Провадження № 1-кс/520/2534/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.11.2016 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру за № 0002277 від 11.06.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1, ч. 1 ст. 356 КК України,

ВСТАНОВИВ:
04.11.2016 року в провадження слідчого судді надійшло клопотання про арешт майна.

Як вбачається з клопотання, 11.06.2016 року слідчим відділом Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом проведення будівельних робіт по вул. Тульській, 54 в м. Одесі без дозвільних документів, а саме за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України.

14.07.2016 року до Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла ухвала слідчого суді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 за № 520/7755/16-к від 07.07.2016 про задоволення скарги ОСОБА_5 щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

За вказаним фактом, слідчим відділом Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області 14.07.2016 відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України, внесено відомості, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 80002277 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1, ст. 356 КК України.
17.08.2016 вказані кримінальні провадження постановою прокурора об`єднані в одне кримінальне провадження за № 0002277.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на земельній ділянці, яка є суміжною з ділянкою ОСОБА_5 та яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності останній, невстановлені особи, з березня 2016 рокуздійснюють будівельні роботи з будівництва чотирьохповерхової багатоквартирної житлової будівлі.

Замовником вказаних будівельних робіт виступає ОСОБА_6 , який здійснює зазначені роботи без наявних у нього правовстановлюючих документів (містобудівних умов та обмежень будівництва, технічних умов, договору пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури, дозволу на будівництво об`єкту нерухомого майна, дозволу на виконання робіт з встановленням тимчасової огорожі або порушення об`єктів благоустрою), що підтверджується інформацією отриманою з відповідних контролюючих органів.

Крім того, встановлено, що земельна ділянка на якій здійснюються будівельні роботи з будівництва чотирьохповерхової багатоквартирної житлової будівлі, Одеською міської радою нікому та ніколи не відводилась. Тобто, станом на теперішній час, право власності (оренди) в установленому законом порядку на вказану земельну ділянку за будь-якою фізичною або юридичною особою не зареєстровано.

Разом з цим, за ініціативою ОСОБА_5 було ініційовано проведення геодезичних досліджень, які встановили, що в ході здійснення будівельних робіт пов`язаних з будівництвом чотирьохповерхової жилої будівлі на земельній ділянці, яка є власністю територіальної громади м. Одеси, в особі Одеської міської ради, було порушено межі суміжного землекористування ділянки, яка належить на праві власності ОСОБА_7 в результаті чого, останній завдано майнову і моральну шкоду.

Крім того, 29.06.2016, співробітниками департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, з метою перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та будівельних норм, державних стандартів і правил під час здійснення будівельних робіт на земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 було здійснено виїзд та у подальшому встановлено ряд порушень на вказаній земельній ділянці, які було документально зафіксовано у відповідному акті, з якого вбачається, що будівельні роботи з будівництва чотирьохповерхової багатоквартирної житлової будівлі на земельній ділянці розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , здійснюються самовільно, що свідчить про порушення ч. 1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Разом з цим, допитаний в якості свідка ОСОБА_8 , який діє на підставі генеральної довіреності в інтересах ОСОБА_5 , показав, що станом на теперішній час будівельні роботи всупереч відсутності проектно-правової документації все одно здійснюються. Більш того, замовниками будівництва здійснюється продаж квартир у вказаній житловій будівлі, про що свідчить розміщене на одному із вікон оголошення зі змістом «продам» та контактним номером телефону «704-50-96».

Крім того, прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 листом від 19.07.2016 №4654вих 16 ініційовано повторну перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства України за у часті працівників Департаменті ДАБІ України в Одеській області, які будуть залучені до проведення сумісного огляду земельної ділянки та будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте в ході проведення досудового розслідування з даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_9 , 03.11.2016 зареєстрував право власності на самовільно збудований будинок загальною площею 302,5 кв.м., присвоївши без установленого законом порядку нову адресу об`єкту житлової нерухомості АДРЕСА_2 .

Підставою виникнення права власності на вказаний будинок став висновок №01/11 від 01.11.2016 складений ТОВ «БТІ ЕкспертКонсалтінг», технічний паспорт від 01.11.2016 складений цією ж фірмою, не зважаючи на те, що згідно норм діючого містобудівного законодавства України ведення новозбудованого або реконструйованого об`єкту нерухомості (з урахуванням року побудови 2016 рік) можливо лише на підставі декларації про готовність об`єкту до експлуатації.

Більш того, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 реєстрація прав власності на земельну ділянку відсутня, таким чином ОСОБА_9 самовільно побудував житловий будинок на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді м. Одеси, тим самим завдавши шкоди громаді міста Одеси, розмір якої встановлюється.

Необхідно зазначити, що ОСОБА_9 здійснив реєстрацію прав власності за новою адресою АДРЕСА_2 , з метою уникнення обтяження - арешту, яке було накладено на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 від 02.09.2016 (справа №520/10540/16-к) за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, в межах кримінального провадження представником потерпілої ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування завданої шкоди в наслідок вчинення кримінального правопорушення.
Прокурор звернувся з клопотанням про арешт майна обґрунтовуючи його необхідністю недопущення відчуження майна, а саме житлового будинку по АДРЕСА_2 , який належить на праві власності ОСОБА_9 , а також забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення територіальній громаді м. Одеси та громадянці ОСОБА_5 . Крім того, з метою забезпечення арешту майна, прокурор просить розглянути клопотання без виклику власника даного житлового будинку.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, вважаючи що воно підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, вважаю, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав:

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «ОСОБА_9 проти Франції», «Колишній король Греції та інші протии Греції» та «Малама проти Греції»).
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчинення злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину та завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно вимог ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.
Відповідно до ч. 2 ст. ст. 172, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
З урахуванням норм національного законодавства, міжнародних договорів та практики ЄСПЛ, враховуючи мету накладення арешту на майно, а саме недопущення відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належить на праві власності ОСОБА_9 , за відсутності відповідного права власності на земельну ділянку, що вказує на можливе самовільне будівництво даного житлового будинку, а також з метою забезпечення можливого відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення протиправних дій, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність задоволення клопотання прокурора, розгляд якого вважає за доцільне провести без виклику власника даного житлового будинку.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 - задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме об`єкт житлової нерухомості (будинок) по АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), який на праві власності належить ОСОБА_9 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1