ВИРОК
іменем України
01.03.2016 року Тростянецький районний суд Вінницької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Тростянець Вінницької області кримінальне провадження №0000013, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.01.2016 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Михайлівка Тульчинського району Вінницької області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, освіта неповна середня, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого Тульчинським районним судом Вінницької області 22.12.2009 за ч.1 ст.309, ч.3 ст.185, ч.1 ст.115 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнений 20.05.2015 умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 10 місяців 28 днів, судимість не знята та не погашена,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий 22.12.2009 Тульчинським районним судом Вінницької області за ст.ст. 309 ч. 1, 185 ч. 3, 115 ч. 12 КК України до 8 років позбавлення волі. ОСОБА_4 звільнився з місць позбавлення волі 20.05.2015 умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 10 місяців 28 днів. На підставі Ухвали Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12.05.2015 року ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд строком на 1 (один) рік із застосуванням наступних обмежень: заборонено вихід з будинку (квартири) в нічний час з 22:00 години до 06:00 години; заборонено виїзд за межі району проживання без дозволу та повідомлення органів внутрішніх справ; зобов`язано періодично реєструватися в районному відділі УМВС України за місцем проживання.

ОСОБА_4 став на шлях злісного порушення правил адміністративного нагляду, встановлених Законом України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» від 1 грудня 1994 року № 264/94-ВР (зі змінами та доповненнями). Так, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про встановлення йому Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12.05.2015 року адміністративного нагляду строком на 1 рік, будучи ознайомлений зі встановленими обмеженнями, умисно, маючи на меті ухилитись від адміністративного нагляду, не повідомивши працівників Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, що здійснюють за ним нагляд, без дозволу керівництва Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області на виїзд в особистих справах за межі проживання, порушуючи правила адміністративного нагляду, в період з 04.01.2016 по 20.01.2016 без поважних причин самовільно залишив своє постійне місце проживання, що розташоване в АДРЕСА_2 , протягом вказаного періоду часу був відсутній за даною адресою та знаходився в м. Ладижині, куди виїхав до своєї знайомої ОСОБА_5 з метою відпочити та провести новорічні свята, таким чином ухилився від адміністративного нагляду.

З огляду на те, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, присутні в судовому засіданні, судом згідно з ч.3ст.349 КПК України було визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення злочину, визнаних обвинуваченим, які ніким не оспорюються. При цьому судом в судовому засіданні на виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України було роз`яснено обвинуваченому зміст цих обставин, з`ясовано, що визнання ним вказаних обставин є добровільним, а також було роз`яснено йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку відповідно до ч.2 ст.394 КПК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, показав, що дійсно 04.01.2016 поїхав в м.Ладижин до своєї співмешканки. Про залишення місця проживання працівників поліції не повідомляв, дозвіл на переїзд не отримував. Крім того, обвинувачений в судовому засіданні просив суд його суворо не карати, а саме не позбавляти його волі.
Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченому ст.395 КК України повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства, а тому його дії суд кваліфікує за ст.395 КК України за ознаками самовільного залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Оскільки обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання, суд згідно з ч.ч.1, 3 ст.24 КК України приходить до висновку, що злочин вчинено ним з непрямим умислом.
Обставиною, що помякшує покарання для обвинуваченого згідно з п.1 ч.1 ст.66 КК України, судом визнається щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання для обвинуваченого відповідно до п.1 ч.1 ст.67 КК України, судом визнається рецидив злочинів.
З огляду на вимоги ст. 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, враховуючи наявність пом`якшуючої обставини (щире каяття), наявність обтяжуючої обставини (рецидив злочинів), за місцем проживання не має компрометуючих даних, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання в межах санкціїст.395 КК Україниу виді арешту.
Обвинувачений вчинив даний злочин у період строку умовно-дострокового звільнення за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 22.12.2009, яким він засуджений до позбавлення волі строком 8 років.
За правилами ч.1 п.1пп.а ст.72 КК України, суд переводить менш суворий вид покарання в більш суворий вид, виходячи із співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають один день арешту.
Суд, вважає за доцільне призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, так як на шлях виправлення обвинувачений ОСОБА_4 не став, таке покарання є необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, підстав для застосування менш м`яких покарань суд вважає за недоцільне, так як не сприятиме виправленню та перевихованню особи обвинуваченого.
Речові докази, процесуальні витрати по справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого не застосовувалися.
Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 369-371, 373-376 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк три місяці.
На підставі ст.ст.71, 72 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 22.12.2009 і за сукупністю вироків остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді позбавлення волі на строк два роки, який рахувати з дня звернення даного вироку до виконання.
Вирок відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Вінницької області через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок згідно з ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.
Суддя