв. Погрозу ОСОБА_8 сприймав реальною, раніше він його бив, якби він не сів на підводу він би його бив, вибору у нього не було. Вони їхали по дорозі так як додому, тоді біля цегельні, колишнього місця розташування аеродрому, ОСОБА_8 його скинув дав йому 200 гривень, розказав йому про прив`язану людину і сказав йти додому. Куди поїхав ОСОБА_8 йому невідомо. Не бачив, що ОСОБА_16 був прив`язаний до воза, на вулиці було темно, і він не звертав уваги. ОСОБА_8 сказав йому сідати на віз і що вони їдуть додому, він це і зробив. Не пригадує чи таке було, що він просив ОСОБА_8 відв`язати та відпустити ОСОБА_21 . По дорозі ОСОБА_8 зупиняв воза та щось ходив дивитися, а потім знову сідав на віз та вони продовжували їхати. На слідчому експерименті показував, як ОСОБА_8 привязував до воза ОСОБА_16 так як йому так сказали робити працівники міліції. Просив суд врахувати, що він не винен, ОСОБА_16 не бив, із ОСОБА_8 про це не домовлявся, не мав наміру його вбивати.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 винність їх у вчиненні кримінальних правопорушень, стверджується такими доказами.

Потерпіла ОСОБА_10 суду показала, що в цей день їй було відомо, що її чоловік ОСОБА_16 перебуває на роботі в смт.Лопатин Радехівського району Львівської області. ОСОБА_16 10 років пропрацював дільничним інспектором, те, що він дільничним інспектором у Лопатині Радехівського району не було їй відомо, але вона знала, що в цей час він підміняв дільничного інпектора ОСОБА_22 . Обвинувачені невідомі їй особи, про обставини даної справи дізналася від інших осіб. Підтримала в судовому засіданні думку прокурора, який просив призначити ОСОБА_8 міру покарання у виді довічного ув`язнення та ОСОБА_9 13 років позбавлення волі.

Потерпіла ОСОБА_11 суду показала, що їй було відомо, що син в суботу поїхав приводити в робочий стан свій кабінет. Очевидцем вказаної події не була. 18 квітня 2015 року о 23 годині коли вона лягала спати, їй зателефонувала мати невістки, яка їй повідомила, що вона зрозуміла із слів дочки ОСОБА_10 , що щось сталося. В судовому засіданні просила суд звернути увагу, що вона мала надію на сина ОСОБА_16 , зокрема, що він її дотримає до старості, однак обвинувачені забрали у нього життя, тому підтримала думку прокурора і просила суд винести покарання, на яке вони заслуговують.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що в цей день, він, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 зустрілися в суботу біля стадіону в смт.Лопатин Радехівського району та вирішили посидіти за магазином у палатці, де розпивали спиртні напої, випили десь дві пляшки горілки, яку принесли із собою. Через деякий час, десь приблизно через годину, до них у палатку зайшов ОСОБА_16 , який пригощав їх чаєм, сам пив чай та курив. Його знав, так познайомився з ним через свого сина. Коли ОСОБА_16 їх пригощав чаєм у палатці ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не було. За деякий час до магазину підводою приїхали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які сіли в палатці за сусідній столик та розпивали пиво. Спочатку до їх столика присів ОСОБА_8 , вони в цей час співали пісню «Шабелина», а згодом підсів ОСОБА_9 , хто їх запросив не пригадує. ОСОБА_16 був у цивільному одязі та за столом показував своє посвідчення, та говорив, що він є працівником міліції, в цей час ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сиділи за сусіднім столиком, однак на його думку вони добре знали, що він працівник міліції. Коли до їх столу підсів ОСОБА_8 він в цей час пішов додому, більше до палатки не повертався, горілки вже на столі не було. Про події, які мали там місце суду повідомити не може, так як не був при цьому присутнім. ОСОБА_8 із ними дві пляшки горілки не розпивав. ОСОБА_16 за столом також спиртних напитків не вживав. Додому повернувся на своєму власному автомобілі.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що 18 квітня 2015 року він, ОСОБА_15 та ОСОБА_13 сиділи у палатці за столиком та розпивали спиртні напої на території магазину в смт.Лопатин Радехівського району, одну чи дві пляшки не пригадує за спливом часу. Через деякий час, десь приблизно о 18 годині 30 хвилин, до палатки зайшов ОСОБА_16 , купив собі чай та пачку вафлів «Артек» і їх також пригостив чаєм. ОСОБА_13 за столом спілкуватися із ОСОБА_16 , останній при цьому курив, а ОСОБА_15 сказав, що по потребі йому треба вийти. Через деякий час, приблизно через 20 хвилин, до палатки зайшов ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які спочатку пили пиво за сусіднім столиком, та згодом присіли за їх столик. ОСОБА_8 вживав разом із ними спиртні напої, а ОСОБА_9 допив пиво, спиртних напитків не вживав. Бачив, як ОСОБА_8 відштовхнув ОСОБА_13 , який впав. Він подумав, що з ОСОБА_13 щось сталося та почав його забирати додому. Бачив лише те, що ОСОБА_8 , який був агресивним, потягнув ОСОБА_16 за куртку, із ними був ОСОБА_13 , словесної розмови між ними не чув. Коли ОСОБА_13 впав він почав його приводити до тями, в цей час ОСОБА_8 та ОСОБА_16 билися, з чого виник їх конфлікт йому невідомо. ОСОБА_13 отримав травму від конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_16 , суті їх розмови не чув. На його думку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 могли чути, коли ОСОБА_16 представлявся працівником міліції. ОСОБА_9 розмови не підтримував, взагалі не спілкувався із товариством. Коли була бійка ОСОБА_9 в палатці не було, він появився коли він його покликав та попросив занести ОСОБА_13 до автомобіля. Думка повернутися назад, щоб розібратися, що робиться за палаткою у нього не виникала, і не могла виникнути, так як він дотримується батькової науки де б`ються двох, третій не повинен бути.

Свідок ОСОБА_23 суду показав, що ввечері десь о 21 годині 50 хвилин рухався автомобілем «Ланос», вікно біля нього було трішечки опущене, він почув шум, рух та скрегіт металу. Він рухався по вулиці, яка була перпендикулярна до вулиці по якій рухався віз. У світлі фар побачив коні, віз, металеву конструкцію та ніби позаду причеплений силует людини. Тоді він почав рухати за возом, включив фари та почав сигналити, оскільки спочатку подумав, що хтось випадково зачепився до воза. Коли він зрівнявся з возом, бачив, що на возі зліва сидів ОСОБА_8 та справа ОСОБА_9 , він їх впізнав по статурі, оскільки це було темно. Возом керував ОСОБА_8 . Він їхав за возом десь приблизно 1,5 кілометра, віз рухався із швидкість 40 кілометрів за годину на повній швидкості, бачив це по швидкості свого автомобіля, він їм сигналив, віз не зупинився, продовжував рухатися. Ділянка дороги по якій рухався віз була асфальтованою, десь у кращому стані, десь у гіршому, а далі була грунтовою з камінням. Тоді він побачив на дорозі куртку, яка загубилася, він продовжував їхати за ними та намагався їх зупинити. Особа, яка сиділа на возі праворуч постійно оглядалася. Коли він зрівнявся на рівні із возом почав кричати, що вони зупинилися, оскільки до їх воза причіплена людина, однак на нього ніхто не реагував. Особа, яка була прив`язана до воза жодних ознак життя не подавала, через що він і припинив за ними їхати та вирішив звернутися до міліції. Тоді він поїхав до дільничного ОСОБА_22 , щоб йому це повідомити, однак його на робочому місці не було. Він взяв осіб із самооборони та поїхав по слідах воза, біля с.Бебехи Радехівського району побачив кістки черепа та вирішив, що людина вже не жива й повернувся. Особа, яка була прив`язана до сівалки жодних ознак життя не подавала, через що він і припинив за ними їхати та вирішив звернутися до міліції.

Свідок ОСОБА_24 суду показав, що він рухався автомобілем від церкви, коли доїхав до парку побачив, що поїхала підвода, до неї причіплена сівалка, а позаду сівалки ще щось було причіплене, він знаходився на відстані десь біля 50 метрів та подумав, що це причіплений мішок. Один чоловік сидів на підводу, інший ішов позаду воза. Особа, яка йшла позаду підводи була висока, кремезна, в руках у неї була палка чи труба, недобре було видно. Віз їхав не швидко, звичайною ходою. Коли він повернув автомобілем праворуч, був на відстані десь 15 метрів від воза, побачив на дорозі щось парує, зупинився і в цей час до нього підійшли ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , вони зробили висновок що це мозок людини, тоді він зрозумів що до воза прив`язане тіло, про що він відразу повідомив працівників міліції, які сказали залишатися на місці, що він і зробив до їх приїзду. Не міг розпізнати, що тягнеться за сівалкою, оскільки куртка сповзла, і не було видно що це силует людини. Тіло жодних ознак життя не подавало, чи зупинявся віз не бачив, коли її побачив, вона весь час рухалася. ОСОБА_8 , як і його синів добре знає. Це відбувалося біля господарства ОСОБА_27 , де в цей час стояв автомобіль марки « Запорожець».

Свідок ОСОБА_28 суду показала, що вона працює протягом п`яти років в магазині, що знаходиться в смт.Лопатин Радехівського району Львівської області, продавцем. Приблизно о 20 годині вечора 18 квітня 2015 року до неї підходив ОСОБА_16 , який замовив каву,для себе та всіх присутніх у палатці. Їй було відомо, що ОСОБА_16 - це працівник міліції, їх участковий, бував один раз на місяць у магазині. На території магазину є палатка, в якій за столиком у палатці розпивали спиртні напої ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , які принесли свої продукти та алкогольні напої із собою. Палатка розташована так, що їй не видно як продавцю вхід до неї. Десь біля 20 години 30 хвилин приїхав на кінній підводі ОСОБА_8 із ОСОБА_9 та попросили налити їм два бокали пива. Вона продала їм пиво та попросила їх викрутити лампочку у палатці коли поїдуть додому. Двічі вона заходила у палатку, коли принесла перший раз каву за столиком сиділи ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 , а другий раз коли принесла два пива, ємкістю по 0,5 літра і за сусіднім столиком сиділи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Вона пішла додому та біля 00 годин 30 хвилин до неї додому приїхала міліція та розповіла їй, що сталося.

Свідок ОСОБА_25 суду показав, що він 18 квітня 2015 року ввечері разом із ОСОБА_26 вийшли із парку, який знаходиться смт.Лопатин Радехівського району Львівської області на вулиці вже було темно. Почули, що їде кінна підвода. ОСОБА_26 перед нею перебіг дорогу, а він залишився на тому ж місці, де стояв. Побачив, що повз нього, на відстані 2 метрів, рухається кінна підвода, позаду сівалка та до неї щось було причіплене, схоже на силует людини. Це було десь приблизно на відстані 600 метрів від магазину. Поруч сівалки йшов чоловік, високий, широкий в плечах та в руках тримав товсту палку, довжини її не може сказати. Нанесення ударів не бачив, як і це, щоб кінна підвода зупинялася. Кінна підвода рухалася вільним ходом людини, не бачив, щоб вона зупинялася. Він перейшов через дорогу до ОСОБА_29 та через кілька хвилин до них назустріч під`їхав автомобілем ОСОБА_24 та перепитав їх, що вони бачили. Тоді ОСОБА_24 освітив договору фарами, та в їх світлі на дорозі вони побачили мозок людини.

Свідок ОСОБА_30 суду показала, що вона приймає участь у самообороні села з 21 до 24 години щодня. Того дня, вона вийшла ввечері на чергування в смт.Лопатин Радехівського району Львівської області, разом із ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , пройшлися парком, перевіряли чи діти не розпивають спиртних напоїв. Біля пам`ятника Шевченка в парку, який знаходиться на відстані 60 метрів від магазину, біля бару Берізки, десь приблизно між 22 та 23 годиною, почули шум,гуркотіння кінної підводи, крики, лайку між двома особами та стогін, звуки були невиразними, однак які саме пояснити не змогла. Побачила, що їде кінна підвода, яка рухалася швидко, одна особа була на возі, а друга йшла за сівалкою. Це побачила на світлі, яке відбивалося від освітлення бару ОСОБА_33 , біля якого проїжджала кінна підвода. Згодом вони почула, що стукіт припинився та подумала, що із нею щось трапилося. Тоді вони пішли взяти ліхтарики, бо було дуже темно, щоб піти та подивитися, що сталося. Через деякий час до них під`їхав ОСОБА_34 та повідомив, що віз тягне людину, тоді вона подзвонили до участкового ОСОБА_22 та повідомила йому про це. Чому не повідомляла на досудовому слідстві про стогін, як і це що вона розуміє під словом «стогін», пояснити суду не може.

Свідок ОСОБА_35 суду показала, що 18 квітня 2015 року вона, ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 і Зробок приймала участь в громадського об`єднанні ОСОБА_40 на чергуванні. Чоловіки запізнювалися, тому вони вирішили пройтися парком та перевірити порядок. В парку почула шум, коли дійшли до пам`ятника Шевченка почули стукіт кінної підводи, ОСОБА_41 сказала, що це їде віз. На світлі, яке падало від бару вона побачила, що проїхав віз, одна особа була на возі інша йшла позаду, це було на відстані 60 метрів. Вона чула нецензурну лайку та звуки людські, зміст звуків був незрозумілим. Тоді вони направилися на вулицю Шкільну, коли перейшли через асфальтне покриття почули сильний удар і стукіт припинився, вони подумали, що щось сталося надзвичайне.

Свідок ОСОБА_26 суду показав, що біля 22 години він перебував разом із товаришами ОСОБА_42 та ОСОБА_43 в парку. Проїхала кінна підвода, яка рухалася вільним ходом, на відстані від нього десь 3-4 метри, а від палатки магазину десь на відстані 500 метрів. До сівалки було прив`язане тіло людини, це він побачив на світлі фар автомобіля, який освітив віз, одна особа сиділа на возі, інша йшла позаду за тілом. Обличчя людини, що йшла позаду не бачив, однак по статурі вказує, що це був ОСОБА_8 , а особа яка сиділа на возі це ОСОБА_9 .. У руках особи, яка йшла позаду був предмет, схожий на палку - трубу. Підвода весь час рухалася, не бачив, щоб зупинялася. Тіло, яке було прив`язане до воза ознак життя не подавало. Особа, яка йшла за тілом, ударів не наносила. Вони відпочивали із друзями у парку біля пам`ятника Шевченка, однак жодних криків та шуму він не чули.

Свідок ОСОБА_44 суду показала, що вона приймає участь у громадському об`єднанні «Самооборони», в це в цей день здійснювала обхід парком, перейшовши пам`ятник Шевченка у парку почула шум воза та крики. Згодом почула, що це їде кінна підвода, та через леякий час був сильний удар, тоді була тишина і вона, і всі хто з нею був подумали, що там щось сталося і пішли взяти ліхтарики, щоб подивитися. По дорозі зустрілися із хлопцями, що йшли до парку. Тоді до них під`їхав автомобіль, з якого вийшов хлопець та повідомив, що кінна підвода тягне людину, тоді вона зателефонувала та повідомила про це дільничному ОСОБА_45 , який викликав наряд міліції. На фоні світла лапмочки, яка освітлювала біля магазину «Берізки» вона бачила, що на возі стоїть людина і тримає у руках віжки, віз весь час рухався не зупинявся. Крики були, але вона, які і всі інші, не могли їх розібрати.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що в цей день він, ОСОБА_14 , ОСОБА_46 та ОСОБА_15 з 17 години в палатці на території магазину, сиділи за столом, за деякий час до них підійшов ОСОБА_16 , який замовив їм п`ять чаїв, коли розраховувався за чай виймав посвідчення та показував його, при цьому говорив, що він працівник міліції і що в даний час він виконує обов`язки дільничного замість ОСОБА_22 . Знає, що ОСОБА_16 працівник міліції. Через деякий час зайшов у палатку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які сіли за сусідній столик, а згодом підсіли до їх стола. Розмова відбувалася між ними з приводу поля, орки. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за їх столом не вживали спиртних напитків. Чув як ОСОБА_16 говорив до ОСОБА_8 , що він йшов своєю дорогою, бо він дорогий їздовий, іншої розмови не чув, причини їх конфлікту не знає. Тоді ОСОБА_8 до ОСОБА_16 виражався нецензурними словами, на що ОСОБА_16 сказав йому, щоб він поважав працівника міліції. Вони обоє виходили із палатки, ОСОБА_8 почав вияснити чому ОСОБА_16 сказав, що він дорогий їздовий. Коли він підійшов до них, ОСОБА_8 відштовхнув його у груди, він впав і більше нічого не пригадує.

Свідок ОСОБА_47 суду показав, що він працював дільничним інспектором смт.Лопатин Радехівського району Львівської області. В цей день він знаходився на чергуванні у м.Радехів, на його дільниці виконував обов`язки ОСОБА_16 . У разі відсутності його на дільниці, його заміну проводив ОСОБА_16 , все це було оформлено відповідним наказом міліції на початку року. Не пригадує в який саме час, до нього, зателефонувала із громадського об`єднання ОСОБА_48 та повідомила, що кінна підвода рухалася вулицею Героїв УПА та повернула на вулицю Тарнавського, за возом тягнеться прив`язана людина. Він про це повідомив черговій частині, і група виїхала до смт.Лопатина Радехівського району Льівської області. По дорозі побачив на дорозі мозок людини, куртку та уламки кісток. Шукали тіло людини до ранку, зранку не пригадує котра була година ОСОБА_8 на кінній підводі їхав із сторони Бродівського району і тоді здався працівникам міліції. ОСОБА_9 знав, ОСОБА_8 був йому невідомою особою, скарг на цих осіб до нього не надходило.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_49 суду показала, що нею була проведена експертиза, на підставі постанови слідчого Радехівського району і при експертизі було виявлено тілесні ушкодження такі як: рани на голові, на обличчі, на передній поверхні грудної клітки з переходу на передню черевну стінку на правому плечі, правому та лівому стегні,лівій стороні. Виявлено осадження шкіри на передній поверхні грудної клітки, правої та лівої руки, правого та лівого стегна, на спині, на правій сідниці, на лівій п`ятці, численні переломи кісток склепіння та основи черепа. При внутрішньому дослідженні виявлено пошкодження голови внутрішньої поверхні, тканину фрагменту мозочка, тканину легень, пів капсули печінки, м`язи спини в проекції лопатки і розриви аорти. Також повідомила суду, що була присутня при огляді місця події та при проведенні слідчого експерименту. У висновку зазначено, що перелічені тілесні ушкодження є прижиттєвими, а деякі могли виникнути незадовго до настання смерті. Смерть настала від черепно-мозкової травми, тобто з дислокацією мозку. При проведенні експертизи були надані фрагменти внутрішніх органів, при яких встановлюється факт при життєвості чи по смертності пошкодження. Гістолог - експерт прийшов до висновку, що всі крововиливи є ознаками при життєвості, якби людина була мертвою, він цього б не зазначав, оскільки в цьому випадку є інша клітинна реакція, при якій є свої критерії. Черепно-мозкова травма утворилася не одномоментно, пройшов певний період часу, оскільки, є сліди на нижній кінцівці,що він був прив`язаний. Під час цього волочіння голова вдарялася неодноразово об тверді предмети, асфальтне покриття дорогою, відбувалося поступове розтрощення кісток черепа. Відповідно ці фрагменти кісток черепа, мозкової тканини були виявлені по дорозі, по кілометражу де це відбувалося. Огляд місця події починався від магазину, біля самого закладу нічого не було знайдено, за кілька метрів були знайдені сліди крові та фрагменти кісткової тканини. Підтвердити факт розтрощення черепа на місці прив`язування тіла не може, але допускається, що внаслідок удару могла утворитися рана, і з неї могла виділитись невелика кількість крові згодом. Момент смерті настав коли відбулася дислокація в мозку. Причиною смерті була відкрита черепно-мозкова травма з виведенням головного мозку з черепа. Механізм її отримання полягав у розтрощенні черепа, який виник також і внаслідок неодноразових контакту з тупим предметом. Чи були нанесенні удари по самому черепі відповісти не може, через те, що була обширна рана голови і при цьому збережена тільки нижня ділянка щелепи. Чи це було від удару, чи це від самого волочіння по дорожньому покриттю відповідь надати не можливо. Після отримання схожого роду черепно-мозкової травми була втрата свідомості, відповідно й не було ознак життя. Спочатку, можливо, було якесь приглушення свідомості, а в подальшому, під час того волочіння, була повна втрата свідомості. Від отримання першої травми до моменту смерті були хвилини часу, це був дуже короткий проміжок часу. По шкірних покривах на голові підтвердити нанесення ударів неможливо, оскільки була обширна рана голови. Якщо там і щось було, то це стерлося від волочіння, тому зробити висновки чи це від ударів чи від волочіння неможливо. При проведенні експертизи, бралися фрагменти тих органів, які були пошкодженними, в яких були крововиливи, розриви, які надсилалися на дослідження. Відповідно судово-медичний експерт їх вивчав і враховуючи різну клітинну реакцію, тобто прижиттєву і не прижиттєву (там виникає різна реакція) визначав прижиттєвість. Смерть потерпілого наступила за хвилини часу від магазину до місця до були виявлені сліди крові, фрагменти кісткової і мозкової тканини. На асфальтному покритті - місці, де обвинувачений прив`язував ОСОБА_21 слідів крові не було виявлено, вони були за межами магазину, за кілька метрів. На її думку черепно-мозкова травма та внутрішні тілесні ушкодження були отриманні практично одночасно. По травмах, які отримав потерпілий, не може сказати з якою швидкістю рухалася кінна підвода. Втрата свідомості була від першого удару, але смерть ще не наступила. Під час проведення слідчого експерименту по дорозі були виявлені плями бурого кольору, зокрема бризги, які могли утворитися від контакту голови з асфальтним покриттям, внаслідок співударяння і дефектів кісткової тканини. Уламки кісток - це фрагменти кісткової тканини, кісток черепа, які були зібрано по ходу огляду місця подій, які утворилися також від співударяння голови до твердої поверхні. Ці бризги могли утворитися , і при життєво і при смерті, через те, що були дефекти кісткової тканини, а кров перебувала в організмі. Рана на обличчі була глибокою, не терта, могла утворитися як від волочіння, так і від удару тупим предметом. Могло бути розтріскування шкіри і вже в подальшому він збільшується по мірі проходження, оскільки голова постійно вдарялася об асфальтне покриття. Від удару предметом могла бути незначна рана, а через волочіння могла утворитися обширна рана, при цьому первинного контакту неможливо встановити.

В судовому засіданні допитаний експерт психіатр ОСОБА_50 суду показав, що ОСОБА_18 перебував у них на стаціонарній судово-психіатричній експертизі, результатом встановлено, що у ОСОБА_18 є розумово-відстала особа, тобто легка розумова відсталість, ступеня помірної дебільності. Для таких осіб, будь-які складні, великі життєві ситуації, суспільні ситуації, соціально-побутові ситуації є важкими до розуміння, побудувати послідовно дії, далі вчинки, далі наслідки, перспективно оцінити наслідки своїх дій в таких осіб є вкрай складно, або піддаються до неможливості, за рахунок того розумового недорозвитку. Ця подія досліджувалася ними й була складною, вона була розтягнута у часі та супроводжувалася багатьма учасниками і складна взагалі життєва ситуація склалася, яка розгорталася і у відповідності мала якісь наслідки. ОСОБА_18 за рахунок своєї розумової відсталості, що неповною мірою міг розуміти складність цієї ситуації і передбачити наперед, які можуть бути у нього особисті наслідки, тому розібрати їх по частинах він би міг, тобто якщо йому сказали зробити якусь конкретну дію, щось вчинити, чи наприклад піти встати, піти сісти, він би міг це вчинити. Вже всю ситуацію оцінити, так як це би зробила б людина з достатнім розумовим розвитком, ОСОБА_51 складно, оскільки він є розумово-відсталий, тому розуміти цілком складність ситуації з можливими наслідками у майбутньому, як для себе так і для інших учасників, досліджуваної ситуації очевидно не міг повною мірою, як і оцінювати значення своїх дій, йому було складно це зрозуміти за рахунок його інтелектуальної неспроможності та рахунок власного недорозвитку. В даному випадку, коли він керував підводою, він це розумів, це є простий акт для нього, складність полягає, не саме керування підводою, як інкримінується ОСОБА_9 , а в тому що це є весь складний процес, є багато учасників, є ще інші підозрювані, є потерпілий по справі, у відповідності до того, що є багато учасників, йому важко оцінити ситуацію, що то може бути далі, йому це було складно, він не міг розуміти, що то буде далі, він ситуативно керував підводою, бо йому це сказали робити. Подальші наслідки йому було важко оцінити, тому що розумово-відсталі особи, вони не можуть прогнозувати собі наперед, як інші здорові, інтелектуально розвинуті люди, йому це важко, він ситуативно (конкретно) усе бачив, йому казали, чи він прийняв таке рішення, це вже як по справі далі складається, то очевидно, що він повною мірою міг це все розуміти. Він розумів ситуативність, конкретність. ОСОБА_9 відноситься до таких людей, які подібні до малих дітей. Коли їм говорять робити це, вони будуть робити,коли не робити, вони цього робити не будуть, але складність цих дій їм не доступна. Загалом, оцінити ситуацію абстрактно, вони можуть як малі діти. В даному випадку ОСОБА_18 був просто неспроможній оцінити ситуацію, за рахунок своєї вади інтелекту. Усі елементи, усі дії він міг не розуміти. Це стосується не тільки керування підводою, але і всі інші дії, вчинки, він не міг розуміти, те що буде відбуватися надалі. В розумово-відсталих людей не лише інтелект занижений, але й ще емоційний інтелект. Ці емоційні переживання, які відбувалися, він повністю керувати ними не може, бо не піддаються вони йому, відповідно таке відреагування його було, чи це як захист, чи це як страх, це питання потрібно з`ясувати у психолога, це його компетенція. У висновку вказано, що ОСОБА_18 є обмежено осудний. В юридичній площині, згідно ст.20 КК України це трактується, що він не повною мірою здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Пленум Верховного Суду України їм заборонив це переносити на юридичну площину, тому критерій обмеженої осудності вони не вживають. Психічний розлад ОСОБА_52 , не позбавляв його усвідомлювати, але значно впливав на здатність його розуміти ситуацію в цілому. ОСОБА_18 міг втекти з місця події, керувати кінною підводою, а міг від цього відмовитися. Він оцінював ситуацію з власних можливостей, тобто оцінив так, як це для нього буде добре, міг вчинити по-другому, але не вчинив. Така особа здатна послухати більш за себе авторитетних осіб. В розумовій стадії такі особи рішення рідко самостійно приймають. Якщо подивитися на життєвий шлях ОСОБА_52 , можна усе зрозуміти, оскільки в школі ОСОБА_53 навчався погано, був обстежений обласною медико-психологічною комісією, якою встановлено, що він є розумово-відсталий, відповідно його було скеровано на навчання в допоміжний інтернат для відсталих. Інтелектуальні властивості вкрай знижені, такі особи можуть виконувати або низькокваліфіковану або без кваліфікації роботу. Такі особи дуже добре працюють фізично, добре адаптуються, сумлінно виконують фізичну роботу, навіть можуть створити сім`ю, він собі якимось чином давав раду в житті. ОСОБА_18 працював на грубій роботі, сім`ю не створив, працював власне для себе, для власних потреб, працював чорноробочим. Оцінити ОСОБА_54 ситуацію та усі дії ОСОБА_8 це надто складний для нього процес. ОСОБА_8 для нього є особою в якої він жив, працював, харчувався, який як вказував ОСОБА_9 , його ображав, бив, але поряд з тим він казав, що йому було добре у ОСОБА_8 , бо він йому давав їсти, платив за роботу. Це рішення для нього було ситуативне, такі рішення притаманні для тих людей з таким рівнем розвитку, як у ОСОБА_52 . Коли йому роз`яснити наслідки, що людина помре і він піде в тюрму, ОСОБА_18 так би і не вчинив, таким особам потрібно усе добре роз`яснювати. Читання, переписування тексту, переказування тексту - це є прояви нашого інтелекту, особам з відсталим інтелектом це дуже важко. Суть ситуації ОСОБА_18 може переказати, а її складність ситуації не спроможній був розуміти, для його інтелекту це заважко. Коли такій особі конкретно усе роз`яснити, тоді вони даються розуміти ситуацію, те що скажуть їй робити, ця особа буде це робити.

В судовому засіданні допитаний експерт психолог ОСОБА_55 суду показав, що ОСОБА_9 по життю характеризується, як не самостійний, такий, що підпадає під вплив і весь спосіб його життя про це свідчить. Він перебував у повній залежності від свого господаря і виконував усе сумлінно, що йому доручалося, а якщо ОСОБА_18 не справлявся, то неодноразово був битий від свого господаря, а тому звик до такої залежності від нього і перебував весь час під його впливом. ОСОБА_18 до певної міри розумів, що чинить погано і що це може бути дуже небезпечно, він і на досудовому слідстві говорив і мені говорив, що він намагався відв`язати потерпілого руки, але злякався погроз ОСОБА_8 , побоїв з боку ОСОБА_8 - господаря і тому цього не зробив. В нього деяке розуміння було, що він чинить погано, але переважила залежність від ОСОБА_8 , це страх. Розумово відсталі особи, в тому числі ОСОБА_18 , відзначаються конкретно ситуативним типом мислення, вони керуються тими явищами, предметами, які безпосередньо знаходяться в їх зоні діяльності. Воля ОСОБА_52 була пригнічена залежністю та паралізована до певної міри страхом. Авторитет у ОСОБА_56 був вбитий побоями, неодноразовими ОСОБА_8 . ОСОБА_18 це зробив під примусом ОСОБА_8 , він проти потерпілого нічого особисто не мав, це все робилося під примусом ОСОБА_8 . ОСОБА_9 реально сприймав усі погрози ОСОБА_8 , він все життя його боявся, а тим паче боявся в той момент, коли він був вкрай розлюченим, тому в такій ситуації він абсолютно реально сприймав його погрози. В принципі ОСОБА_18 міг не виконати вказівку ОСОБА_8 фізично, але не психологічно. Керуючи підводою ОСОБА_9 коли розумів, що до воза прив`язана людина, розв`язати йому її не вдалося, але його воля була паралізована страхом перед ОСОБА_8 .. ОСОБА_18 туманно розумів ці наслідки і не до кінця усе розумів, він просто бачив, що чиниться зло по відношенні до потерпілого і таке намагання відв`язати потерпілого у нього було, але був присутній і страх, тому що ОСОБА_18 був у повній залежності від ОСОБА_8 .

Згідно ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода у наданні ними суду доказів і у доведенні перед судом переконливості.

Винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, підтверджується також іншими доказами, зібраними на досудовому рослідуванні та встановленими в судовому засіданні.

Протоколом огляду місця події від 19.04.2015 року з фототаблицями, з яких вбачається, що місцем події є приміщення продуктового магазину, що знаходиться в смт. Лопатин Радехівського району на вул.Героїв Майдану, на території якого розміщена палатка (шатро) розміри 5x5 метрів, яка виготовлена із синтетичної тканини зеленого кольору із помаранчевими вставками, де і відбувалися злочинні дії. Вказаним протоколом та відеофіксаціїю до нього, підтверджено факт нанесення ударів ОСОБА_21 металевою штильвагою, прив`язування його за ногу ланцюгом до кінної підводи та волочіння тіла вулицями смт.Лопатин Радехівського району, де були виявлені уламки кісткової тканини, фрагменти мозкової тканини, речі людини, сліди бризгів крові бурого кольору та сліди волочіння (а.с.119-170 том ІІ).

Висновком судово-медичної експертизи №20/2016 від 4.08.2015 року, яким встановлено, підсумки 1.2.3.4.11, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_16 були виявлено наступні тілесні ушкодження зовнішні рани: на голові, на обличчі, передній поверхні грудної клітки з переходом на передню черевну стінку, правому плечі, правому та лівому стегні, лівій стопі; осаднення шкіри - передньої поверхні грудної клітки, правої та лівої руки, правого та лівого стегна, на спині, на правій сідниці, лівій п`ятці; садна: у потиличній ділянці голови, на лівій кисті, на правій гомілці; синці - на лівому плечовому суглобі, множинні переломи кісток склепіння та основи черепа. При внутрішньому дослідженні виявлено: крововиливи - у м`які покриви голови з внутрішньої поверхні по усіх поверхнях, у тканину мозочка, у тканину легень, під капсулу правої долі печінки, м`язи спини в проекції правої лопатки, розриви інтими аорти. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів або при контакті із такими, із слідами волочінням тіла по дорожньому покриттю, і є прижиттєвими згідно судово-гістологічних даних, могли виникнути незадовго до настання смерті. Садно на правій гомілці могло утворитись від стискаючої дії тупого твердого предмету з обмеженою поверхнею. Садна, синці мають ознаки легкого тілесного ушкодження, відкрита черепно-мозкова травма (у вигляді множинних переломів кісток склепіння та основи черепа) має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення. 5. Причиною смерті гр. ОСОБА_16 є поєднана травма тіла у вигляді відкритої черепно-мозкової травми (множинних переломів кісток склепіння та основи черепа) із дислокацією головного мозку з порожнини черепа, та ушкоджень внутрішніх органів (розриви аорти, крововиливи у тканину легень та печінку). Даний висновок про причину смерті грунтується на даних судово-медичної експертизи трупа, при якій виявлено: множинні переломи кісток склепіння та основи черепа, крововиливи: під тверду мозкову оболонку, м`які мозкові оболонки, тканину головного мозку та мозочка, тканину легень, під капсулу правої долі печінки, м`язи спини; тканина головного мозку дряблої консистенції, із розчавленням речовини головного мозку; розриви інтими аорти, та підтверджується даними судово-гістологічної експертизи шматочків внутрішніх органів, при якій було виявлено: крововиливи у м`які оболонки та речовину головного мозку, набряк мозку, крововилив під та у тверду мозкову оболонку, крововиливи у товщі шкіри з осадненням поверхневих шарів, гостра емфізема та крововилив у легенях, всі крововиливи з ознаками при життєвості. 6. Відкрита черепно-мозкова травма (у вигляді множинних переломів кісток склепіння та основи черепа ) із дислокацією головного мозку з порожнини черепа перебуває у причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_16 . 7. Враховуючи ступінь розвитку трупних явищ смерть гр. ОСОБА_16 могла настати біля 10-12год до розтину його тіла. 8. Будь-яких морфологічних проявів захворювань на які при житті міг хворів ОСОБА_16 під час судово-медичної експертизи трупа не виявлено. 9. Після отриманих тілесних ушкоджень, а саме відкритої черепно-мозкової травми, активних дій вчиняти ОСОБА_16 , не міг. 10.14.15 Судово-медичних даних, для дачі відповіді на дане питання, не має. 12.Кров трупа ОСОБА_16 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО. 13.При судово-токсикологічній експертизі кров від трупа ОСОБА_16 спиртів не виявлено /т.1 а.с.159-166/.

Протоколом огляду трупа від 19 квітня 2015 року з фото таблицями до нього, з якого вбачається, що виявлено труп ОСОБА_16 з численними травмами, тілесними ушкодженнями /т.1 а.с.228-235/.

Протоколом слідчого експерименту із носіми відеофіксації від 21 квітня 2015 року, проведеним із ОСОБА_8 , при якому відображені всі дії, які мали місце 18.04.2015 року /т.1 а.с. 236-252/.

Висновком гістологічної еспертизи №1132-1133/2015 від 27.04.2015 року,якою підтверджено, що були виявлені крововиливи в м`які оболонки та речовину головного мозку. Набряк мозку, крововилив під та в тверду мозкову оболонку, крововиливи в товщі шкіри з осадненням поверхневих шарів, гостра емфізема та крововиливи в легенях. Всі крововиливи з ознаками при життєвості /т.2 а.с.18-19/.

Вказані докази судом визнані допустимими та належними.

Також судом враховано висновки інших проведених експертиз та характеризуючі дані, які досліджувалися в судовому засіданні, зокрема:

Висновок імонологічної екпертизи №511/2015-ім від 19.04.2015 року, з якого вбачається, що кров ОСОБА_16 ,1982 року народження, відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти А, анти-В, ізосорологічної системою АВО /т.2 а.с.15-16/.

Висновок токсикологічної експертизи №1299/2015-т від 19.04.2015 року, з якого вбачається, що у крові ОСОБА_16 ,1982 року народження, не виявлено етилового, метилового, пропілового, бутилового і амілового спиртів /т.2 а.с.17-17 зворот/.

Акт судово-медичної екпертизи №29/2015 від 19.04.2015 року, яким встановлено, що у ОСОБА_8 при судово-медичній експертизі було виявлено садна на обличчі, на правій та лівій ріці, яку утворилися від дії тупого твердого предмету або при контанті із таким, могли виникнути 18 квітня 2015 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження /т.2 а.с.20-20 зворот/.

Акт судово- медичної екпертизи №28/2015 від 19.04.2015 року, яким встановлено, що у ОСОБА_9 при судово-медичній експертизі було виявлено садно на лівій ріці, яке утворилося від дії тупого твердого предмету або при контанті із таким, могло виникнути 18 квітня 2015 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження /т.2 а.с.21-21 зворот/.

Висновок експерта №105/2015-мк від 30.04.2015 року одягу від трупа ОСОБА_16 , з якого вбачається, що було виявлено множинні наскрізні та поверхневі розриви тканини на трусах та шкіряному ремені. Розриви утворились внаслідок перерозтягання тканини та тертя по шорухуватій поверхні, і могли утворитись внаслідок волочіння тіла потерпілого. На шкарпетці пошкоджень виявлено не було /т.2 а.с.22-24/.

Висновок екперта №104/2015-мк від 30.04.2015 року одягу від трупа ОСОБА_16 , яким виявлено поверхневі та наскрізні розриви тканини на куртці, як на зовнішній так і на внутрішній поверхні, розриви тканини на светрі особливо на задній поверхні у верхній частині, розриви тканини на передній та задній поверхні кофти, розриви тканини на передній та задній половинці штанів з грубими дефектами тканини. Розриви утворились від перерозтягання тканини внаслідок тертя по шорухуватій поверхні і могли утворитись внаслідок волочіння тіла потерпілого (том 2 а.с.48-53).

Висновок імонулогічної експертизи №584/2015-ім від 29.04.2015 року, яким встановлено, що кров від трупа ОСОБА_16 , 1982 року народження відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВО. Кров ОСОБА_8 , 1962 року народження, відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А, супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. Кров ОСОБА_9 , 1989 року народження, відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А, супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. У слідах на куртці, на футболці, речах трупа ОСОБА_16 , виявлена кров людини і антиген Н. Антигени А, В і ізогемаглютиніни анти-А ,анти-В не виявлені, що не виключає можливість походження даної крові до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВО, в тому числі і від ОСОБА_16 . У слідах на штанах ОСОБА_16 , крові не виявлено (т.2 а.с.54-60).

Висновок імологічної експертизи №632/2015-ім від 18.05.2015 року, якою встановлено, що в слідах на п`яти відрізків марлі зі змивами РБК, вилучених під час огляду місця події, виявлено кров людини групи О ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, яка може походити від будь-якої особи з такою груповою характеристикою крові за ізосерологічною системою АВО, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_16 (т.2 а.с.73-76).

Висновок судово-психіатричної екпертизи №99 від 3.06.2015 року, ОСОБА_8 психічним захворювання не старждає, виявляє ознаки імпульсивного типу емоціно-нестійкого розладу особистості, може усвідомлювати значення свої дій та керувати ними. Застосування примусових заходів примусового характеру не потребує. На момент інкримінованих йому дій, у стані фізіологічного афекту не перебував. Не перебував також і в іншому емоціному стані, який би міг суттєво вплинути на його свідомість та діяльність (а.с.171-175 том ІІ).

Наказ Радехівського РВ ГУМВСУ у Львівській області №16 від 16.01.2015 року про закріплення працівників РВ ГУМВС України у Львівській області на території Радехівського району, яким підтверджено, що ОСОБА_16 включений в Зону №2 та закріплений за адміністративною дільницею №13 - це с.Кустин, с.Руденко, сХмільно, с.Батиїв, с.Завидче, с.Березівка, с.Новостаці, с.Бебехи, с.Підмонастирок, с.Грицеволя та згідно додатку №1 станом на 18.04.2015 року обслуговував дільницю №4 в смт.Лопатин Радехівського району Львівської областів (т.2 а.с.99-100).

Копію паспорта ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої вбачається, що він народився та проживає в смт.Лопатин Радехівського району Львівської області (а.с.178-178 зворот, том ІІ).

Вимогу УІТ ГУ ВМС України у Львівській області з якої видно, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до кримінальної відповідальності не притягався (а.с.189-189 зворот, том ІІ).

Довідку- характеристику Лопанської селищної ради від 21.04.2015 року за №120, якою підтверджено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючи в смт.Лопати Радехівського району Львівської області характеризується як законопослушний громадянин, скарг, заяв та зауважень на нього до виконкому не поступало, участі в громадському житті села не приймав. Разом із ним в будинку зареєстрований його син ОСОБА_57 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає в с.Грицеволя Радехівського району Львівської області (а.с.190, том ІІ).

Довідку Радехівської центральної районної лікарні від 21.04.215 року за №402, з яких видно, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 на обліку у лікаря - нарколога та лікаря -психіатра не перебуває (а.с.191, том ІІ).

Копію військового білету, серії НОМЕР_1 від 2.06.1981 року, з якої вбачається, що ОСОБА_8 , 1962 року народження, 17 травня 1995 року був визнаний непридатним для служби в армії (а.с.192, том ІІ).

Відповідно до п.10 ч.1 ст.7 КПК України загальними засадами кримінального провадження є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

За змістом ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом… Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.95 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Кожна сторона кримінального провадження має права та обовязки для збору тих чи інших доказів.

Відповідно до змісту ст.370 КПК України суд обґрунтовує вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Як зазначено у ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до рекомендацій, викладених у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» (із подальшими змінами та доповненнями), при постановленні вироку суд колегіально чи суддя повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності.

Суд вважає недопустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність обвинуваченого. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх не можливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Органом досудового рослідування дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфікуються також за ч.2 п.12 ст.115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Однак така кваліфікація дій обвинуваченого не знайшла свого підтвердження, як під час досудового слідства, та і в судовому засіданні, оскільки обвинуваченням не зібрано та не надано суду жодних доказів, які б свідчили про причетність ОСОБА_8 до вчинення ним вбивства групою осіб за попередньою змовою, що мало місце 18 квітня 2015 року.

Враховуючи, що по справі відсутня можливість збирання додаткових доказів, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до переконання про необхідність виключення із кваліфікуючих ознак вчинення кримінального правопорушення вбивства групою осіб за попередньою змовою.

Суд всебічно, повно і неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, вважає, що дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч.2 п.4 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю та за ст.348 КК України як умисне вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Посилання сторони захисту на відсутність кваліфікуючої ознаки вбивства з особливою жорстокістю при вчиненні кримінального правопорушення, оскільки експерт суду показала, що ОСОБА_16 втратив свідомість від першої травми та був живим на протязі кількох хвилин, спростовується вищенаведеними показами самого обвинуваченого у сукупності із встановленими судом обставинами та наданими стороною обвинувачення доказами, висновком гістологічної експертизи, в якому заначено, що тілесні ушкодження завданні прижиттєвості, тому розцінюються судом, як захист з метою уникнення від відповідальності.

Відповідно до ст.ст.3,27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне (абсолютне) право на життя. Обов`язок держави захищати життя людини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України, умисне вбивство визнається вчиненим з особливою жорстокістю (п. 4 ч. 2 ст.115 КК), якщо винний, позбавляючи потерпілого життя, усвідомлював, що завдає йому особливих фізичних (шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, тортур, мордування, мучення, в тому числі з використанням вогню, струму, кислоти, лугу, радіоактивних речовин, отрути, яка завдає нестерпного болю, тощо), психічних чи моральних (шляхом зганьблення честі, приниження гідності, заподіяння тяжких душевних переживань, глумління тощо) страждань, а також, якщо воно було поєднане із глумлінням над трупом або вчинювалося в присутності близьких потерпілому осіб і винний усвідомлював, що такими діяннями завдає останнім особливих психічних чи моральних страждань.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 п.4 ст.115, ст.348 КК України, які відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжкими злочинами.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому суд, відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше несудимий.

Відповідно до ст.ст.66,67 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 та обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

У відповідності до наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 неможливе без ізоляції від суспільства, а щодо міри покарання, таку необхідно призначити в межах санкції статтей обвинувачення.

При призначенні остаточної міри покарання обвинуваченому необхідно застосовувати вимоги ст.ст.70 ч.1, 72 ч.5 КК України, призначення покарання за сукупністю злочинів, оскільки було вчинено кілька злочинів, кожне з яких містить самостійний склад.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінальних правопорушень його вина доводиться зібраними на досудовому рослідуванні та встановленими в ході судового рогляду доказами.

Протоколом огляду місця події від 19.04.2015 року з фототаблицями, з яких вбачається, що місцем події є приміщення продуктового магазину, що знаходиться в смт. Лопатин Радехівського району на вул.Героїв Майдану, на території якого розміщена палатка (шатро) розміри 5x5 метрів, яка виготовлена із синтетичної тканини зеленого кольору із помаранчевими вставками, де і відбувалися злочинні дії. Вказаним протоколом та відеофіксаціїю до нього, підтверджено факт нанесення ударів ОСОБА_21 металевою штильвагою, прив`язування його за ногу ланцюгом до кінної підводи та волочіння тіла вулицями смт.Лопатин Радехівського району, де були виявлені уламки кісткової тканини, фрагменти мозкової тканини, речі людини, сліди бризгів крові бурого кольору та сліди волочіння (а.с.119-170 том ІІ).

Висновком судово-медичної експертизи №20/2016 від 4.08.2015 року, яким встановлено, підсумки 1.2.3.4.11, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_16 були виявлено наступні тілесні ушкодження зовнішні рани: на голові, на обличчі, передній поверхні грудної клітки з переходом на передню черевну стінку, правому плечі, правому та лівому стегні, лівій стопі; осаднення шкіри - передньої поверхні грудної клітки, правої та лівої руки, правого та лівого стегна, на спині, на правій сідниці, лівій п`ятці; садна: у потиличній ділянці голови, на лівій кисті, на правій гомілці; синці - на лівому плечовому суглобі, множинні переломи кісток склепіння та основи черепа. При внутрішньому дослідженні виявлено: крововиливи - у м`які покриви голови з внутрішньої поверхні по усіх поверхнях, у тканину мозочка, у тканину легень, під капсулу правої долі печінки, м`язи спини в проекції правої лопатки, розриви інтими аорти. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів або при контакті із такими, із слідами волочінням тіла по дорожньому покриттю, і є прижиттєвими згідно судово-гістологічних даних, могли виникнути незадовго до настання смерті. Садно на правій гомілці могло утворитись від стискаючої дії тупого твердого предмету з обмеженою поверхнею. Садна, синці мають ознаки легкого тілесного ушкодження, відкрита черепно-мозкова травма (у вигляді множинних переломів кісток склепіння та основи черепа) має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення. 5. Причиною смерті гр. ОСОБА_16 є поєднана травма тіла у вигляді відкритої черепно-мозкової травми (множинних переломів кісток склепіння та основи черепа) із дислокацією головного мозку з порожнини черепа, та ушкоджень внутрішніх органів (розриви аорти, крововиливи у тканину легень та печінку). Даний висновок про причину смерті грунтується на даних судово-медичної експертизи трупа, при якій виявлено: множинні переломи кісток склепіння та основи черепа, крововиливи: під тверду мозкову оболонку, м`які мозкові оболонки, тканину головного мозку та мозочка, тканину легень, під капсулу правої долі печінки, м`язи спини; тканина головного мозку дряблої консистенції, із розчавленням речовини головного мозку; розриви інтими аорти, та підтверджується даними судово-гістологічної експертизи шматочків внутрішніх органів, при якій було виявлено: крововиливи у м`які оболонки та речовину головного мозку, набряк мозку, крововилив під та у тверду мозкову оболонку, крововиливи у товщі шкіри з осадненням поверхневих шарів, гостра емфізема та крововилив у легенях, всі крововиливи з ознаками при життєвості. 6. Відкрита черепно-мозкова травма (у вигляді множинних переломів кісток склепіння та основи черепа ) із дислокацією головного мозку з порожнини черепа перебуває у причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_16 . 7. Враховуючи ступінь розвитку трупних явищ смерть гр. ОСОБА_16 могла настати біля 10-12год до розтину його тіла. 8. Будь-яких морфологічних проявів захворювань на які при житті міг хворів ОСОБА_16 під час судово-медичної експертизи трупа не виявлено. 9. Після отриманих тілесних ушкоджень, а саме відкритої черепно-мозкової травми, активних дій вчиняти ОСОБА_16 , не міг. 10.14.15 Судово-медичних даних, для дачі відповіді на дане питання, не має. 12.Кров трупа ОСОБА_16 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО. 13.При судово-токсикологічній експертизі кров від трупа ОСОБА_16 спиртів не виявлено /т.1 а.с.159-166/.

Протоколом огляду трупа від 19 квітня 2015 року з фото таблицями до нього, з якого вбачається, що виявлено труб ОСОБА_16 з численними травмами, тілесними ушкодженнями /т.1 а.с.228-235/.

Протоколом слідчого експерименту із носіми відеофіксації від 21 квітня 2015 року, проведеним із ОСОБА_9 , при якому відображені всі дії, які мали місце 18.04.2015 року /а.с.1-14, том ІІ/.

Висновком гістологічної еспертизи №1132-1133/2015 від 27.04.2015 року,якою підтверджено, що були виявлені крововиливи в м`які оболонки та речовину головного мозку. Набряк мозку, крововилив під та в тверду мозкову оболонку, крововиливи в товщі шкіри з осадненням поверхневих шарів, гостра емфізема та крововиливи в легенях. Всі крововиливи з ознаками при життєвості /т.2 а.с.18-19/.

Висновком судово-психіатричної екпертизи №100 від 3.06.2014 року, з якого вбачається, що ОСОБА_9 психічним захворюванням не страждає, виявляє ознаки легкої розумової відсталості в ступені помірної дебільності, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує. В період інкримінованих йому дій, ОСОБА_9 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим чи іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, виявляв ознаки легкої розумової відсталості в ступені помірної дебільності. Наявний у нього інтелектуальний недорозвиток та особливості емоційно-вольової сфери мали значний вплив у досліджуваній ситуації на раціональність прийняття рішень, усвідомлення власного місця і ролі в цій ситуації, передбачення наслідків своїх дій та здатність регулювати свою поведінку. Тому, в період інкримінованих йому дій. ОСОБА_9 не повною мірою міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Під час інкримінованих йому дій ОСОБА_58 не перебував у будь-якому емоційному стані, який міг би слугувати психологічною підставою для юридичного висновку про стан сильного душевного хвилювання. ОСОБА_9 виявляє ознаки поміркованої дебільності. На його поведінку під час інкримінованих йому дій суттєво вплинули такі йото особливості, як розумова відсталість, не самостійність та те. що він легко піддається чужому впливу (а.с.114- 118, том ІІ).

Вказані докази судом визнані допустимими та належними.

За змістом ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом… Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

Згідно ч.3 ст.62 Конституції України та ч.4 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄС у справі «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст.95 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

За правилами ст.337 ч.3 КПК України «з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження».

Органом досудового рослідування дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфікуються за ч.2 п.4,12 ст.115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю за попередньою змовою групою осіб, та за ст.348 КК України як умисне вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Однак кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2 п.4,12 ст.115 КК України не знайшла свого підтвердження, як під час досудового рослідування, так і в судовому засіданні, оскільки обвинуваченням не зібрано та не надано суду жодних доказів, які б посвідчили про причетність ОСОБА_9 до вчинення ним вбивства з жорстокістю та групою осіб за попередньою змовою, що мало місце 18 квітня 2015 року.

Отже, сукупність даних досудового рослідування, котрі співпадають між собою та об`єкивно доповнюють одні одних, стверджено винність обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.115 та ст.348 КК України.

Враховуючи наведене та вимоги кримінального Закону, з урахуванням наявних та досліджених під час судового розслідування доказів, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_9 необхідно перекваліфікувати з ч.2 п.4,12 ст.115 КК України та ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Дії ОСОБА_9 вірно кваліфіковані досудовим рослідуванням за ст.348 КК України як умисне вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

При цьому судом враховано й характеризуючі дані ОСОБА_9 , які досліджувалися в судовому засіданні, зокрема:

копія папорта ОСОБА_9 з якої вбачається, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Сілець Сокальського району Львівської області, де в даний час значиться зареєстрованим (а.с. 176-176 зворот);

вимогу УІТ ГУ ВМС України у Львівській області з якої вбачається, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимий за ч.3 ст.185 КК України у виді трьох років позбавлення волі та підставі ст.75 КК України зільнений від відбування покарання з випробування іспитового стороку один рік, якщо він не вичнить нового злочину, із покладенням на нього обов`язку не виїжджати за межі України без доволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення інспекцію про зміну місця роботи, проживання або навчання та періодично з`являтися на реєстрацію (а.с.177-177 зворот, 183-183 зворот, том ІІ);

довідку Лопатинської селищної ради від 23.04.2015 року за №526, якою підтверджено, що ОСОБА_9 , 1989 року народежння, уродженець с.Сілець Сокальського району Львівської області проживав без реєстрації в господарстві ОСОБА_8 , який був головою фермерського господарства «Ліньг» (а.с.178, том ІІ).

довідку Радехівської центральної районної лікарні від 21.04.215 року та довідку Сокальської центральної районної лікарні за № 3236 від 7.05.2015 року з яких видно, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель смт.Лопатин Радехівського району Львівської області, який зареєстрований в с.Сілець Сокальського району Львівської області на обліку у лікаря - нарколога та лікаря -психіатра не перебуває (а.с.179,181 том ІІ);

довідку характеристику виконавчого комітету Сілецької сільської ради Сокальського району Львівської області за №239/02- 2 від 5.05.2015 року, якою констатовано склад сім`ї ОСОБА_52 , а саме: батько ОСОБА_59 ,1959 року народження, позбавлений батьківським прав, брати ОСОБА_17 ,1988 року народження, ОСОБА_60 , 1995 року народження, ОСОБА_61 , 1997 року народження, та підтверджено, що скарг від сусідів на нього не поступало, участі в громадському житті села не приймає (а.с.180 том ІІ);

характеристику Лопатинської спеціалізованої загальноосвітньої школи інтернат від 13.05.2015 року, якою підтверджено, що ОСОБА_9 був зарахований в школу на підставі витягу з протоколу Львівської ОПМПК з 1.09.1998 року, до навчання інтересу не виявляв, люив посильну фізичну працю, був байдужим до нових знань, не піклувався про свій зовнішній вигляд, проявляв повагу до оточуючих, сильних емоційних спалахів не проявляв, як і активності у сіспільному житті школи та класу (а.с.186 том ІІ);

довідку - характеристику Добротвірського професійного ліцею №27 від 12.05.2015 року, якою підтверджено, що ОСОБА_18 був зарахований у ліцей з 1.09.2007 року, за спеціальність слюсар з ремонту автомобілів. У період навчання поселений в гуртожиток навчального закладу, програмований матеріал засвоював на низькому рівні, словнийковий запас малий, у нього спостерігалися проблеми з вимовою, частково були заікання. Читав словами, але занадто повільно, допускав помилки, логічних і інтонаціних пауз не дотримувався, прочитане розумів, але неспроможний був переказати. Під диктовку не писав, списував по буквах, потребував контролю за діяльністю. У виконанні громадських доручень був відповідальним, любив фізичну працю, був товариським, проте підпадав під чужий вплив, не був самостійним (а.с.187, том ІІ).

Згідно зі ст.65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою ст.53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Тому, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує як пом`якшуючу обставину покарання те, що останній вчинив злочин будучи обмежено осудним, та окрім цього, його молодий вік і недосвідченість у життєвих ситуаціях.

Обставин, відповідно до ст.67 КК України, що обтяжують призначення покарання ОСОБА_9 при розгляді обвинувального акту судом не встановлено.

При призначені остаточної міри покарання обвинуваченому необхідно застосовувати вимоги ст.ст.70 ч.1, 72 ч.5 КК України, призначення покарання за сукупністю злочинів, оскільки було вчинено кілька злочинів, кожне з яких містить самостійний склад.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про неможливість його виправлення без позбавлення волі і враховуючи обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який відповідно до вимог ст.89 КК України несудимий, суд вважає можливим, застосувавши ст.69 КК України, призначити обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі встановлених в санкціях ч.1 ст.115 та ст.348 КК України.

Питання речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 рахувати з дня затримання, тобто з 19 квітня 2015 року.

Керуючись ст.ст. 368-371,373,374-377 КПК України, суд в складі колегії суддів,-

засудив:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 п.12 ст.115 КК України та ст.348 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 п.4 ст.115 КК України у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі;

- за ст.348 КК України у виді чотирнадцяти років позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 тримання під вартою, залишити без змін, до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання обчислювати ОСОБА_8 з часу його затримання, тобто з 19 квітня 2015 року, зарахувавши, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, до призначеного покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, до набрання вироком законої сили.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 КК України та ст.348 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.115 КК України із застосуванням 69 КК України, у виді двох років позбавлення волі,

- за ст.348 КК України із застосуванням 69 КК України, у виді трьох років позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і остаточно визначити ОСОБА_9 покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 тримання під вартою, залишити без змін, до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання обчислювати ОСОБА_9 з часу його затримання, тобто з 19 квітня 2015 року, зарахувавши, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, до призначеного покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, до набрання вироком законої сили.

Речові докази:

- службове посвідчення працівника ГУМВС України у Львівській області серії НОМЕР_2 , виданого 1.07.2014 року капітану міліції ОСОБА_16 та службовий жетон працівника ГУМВС України у Львівській області на якому здійснено надпис: «ЗС УКРАЇНИ М-065954», які передані в Управління кадрового забезпечення ГУМВС України у Львівській області, залишити в організації;

- поліетиленовий пакет у якому знаходяться: змиви РБК вилучені при ОМП; конверти яких знаходилися два марлеві тампони, змиви з рук трупа ОСОБА_16 , два марлеві тампони, змиви з рук підозрюваного ОСОБА_8 , два марлеві тампони, змиви з рук підозрюваного ОСОБА_9 ; поліетиленовий пакет у якому знаходяться: зразки волосся трупа ОСОБА_16 ; Конверти у яких знаходилися: залишки двох недопалків сигарет вилучених під час ОМП.; зрізи нігтів з рук трупа ОСОБА_16 ; зрізи нігтів з рук підозрюваного ОСОБА_8 та зрізи нігтів з рук підозрюваного ОСОБА_9 - знищити;

- поліетиленовий пакет у якому знаходяться: сім-картка «Київстар» № НОМЕР_3 та сім-картка «Діджус» № НОМЕР_4 та мобільний телефон «Ш-0285» ІМЕІ: НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 в якому знаходяться сім-картка «Діджус» № НОМЕР_7 та сім-картка «Київстар» № НОМЕР_8 ; картонні коробки, у яких знаходяться: штани, куртка светр, футболка, труси та шкарпетка, ремінь - речі ОСОБА_16 повернути потерпілій ОСОБА_10 ;

- поліетиленовий пакет та картонна коробка, у яких знаходяться: светр, футболка, спортивні штани, штани, взуття, сорочка труси - одяг ОСОБА_8 повернути ОСОБА_8 ;

- картонні коробки, у яких знаходяться: взуття, светр, штани, куртка та кепка - одяг ОСОБА_9 повернути ОСОБА_9 .

Вирок суду може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Радехівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору, а іншим учасникам судового провадження - на їх вимогу.

ГоловуючийОСОБА_1

СуддяОСОБА_2

СуддяОСОБА_62