№ 1-кп/760/597/2016 року
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2016 року Солом`янський районний суд м. Києва

В складі: головуючого судді : ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

провівши в приміщенні суду м. Києва підготовче судове засідання в кримінальному провадженні № 1-кп/760/597/2016, що зареєстроване в ЄРДР 09.11.2015 року за № 0001242 по обвинуваченню: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, освіта вища, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимої, - в скоєні кримінального правопорушення, передбаченому ст. 403 ч. 2 КК України (в редакції 12.02.2015 року),-

за участю прокурора : ОСОБА_4

захисника : ОСОБА_5

обвинуваченої : ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), старшого оператора відділення обробки поштової кореспонденції відділу поштового зв`язку вказаної військової частини, у військовому званні «солдат», діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, нехтуючи важливістю військової служби в особливий період, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 30, 37, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, 28.12.2015 приблизно о 09 год. 30 хв. ОСОБА_3 в усній формі відмовився виконати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 252 від 25.12.2015 по доставці поштових (секретних) відправлень на залізничному маршруті фельд`єгерсько-поштового зв`язку Київ-Херсон-Київ з 28.12.2015 по 30.12.2015, що спричинило тяжкі наслідки, а саме зрив виконання бойового завдання, чим вчинив невиконання наказу, якщо воно спричинило тяжкі наслідки, вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органами досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 403 КК України (в редакції 12.02.2015), т.я. він своїми умисними діями вчинив невиконання наказу, якщо воно спричинило тяжкі наслідки, вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

30.03.2016 року прокурор військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані

повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні з одного боку, та обвинувачий у цьому провадженні ОСОБА_3 , у присутності захисника-адвоката ОСОБА_5 , з іншого боку в приміщенні військової прокуратури Київського гарнізону (01014, м. Київ, вул. Болбочана Петра, 8а) уклали угоду про визнання винуватості на наступних умовах.

Відповідно до угоди про визнання винуватості, прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 , у присутності захисника-адвоката ОСОБА_5 , дійшли згоди, зокрема, щодо формування обвинувачення та його правової кваліфікації за ч. 2 ст. 403 КК України (в редакції 12.02.2015); істотних для даного кримінального провадження обставин; беззастережного визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення у судовому провадженні; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення: у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік; наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості та наслідки невиконання даної угоди.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, а згідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, в наслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ст. 12 КК України, інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 403 КК України (в редакції 12.02.2015), відноситься до злочинів середньої тяжкості, а тому, виходячи з вимог ч. 4 ст. 469 КПК України, суд вважає, що в даному кримінальному провадженні може бути затверджена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, а тому сторони угоди просять затвердити угоду.

Згідно ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття, з`явлення його із зізнанням та активне сприяння розкриттю злочину

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем служби, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває і призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Керуючись ст.ст. 314, 368-371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

Угоду про визнання винуватості від 30.03.2016 року, що укладена у кримінальному провадженні № 1-кп/760/597/2016 року, між ОСОБА_3 та прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні - затвердити.

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 403 КК України(в редакції 12.02.2015 року) та призначити йому покарання вигляді 2 (двох) років позбавлення волі .

. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу командира військової частини НОМЕР_1 , а після звільнення з військової служби - кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти командира військової частини НОМЕР_1 , а після звільнення з військової служби - кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно, після його проголошення, вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: