УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/9148/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2016 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 28 жовтня 2016 року,-
в с т а н о в и в :
Цією ухвалою на підставі ст.ст. 176-178, 183, 194, 196, 197 КПК України відносно підозрюваного
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка Новоград-Волинського району Житомирської області, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, -
застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26.12.2016 року.
В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 ставиться питання про скасування вказаної ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 . Зазначає про незаконне затримання ОСОБА_7 26.10.2016 року. Посилається на недоведеність слідчим наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, звертає увагу на наявність у підозрюваного хронічних захворювань.
В обґрунтування клопотання зазначає, що 12.08.2016 року близько 11 год. ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , на головах яких були одягнені шапки-маски (балаклави) з метою приховування обличчя, через незачинені вхідні двері проникли до приміщення ювелірного салону "Анна", розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де із погрозами застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я продавців вказаного салону, які виразились у демонструванні металевої труби та предмету, схожого на пістолет, вчинили напад, внаслідок чого заволоділи чужим майном, що належить ОСОБА_15 , а саме ювелірними виробами із золота, чим заподіяли матеріальної шкоди на загальну суму 1 175 892,00 грн., що на момент вчинення злочину становило особливо великий розмір.
26.10.2016 року ОСОБА_7 затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.
Клопотання обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме : можливістю підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він є раніше судимим і підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину. Крім того, викрадене майно не було виявлено.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого.
Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, міркування прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання слідчого, які були надані на вимогу апеляційного суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , слідчим суддею в повній мірі враховані вимоги ст.ст. 177, 178, 194, 197 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 особливо тяжкого кримінального правопорушення. Підозрюваний ОСОБА_7 офіційно не працює, що зумовлює відсутність законного джерела доходів; злочин вчинено з погрозами застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, що зазнала нападу, місце знаходження викраденого майна не встановлено, а тому є підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; здійснювати тиск на свідків у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку щодо обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Отже, посилання апелянта на те, що слідчим суддею не було враховано відсутність доказів про наявність ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом безпідставне.
Доводи апелянта про наявність у підозрюваного ОСОБА_7 хронічних захворювань не спростовують того, що він може вчиняти нові злочини та переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Посилання апелянта на незаконне затримання ОСОБА_7 26.10.2016 року, апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки вказана процесуальна дія не є предметом апеляційного розгляду оскаржуваної ухвали слідчого судді.
Таким чином, висновок суду про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належним чином обґрунтований та відповідає вимогам кримінального процесуального закону України.
Разом з тим, апеляційний суд вважає невірним зазначення слідчим суддею строку дії ухвали до 26.12.2016 року.
Відповідно ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Згідно ч.2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Як вбачається з копії протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, який міститься в матеріалах провадження, ОСОБА_7 був затриманий 26.10.2016 року (а.п. 11-14).
Таким чином, строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 повинен обчислюватися з 26.10.2016 року по 24.12.2016 року.
Відповідно ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати і постановити нову ухвалу.
На підставі викладеного ухвалу слідчого судді слід скасувати і постановити нову ухвалу, якою визначити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 28 жовтня 2016 року, якою застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26.12.2016 року, - скасувати та постановити нову ухвалу.
Клопотання слідчого управління ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_9 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Житомирської області про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, з 26 жовтня 2016 року по 24 грудня 2016 року (включно).
Ухвала остаточна і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: