Справа № 367/5256/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000581 по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ірпінь, українки, громадянинки України, не одруженої, не працюючої, з професійно-технічною освітою, раніше не судомої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Ірпінського міського суду Київської області з Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000581 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 05.07.2016р. колегією суддів справу призначено до підготовчого судового засідання.
У підготовчому судовому засіданні, прокурор висловив думку про те, що дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні у строки, визначені КПК України, з викликом в судове засідання учасників розгляду та свідків. Крім того, у підготовчому судовому засіданні прокурор заявив суду клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , який спливає 24.07.2016р.. Своє клопотання прокурор мотивує тим, що підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченої згідно ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КПК України, а також наявність ризиків, у зв`язку з тим, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинувачену обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_6 заперечував проти призначення справи до судового розгляду, вважав, що обвинувальний акт складений із порушенням вимог ст. 291 КК України, так в обвинувальному акті фактичні обставини встановлені на досудового слідстві викладені незрозуміло, сформулюване обвинувачення прокурором є неконкретним та правова кваліфікація злочину в якому звинувачується обвинувачена не викладена в самому обвинуваченні. Крім того, зазначив, що заперечує проти клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченої, оскільки ним не доведено ризики, передбачені ч. 1 ст. 177КПК України. Також захисник заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченої з тримання під вартою на домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю. Мотивує своє клопотання тим, що при обранні запобіжного заходу судом не було досліджено усіх даних характеризуючи особу обвинуваченої, яка має хронічні хвороби, також має неповнолітнього сина на утриманні та стареньку матір. Крім того, захисник вважав, що відсутні будь-які підстави вважати, що обвинувачена буде перешкоджати досудовому слідству, здійснювати вплив на свідків, переховуватись від органу досудового слідства, намагатись знищити докази

Обвинувачена ОСОБА_7 у підготовчому засіданні заперечувала проти призначення даного обвинувального акту до судового розгляду, пояснила суду, що не розуміє, чому вона обвинувачується у збуті наркотиків. Також просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою та просила задовольнити клопотання її захисника та змінити їй запобіжний захід на домашній арешт.
Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, колегія суддів дійшла до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Так, у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини цієї статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Всі відомості, вказані в даній статті повинні бути узгоджені та не суперечити одна одній.

Пунктом «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, складеного прокурором ОСОБА_5 30.06.2015р. вищевказаних вимог кримінального процесуального законодавства дотримано не було, оскільки в ньому відсутній конкретний і зрозумілий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, пред,явлене обвинувачення та формулювання обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, містить істотні недоліки, що стосуються обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Так, в обвинувальному акті при викладенні обставин та обвинувачення зазначено, що ОСОБА_7 у не встановлений час, у невстановленому місці, у не встановленої особи, шляхом купівлі за невстановлену грошову суму, з метою незаконного подальшого збуту, незаконно придбала особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс в перерахунку на суху речовину загальною масою 6 365,74 г у виді подрібнених рослин, листя та їх верхівок, що знаходились у невстановленій тарі та які не були розфасовані, а також психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, в порошкоподібній речовині загальною масою становить 40,4073г. у виді порошку світло-рожевого кольору, що знаходився у невстановленій тарі та який не був розфасований.
З даної частини викладу фактичних обставин встановлених прокурором, що міститься в обвинувальному акті, не зрозуміло, чи придбала обвинувачена наркотичний засіб та психотропну речовину одночасно чи в різні проміжки часу, чи в одному ж тому місці, чи в однієї особи. Крім того, зазначено обставини які суперечать одні одному, а саме вказано, що тару в яких знаходлись придбані обвинуваченою наркотичній засіб та психотропна речовина не встановлено, однак одночасно вказано, що вони не були розфасовані. Також не зазначено який вміст, тобто маса амфітаміну міститься у придбаної обвинуваченою порошкоподібній речовині масою загальною масою 40,4073 г у вигляді порошку світло-рожевого кольору, що є суттєвим для розгляду даного провадження та кваліфікації дій обвинуваченої.
Також в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_7 зберігала за місцем свого проживання небезпечний наркотичний засіб канабіс в перерахунку на суху речовину загальною масою 6 365,74 г та психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін в порошкоподібній речовині загальною масою 40,4073 г, з моменту придбання до моменту викриття її злочину до 20.02.2016р. у розфасованому вигляді. Після чого, в обвинувальному акті прокурором описуються дії ОСОБА_7 , за місцем свого проживання, без зазначення точного часу, а саме що обвинувачена з метою збуту небезпечного наркотичного засобу та психотропної речовини, зважила на електронних вагах, розділила та розфасувала психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін у виді порошку світло-рожевого кольору до пакетиків із полімерного матеріалу з пазовими замками, інших пакетиків, флаконів та пляшок. При цьому з даного опису не зрозуміло яку саму психотропну речовину (чи ту яку придбала, чи ні), який її обсяг був розфасований обвинуваченою. Також із зазначень вмісту кожного тари в яку розфасовувалась психотропна речовина не можливо зрозуміти чи зазначена загальна вага розфасованого порошку, чи зазначена маса амфітаміну, яка міститься у ньому. Крім того
В подальшому при викладені фактичних обставин, прокурором в Абаці четвертому, зроблено посилання на особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс та далі опис коробок під номерами, пакетиків різного кольору, банок із зазначенням ваги, однак не вказано, які дії ОСОБА_7 з ними проводила, коли, та що саме, та маса якої речовини чи засобу в них містяться та у якому вигляді.
Таким чином прокурором в фактичних обставинах дії обвинуваченої щодо розфасування психотропної речовини та наркотичного засобу викладені незрозуміло, непослідовно, некоректно та в взагалі не зазначено чи увесь об,єм психотропної речовини та наркотичного засобу, які зберігала ОСОБА_8 був нею розфасований, що має суттєве значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та впливають на кваліфікацію дій особи.

Крім того, в обвинувальному акті прокурором викладено підстави та наслідки проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченої та повний опис виявленого та вилученого у неї майна. Далі викладені три висновки експертизи, проведених на досудовому слідстві.
Відповідно до ст. 84, ст. 101 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отриманні у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор встановлють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Висновок експерта є процесуальним джерелом доказів, який має докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, які не є обов,язковими для особи або органу, яка здійснює провадження.

Коллегія суддів, вважає, що описання в обвинувальному акті висновків експерта не є викладом фактичних обставин по конкретному кримінальному провадженню, які прокурор вважає встановленими, та є посиланням прокурора на зібраний у даному провадженні доказ.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що прокурором не було дотримано вимог закону, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт містить у собі не зрозумілий та неконкретний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, які не відображають усі фактичні обставини скоєння обвинуваченою злочину, у якому вона обвинувачується, а також викликає незрозумілість у послідовності її дій, часу і місця їх вчинення, що тягне за собою й незрозумілість та некоректність формулювання обвинувачення щодо обвинуваченої.

Окрім того, обвинувальний акт складено сумбурно, непослідовно, з розривом дій в часі, що є важким для сприйняття.

Крім того, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Обвинувачення, відповідно до ч. 1 ст. 3 КПК України це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз,ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред,явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред,явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому(рішення від.01.03.2001р., справа «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).

Так, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступень тяжкості кримінального правопорушення, тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статі кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Втім, в даному обвинувальному акті формулювання обвинувачення ОСОБА_7 викладено не послідовно, не конкретно та не зрозуміло, так, в ньому містить виклад обставин придбання та зберігання обвинуваченою психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін, в порошкоподібній речовині загальною масою 40,4073 г у вигляді порошку світло-рожевого кольору, при цьому не зазначено яка саме маса амфітаміну міститься у придбаної обвинуваченою порошкоподібній речовині (вміст амфітаміну у порошкоподібній речовині), а також придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу в перерахунку на суху речовину загальною масою 6 365,74 г у виді подрібнених рослин, листя та їх верхівок, однак в ньому взагалі відсутня вказівка на те, що ОСОБА_7 виконувала якісь дії по розфасуванню наркотичного засобу та психотропної речовини та мета таких дій.
Крім того, колегія суддів вважає, що викладення прокурором в формулюванні обвинувачення висновків експертів, не є формулюванням обвинувачення в розумінні вимог діючого КПК України та практики Європейського суду з прав людини, а є посиланням прокурора на зібраний під час досудового слідства доказ.
Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно, порушує право особи на захист.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що даний обвинувальний акт всупереч ст. 291 КПК України не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим, що порушує вимоги норм як чинного законодавства України, так і міжнародної практики, оскільки для повноцінного захисту своїх прав особа має право знати, в чому вона обвинувачується.

Судом звертається увагу на те, що статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування або розписки про отримання копії обвинувального акту після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні.

Такі недоліки як відсутність в обвинувальному акті зрозумілого та конкретного викладу усіх фактичних обставин вчиненого кримінального злочину, які прокурор вважає встановленими, непослідовність та не конкретній їх викладу, та відсутність належним чином сформульованого обвинувачення, свідчать про оформлення обвинувального акту з недотриманням вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, та такі недоліки не можуть бути усунуті у іншому порядку, аніж шляхом повернення обвинувального акту прокурору.

Крім того, в порушення вказаних вимог закону, до обвинувального акту, додано не належним чином оформлений реєстр матеріалів досудового розслідування, оскільки він не відповідає вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України, у відповідності до якої, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.

У доданому реєстрі матеріалів досудового розслідування в супереч вимогам ст.ст. 109, 110 КПК України, у частині 2 «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» зазначено, що Обвинувальний акт від 30.06.2016р. прийнятий як процесуальне рішення слідчим Ірпінського ВП ГУ НП ОСОБА_9 та Прокурор Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 .. Втім, до суду надійшов обвинувальний акт складений 30.06.2016р. прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 ..

Вищеописані порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, дають підстави дійти висновку, що складений обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист, а тому обвинувальний акт, з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України, впродовж розумного строку, який суд визначає у продовж 7 днів з моменту його отримання.

Крім того, розглянувши в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та клопотання прокурора, дійшла висновку що клопотання прокурора підлягає до задоволення, а клопотання захисника про зміну запобіжного заходу слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Стаття 197 КПК України передбачає, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 26.05.2016р. обвинуваченої ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який спливає 24.07.2016р., який є вихідним днем.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п,ять років.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років позбавлення волі, провину у пред`явленому обвинуваченні не визнає, колегія суддів проходить до висновку, про наявність ризиків передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачена перебуваючи на волі може переховуватись від суду, з метою уникнення покарання за скоєне, незаконно впливати на покази свідків, понятих, які ще не допитувались у судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вище викладене та аналізуючи зібрані в сукупності доводи, колегія суддів прийшла до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та виконання покладених на обвинувачену ОСОБА_7 обов`язків, у зв`язку з чим вважає, що є достатні підстави для продовження строку застосування до нього такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою строком на 60 днів..

Суд не може прийняти доводи сторони захисту з приводу того, що застосовування до обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним, оскільки ризики наведені прокурором відсутні, та обвинувачена має на утриманні неповнолітнього сина та незадовільний стан здоров`я, оскільки ризики наведені прокурором заслуговують на увагу та наявність дитини та хвороби у обвинуваченої, не є гарантією виконання нею своїх процесуальних обов,язків та запобіганню спробам переховуватись від суду, з метою уникнення покарання за скоєне, незаконно впливати на покази свідків, понятих, які ще не допитувались у судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою становить 60 (шістдесят) днів.

Початок строку дії ухвали суду про тримання під вартою, обчислювати з 20.07.2016р. по 17.09.2016р., включно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 291, 314, 315, 376 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000581 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, - повернути прокурору який його направив до суду для усунення недоліків та приведення обвинувального акту та доданих до нього документів у відповідність до Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків, а саме протягом 7 днів з моменту його отримання.
Клопотання прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 , - задовольнити.
Клопотання захисника ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, - залишити без задоволення.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у СІЗО м. Києва і Київської області Державної пенітенціарної служби України відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на 60 ( шістдесят) днів.
Початок строку дії ухвали суду про тримання під вартою, обчислювати з 20.07.2016 по 17.09.2016р., включно.
Ухвала в частині повернення обвинувального акту прокурору, може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченим впродовж семи днів з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3