ПОСТАНОВА справа № 1-29/2011

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2011 року Карлівський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді: Миронець О.К., секретаря судових засідань ОСОБА_1, прокурора Лифаря В.Г., захисника ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3, представника потерпілого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Карлівського районного суду Полтавської області кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працює в ПП Термол-Старводієм, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий,

- у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

9 грудня 2005 року близько 01 години 24 хвилин на 29 км. автодороги Полтава Красноград рухався автомобіль ГАЗ 3302-14 СПГ, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5, який скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3, що перебігав проїзну частину зліва направо по вулиці Леніна в м.Карлівка, Полтавської області. В наслідок наїзду пішохід ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, а саме: закритої черепно-мозкової травми у вигляді забійних ран на голові, відриву альвеолярного відростку верхньої щелепи, забій головного мозку тяжкого ступеню та субарахноїдального крововиливу, які відповідно до висновку експерта №41 від 14.02.2006 року виникли від дії тупих предметів, підтверджуються даними неврологічної симптоматики і результатами люмбальної пункції та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля ГАЗ 3302-14 СПГ, державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_5 дії якого згідно додаткового висновку судової авто технічної експертизи №2734 від 26.04.2010 року не відповідають вимогам п.12.2 та п.12.3 Правил дорожнього руху України, а невідповідність вимогам п.12.3 правил дорожнього руху України знаходилась, з технічної точки зору, в причинному звязку з виникненням даної пригоди.

Пункт 12.2. ПДР визначено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

Пункт 12.3 ПДР визначено у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди.

З вищевказаного вбачається, що покази водія автомобіля ГАЗ 3302-14 СПГ, державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5 згідно постанови та протоколу відтворення обстановки та обставин пригоди від 21.02.2010 року в тому, що він побачив пішохода коли той знаходився на відстані 4-5 км. при включеному ближньому світлі фар, з технічної точки зору не спроможні.

Таким чином, враховуючи допустиму швидкість руху автомобіля ГАЗ по умовам видимості дороги на відстані 20м. на ближньому світлі фар становила біля 33,5 км/год. при русі автомобіля ГАЗ 3302-14 СПГ, державний номерний знак НОМЕР_1, зі швидкістю 45-50 км/год., дії водія ОСОБА_5, що скоїв наїзд на пішохода, що рухався через проїздну частину дороги зліва на право, не відповідали вимогам п.п.12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України, а невідповідність його дій вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України знаходилися, з технічної точки зору, в причинному звязку з виникненням даної пригоди. Отже дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, так як він порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатації особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілому пішоходу ОСОБА_3

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та просив суд застосувати до нього ст.1 п.в Закону України „Про амністіювід 08.07.2011 року у звязку з тим, що у нього на утриманні є двоє неповнолітніх дітей та закрити порушену відносно нього кримінальну справу.

Прокурор, потерпілий, представник потерпілого заперечували проти закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_5 на підставі ст. 1 п. В Закону України Про амністіювід 08.07.2011 року.

Суд заслухавши учасників процесу вважає, що клопотання підсудного підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.1 п.в Закону України Про амністію у 2011 роцізвільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не повязаних з позбавлення волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими підлягають особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Яв вбачається з свідоцтв про народження серія 1-ФМ № 089671 від 06.02.2008 року, серія 1-ФМ №157120 від 02.04.2010 року підсудний ОСОБА_5 має двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 та доньку Марину, ІНФОРМАЦІЯ_5, вину свою визнав повністю, вчинив злочин з необережності.

Керуючись ст. 1 п. В Закону України Про амністіювід 08.07.20 11 року, ст.ст. 6 п.4, 248 КПК, ст.44 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України провадженням закрити на підставі ст. 6 п.4 КПК України, п. В, ст. 1 Закону України Про амністіювід 08.07. 2011 року.

Міру запобіжного заходу підписку про невиїзд скасувати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 залишити без розгляду.

Постанова суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області на протязі 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя Миронець О.К.