03.06.2016 Справа № 756/6622/16-к
№ 1-кп/756/514/16
В И Р О К

іменем України

03 червня 2016 року Оболонський районний суд м.Києва

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження №0002628 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, гр.України, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Голосіївського районного суду м.Києва від 09.12.2009 за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі;

- вироком Оболонського районного суду м.Києва від 07.05.2013 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, ч.1 ст.129 КК України,

встановив:
13 березня 2016 року близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_7 перебував поблизу будинку № 12, по вул. Озерній, у м. Києві, де також перебував ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У цей момент на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_7 , усвідомлюючи та свідомо припускаючи настання наслідків у вигляді смерті, умисно завдав удар сокирою, яку мав при собі, в життєво важливий орган, а саме в область голови, заподіявши ОСОБА_8 забійну рану чола зліва, що відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (згідно висновку експерта № 833/Е від 22.04.2016), виконавши таким чином, всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, тобто спрямовані на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, при цьому не зміг довести свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 до кінця, з причин, які не залежали від його волі, оскільки останньому було вчасно надано кваліфіковану медичну допомогу.

Крім того, 13 березня 2016 року близько 12 год. 20 хв., ОСОБА_7 перебував поблизу будинку АДРЕСА_2 , де також перебувала ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У цей момент на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на погрозу вбивством.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 , вживаючи нецензурну лайку, став виказувати в бік ОСОБА_9 погрози вбивством. Для надання своїм погрозам ознак реальності, ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій продемонстрував ОСОБА_9 сокиру, яка знаходилась в нього в руках та розуміючи, що висловлена їм погроза здатна викликати у потерпілої побоювання її реалізації, з сокирою в руці, замахнувся перед ОСОБА_9 та вдарив по автомобільному склу, яке стояло поруч, демонструючи тим самим серйозність своїх намірів. ОСОБА_9 , сприймаючи погрози ОСОБА_7 , як реальність, зробила спробу відійти від нього та зателефонувала співробітникам поліції, при цьому останній, скорочуючи відстань між ними, створив усі умови реального сприйняття потерпілою погроз вбивством з його боку. Після чого ОСОБА_7 , висловлюючи погрози вбивством в адресу ОСОБА_9 , схопив її за одяг та підняв над землею, та почав штовхати ОСОБА_9 в різні сторони. Сприймаючи зазначені погрози вбивством, як реальні, ОСОБА_9 , вирвалась, а ОСОБА_7 підняв сокиру над її головою, знову висловив погрози вбивством на адресу останньої, які ОСОБА_9 сприймала, як реальні. В подальшому, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, ч.1 ст.129 КК України визнав та повністю підтвердив обставини вчинених ним кримінального правопорушення. ОСОБА_7 суду показав, що він 13 березня 2016 року близько 12 год. 00 хв., він перебував поблизу будинку АДРЕСА_2 , де також перебував ОСОБА_8 . У цей момент на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків усвідомлюючи та свідомо припускаючи настання наслідків у вигляді смерті, він умисно завдав удар сокирою, яку мав при собі, в область голови, заподіявши ОСОБА_8 забійну рану чола зліва, після чого, з місця скоєння злочину зник.

Крім того, 13 березня 2016 року близько 12 год. 20 хв., він перебував поблизу будинку АДРЕСА_2 , де також перебувала ОСОБА_9 . У цей момент, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, вживаючи нецензурну лайку, він став виказувати в бік ОСОБА_9 погрози вбивством. Для надання своїм погрозам ознак реальності, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій він продемонстрував ОСОБА_9 сокиру, яка знаходилась в нього в руках та розуміючи, що висловлена їм погроза здатна викликати у потерпілої побоювання її реалізації, з сокирою в руці, замахнувся перед ОСОБА_9 та вдарив по автомобільному склу, яке стояло поруч, демонструючи тим самим серйозність своїх намірів. ОСОБА_9 , сприймаючи його погрози як реальність, зробила спробу відійти від нього та зателефонувала співробітникам поліції, при цьому він, скорочуючи відстань між ними, створив усі умови реального сприйняття потерпілою погроз вбивством з його боку. Після чого, висловлюючи погрози вбивством в адресу ОСОБА_9 , він схопив останню за одяг та підняв над землею, і почав штовхати ОСОБА_9 в різні боки. Сприймаючи зазначені погрози вбивством, як реальні, ОСОБА_9 , вирвалась, а він підняв сокиру над її головою, знову висловив погрози вбивством на адресу останньої, які ОСОБА_9 сприймала, як реальні. В подальшому, з місця вчинення злочину він зник.
У вчиненому він щиро кається, просить суворо його не наказувати.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, колегією суддів визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, колегія суддів вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у погрозі вбивством при реальних підставах побоюватись здійснення цієї погрози, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.1 ст.129 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , згідно ст.66 КК України, колегія суддів визнає, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , згідно ст.67 КК України колегія суддів визнає рецидив злочинів.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, який вчинив злочини будучи раніше судимим, офіційно не працює, неодружений, матеріалів, що його характеризують, колегія суддів вважає за необхідне обрати ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України та у виді обмеження волі за ч.1 ст.129 КК України тому, що це покарання необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, враховуючи відношення обвинуваченого до вчиненого, його щире розкаяння у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, те, що обвинувачений на даний час та у періоди скоєння злочинів виявляв ознаки органічного розладу особистості, а також склад його сім`ї, колегія суддів вважає можливим призначити обвинуваченому покарання не у максимальних межах санкцій інкримінованих йому статтей та відповідно до ч.1 ст.70 КК України призначити покарання за сукупністю скоєних злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Колегія суддів не знаходить підстав для застосування ОСОБА_7 ст.ст.69, 75 КК України.

Крім того, враховуючи, що обвинувачений вчинив злочин протягом невідбутої частини покарання за вироком Оболонського районного суду м.Києва від 07.05.2013р., остаточне покарання ОСОБА_7 необхідно призначити із застосуванням ст.71 КК України.

Враховуючи обраний судом вид покарання та особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який вчинив злочин протягом невідбутої частини покарання за вироком Оболонського районного суду м.Києва від 07.05.2013р., з метою недопущення ухилення останнього від призначеного покарання та запобігання вчиненню нових злочинів, запобіжний захід останньому до набрання вироком законної сили слід залишити у виді взяття під варту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

засудив:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, ч.1 ст.129 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України - у виді 7 років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.129 КК України - у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_7 призначити покарання за сукупністю скоєних злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 7 років позбавлення волі.

Остаточну міру покарання ОСОБА_7 , на підставі ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Оболонського районного суду м.Києва від 07.05.2013р., визначити у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 залишити без зміни у виді утримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області.

Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з 13.03.2016р.

У відповідності до ч.1 ст.71 КК України, ч.5 ст.72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 перебування останнього в установах попереднього ув`язнення з 13.03.2016р. року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази- сокиру знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Оболонський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3