Дата документу Справа № 336/9124/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ №336/9124/15-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/1465/16 ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 187 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Мануйлівка Приморського району Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Учасники судового провадження:
потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ,
захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 ,
захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 .
Встановлені вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2016 року обставини:
ОСОБА_9 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи з корисливих мотивів , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , здійснили розбійний напад на ОСОБА_11 і ОСОБА_12 за наступних обставин.
04.10.2015 р. приблизно о 00:25 год, ОСОБА_9 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, за попердньою змовою з ОСОБА_7 , знаходячись поблизу будинку № 44 по проспекту Моторобудівників в м. Запоріжжі,
біля приміщення Міжнародного технічного центру «Мотор-Січ», підійшли разом до ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які є цивільним подружжям, та діючи спільно, застосували до потерпілих насильство, небезпечне для життя чи здоров`я осіб, які зазнали нападу.
Так, ОСОБА_9 схопив ОСОБА_12 за руку і водночас наніс один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_11 , спричинивши садно в області лівої щоки. ОСОБА_7 , підійшовши зі спини до ОСОБА_11 , наніс потерпілому один удар по голові, спричинивши синець в правій тім`яній області, від якого ОСОБА_11 втратив свідомість.
Використовуючи безпорадний стан потерпілих, діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, із користі, ОСОБА_7 почав обшукувати ОСОБА_11 на предмет наявності цінностей, в результаті чого заволодів майном останнього, а саме: мобільним телефоном марки «Alkatel one touch» в корпусі чорного кольору, вартість якого, згідно висновку експерта НДЕКЦ від 17.12.2015 року № 2556 складає 966 гривень 67 копійок.
Одночасно з діями ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, із користі, утримуючи потерпілу ОСОБА_12 , зняв з пальців обох рук потерпілої чотири золотих каблучки загальною вартістю 9300 гривень, схопившись рукою за золотий ланцюжок вартістю 2500 гривень, зірвав його на шиї ОСОБА_12 , вирвав з рук ОСОБА_12 сумку жіночу сірого кольору, в якій знаходився гаманець з грошовими коштами в сумі 319 гривень і мобільний телефон марки «Alkatel one touch» в корпусі білого кольору, вартість якого, згідно висновку експерта НДЕКЦ від 17.12.2015 року №2556 складає 950 гривень 00 копійок, тим самим заволодів зазначеним майном.
Протиправні дії ОСОБА_9 відносно ОСОБА_12 супроводжувались опором останньої, в результаті чого їй було спричинено наступні тілесні ушкодження: садна на правому передпліччі, синець на лівому стегні, які згідно висновку експерта №4188 від 16.10.2015 року, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
В подальшому, ОСОБА_11 , використовуючи допомогу ОСОБА_12 , підвівся з землі, після чого обидва потерпілих здійснили спробу втекти з місця нападу,однак ОСОБА_14 і ОСОБА_7 , дії яких були направлені на реалізацію єдиного умислу на напад з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою подолати спробу втечі потерпілих і спробу потерпілих повернути раніше викрадене у них майно шляхом виклику допомоги, наздогнали потерпілих, повалили ОСОБА_11 на землю та, застосовуючи фізичну силу, наносили удари руками і ногами в область голови і тіла потерпілого, а ОСОБА_12 в цей час вдалося втекти з місця нападу та викликати допомогу.
В результаті протиправних дій ОСОБА_15 і ОСОБА_7 , ОСОБА_11 було спричинено наступні тілесні ушкодження: садна на лобі зліва, в правій лобно-скроневій області, в області кута нижньої щелепи зліва і справа, в області лівої щоки, в проекції правої лопатки, в поперекової області справа і зліва, в області лівого надпліччя, синці навколо обох очей, у лівій завушної області, в області противозавитка правої вушної раковини, в правій завушній області, в правій тім`яній області, синець з набряком м`яких тканин в області лівої вушної раковини, рана в області противозавитка лівої вушної раковини, які згідно висновку експерта №4189 від 16.10.2015 року, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2016 року:
ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією усього належного йому на праві власності, крім житла.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 постановлено рахувати з 02 год. 00 хв. 04.10.2015 р.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України постановлено зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією усього належного йому на праві власності, крім житла.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 02 год. 00 хв. 04.10.2015 р.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України постановлено зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 в дохід держави судові витрати на проведення судової товарознавчої експертизи №2556 від 17.12.2015 р. в сумі 92 грн.07 коп.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати на проведення судової товарознавчої експертизи №2556 від 17.12.2015 р. в сумі 92 грн.07 коп.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.
В апеляційних скаргах:
- адвокат ОСОБА_6 вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, вказує на невірність протоколу про затримання ОСОБА_7 , несвоєчасність повідомлення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про затримання обвинувачених, піддає сумніву докази: покази свідка ОСОБА_16 , який був понятим при огляді та вилученні речей у ОСОБА_7 , протоколів пред`явлення обвинувачених для впізнання; вказує на розбіжності щодо тілесних ушкоджень у довідці, судово-медичній експертизі та показах потерпілої ОСОБА_12 , адвокат посилається на порушення вимог КПК України при продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу, те, що в суді її підзахисний ОСОБА_7 заявив клопотання про відновлення з`ясування обставин та хотів дати свідчення, але суд не слухав його, а під час перебування в нарадчій кімнаті у судді було багато судових засідань, просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.
- адвокат ОСОБА_8 зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог КПК України, посилається на недоведеність вини ОСОБА_9 з підстав відсутності доказів його провини, вказує на недоліки протоколу затримання ОСОБА_9 , захисник вказує на сумнівність показів свідка ОСОБА_16 з тим самих підстав, що зазначено вище, ОСОБА_17 , яка в якості спеціаліста перебувала у складі оперативно-слідчої групи при затриманні обвинувачених, зазначає про недопустимість як доказів протоколів впізнання обвинувачених, спростовує висновки судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_11 з підстав протиріч у медичній довідці та вказаних висновках, посилається на різність свідчень потерпілих, просить вирок відносно ОСОБА_9 скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку із недоведеністю участі ОСОБА_9 у вчиненні злочину.
- обвинувачений ОСОБА_9 в своїй апеляції вважає, що його вина не доведена, а в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч.2 ст.187 КК України з підстав аналогічних, що зазначені в апеляційній скарзі його захисника ОСОБА_8 , у зв`язку з чим просить вирок скасувати, а провадження по справі закрити за відсутності доказів його винуватості та відсутності в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.
- обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляції вказує на свою непричетність до вчинення вказаного злочину, зазначає про власну версію подій? які мали місце, а саме відсутність між ним та ОСОБА_9 змови на вчинення розбійного нападу, вказує, що спричинив потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у ході сумісної з ним бійки, речі у потерпілих не викрадав, а вилучений у нього приналежний потерпілому мобільний телефон пояснює тим, що працівник міліції ОСОБА_18 при затриманні цей телефон поклав йому до кишені, попередньо притуливши телефон до його ( ОСОБА_7 ) пальця. Просить скасувати вирок, а справу повернути на новий судовий розгляд для правильної кваліфікації його дій.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційних скарг, прокурора та потерпілих, які висловили заперечення доводам та вимогам апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши, доводи викладені в апеляційних скагах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Висновок про винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, вчиненого за обставин, викладених у вироку, суд обгрунтував сукупністю безпосередньо розглянутих у судовому засіданні доказів, які з додержанням установленого кримінальним процесуальним законом порядку дослідив, належно та докладно оцінив.
Так, у суді першої інстанції ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , скориставшись передбаченим ст. 63 Конституції України правом відмовились від дачі показів.
При апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_7 пояснив про відсутність між ним та ОСОБА_9 змови на вчинення розбійного нападу, вказує про непричетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, вважає, що в його діях наявний склад злочину, передбачений ст. 125 КК України, оскільки спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 за наступних обставин: між потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_9 почалася сварка, потерпілий першим наніс удар ОСОБА_9 по голові кастетом, що спонукало його ( ОСОБА_7 ) вступитися за ОСОБА_9 , натомість потерпілий знову першим наніс удар йому ( ОСОБА_7 ), між ними почалася боротьба, по закінченню якої ОСОБА_7 вказує, що покинув місце та пішов до дому, по дорозі його наздогнав ОСОБА_9 , натомість про те, що ОСОБА_9 забрав у потерпілих якість речі він не знав та намагався уникнути спілкування з ОСОБА_9 , який в свою чергу йшов поряд та його не полишав. Надалі, побачивши автомобіль без розпізнавальних знаків, він та ОСОБА_9 почали бігти, а почувши, що це працівники міліції зупинився. Обвинувачений вказує, що викрадені у потерпілих речі були знайдені працівниками міліції у ОСОБА_9 , а потім мобільний телефон, приналежний потерпілому працівник поліції ОСОБА_18 поклав до його кишені, попередньо притуливши телефон до його ( ОСОБА_7 ) пальця.
ОСОБА_9 у суді апеляційної інстанції вказав на відсутність між ним та ОСОБА_7 змови на вчинення розбійного нападу, зазначив про відкрите викрадення ним у ОСОБА_12 сумки та кілець, які зняв з пальців потерпілої, мобільного телефону, який випав з кишені ОСОБА_11 .
Доводи апеляційних скарг обвинувачених та їх захисників не викликали сумнівів у правильності судового рішення, оскільки, викладені в апеляціях та при апеляційному перегляді доводи спростовуються зібраними у провадженні доказами.
Зокрема, у судовому засіданні потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 категорично заперечували версії подій, що викладені обвинуваченими та наполягали на обставинах подій, які встановлені судом першої інстанції, підтвердивши покази, дані ними в суді першої інстанції.
Так, потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що в ніч з 3 на 4 жовтня 2015 р., приблизно о 00.25 год., він із ОСОБА_12 пішки прямували з вул. Іванова додому на вул. Суліми, назустріч їм йшли ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Вони розминулися, проте через кілька метрів обвинувачені розвернулися та наздогнали їх, при цьому ОСОБА_9 схопив лівою рукою ОСОБА_12 за руку, а його ( ОСОБА_11 ) вдарив кулаком правої руки в обличчя, від чого він впав, а підвівшись у відповідь вдарив ОСОБА_9 . Потерпілий зазначив, що в цей час ОСОБА_7 знаходився позаду нього із пляшкою пива у руці, він відчув удар у голову ззаду, впевнений, що його вдарив ОСОБА_7 , оскільки інших осіб на місці подій не було. ОСОБА_11 пояснював, що подальшого не пам`ятає, отямився у лікарні через кілька годин та зазначив, що при собі до зустрічі із обвинуваченими мав паспорт, який знаходився у застібнутій кишені куртки, телефон моделі «Алкател» вартістю 1000 гр. у правій кишені джинсів. Зі слів ОСОБА_12 йому відомо, що після втрати ним свідомості, обвинувачені затягнули його з тротуару на траву, де били ногами, ОСОБА_7 обшукував та забрав його речі, а ОСОБА_9 з рук ОСОБА_12 зняв каблучки. ОСОБА_12 вдалося покликати на допомогу, була викликана міліція, при затриманні у ОСОБА_9 вилучили каблучки Панкратової, у ОСОБА_7 вилучили мобільний телефон, що належить Мелаху, а на місці подій був знайдений його паспорт. Потерпілий також зазначав, що під час досудового розслідування за фотознімками впізнав обвинувачених і впевнений, що саме ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вчинили напад на нього та ОСОБА_12 ..
За висновком експерта № 4189 від 12.10.2015 р. - у ОСОБА_11 садна на лобі зліва, в правій лобно-скроневій області, в області кута нижньої щелепи зліва та зправа, в області лівої щоки, в проекції правої лопатки,в поперековій області зправа та зліва, в області лівого надпліччя, крововиливи навколо обох очей, в лівій завушній області,в області проти завитка правої вушної раковини, в правій завушній області,в правій потиличній області,крововилив з набряком м`яких тканин в області лівої вушної раковини, рана в області проти завитка лівої вушної раковини кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що утворились від дії тупих предметів, давність виникнення ушкоджень не протирічить строку, зазначеному в обставинах справи (т.2 а.с.43-44 ).
Відповідаючи на доводи апеляцій про суперечності у висновках експерта та медичних довідках, судова колегія бере до уваги, що наведені висновки судово-медичної експертизи, з огляду на зміст її дослідницької частини, засновані на первинному огляді потерпілого ОСОБА_11 лікарями одразу після скоєного на нього нападу та на огляді, що мав місце наступного дня. Отже, експертом враховані всі медичні дані щодо отриманих ОСОБА_11 тілесних ушкодженнях, що спростовує зазначені доводи сторони захисту, а даний висновок експерта не містить чогось очевидно необґрунтованого.
Перебування потерпілого ОСОБА_11 у стані легкої форми алкогольного сп`яніння, що не заперечував сам потерпілий, вказуючи про вжиття ним під час відвідуваного подружжям потерпілих заходу 150 грамів алкогольного напою, не спростовують висновків СМЕ щодо наявності у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень.
Потерпіла ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що в ніч з 3 на 4 жовтня 2015 р.,приблизно о 00.15 год., вони разом із чоловіком ОСОБА_11 пішки поверталися додому із зупинки громадського транспорту на вул. Суліми, проходили по вул. Моторобудівників повз церкву. Назустріч їм рухалися обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Вони розминулися, проте через кілька метрів потерпіла озирнулася і побачила, що обвинувачені переслідують їх. Потерпіла пояснила, що коли ОСОБА_9 та ОСОБА_7 їх наздогнали, ОСОБА_9 схопив її за руку та вдарив ОСОБА_11 кулаком правої руки в обличчя, від чого останній впав. Підвівшись, ОСОБА_11 у відповідь вдарив ОСОБА_9 і між ними почалася бійка, ОСОБА_7 утримував ОСОБА_12 від втручання. ОСОБА_9 та ОСОБА_11 впали на землю, а ОСОБА_7 підійшов та вдарив ОСОБА_11 у голову ззаду в область потилиці, після чого ОСОБА_11 вже не рухався. Потерпіла пояснила, що підняла ОСОБА_11 , вони намагалися вийти на проїзну частину і зупинити машину задля допомоги, проте змогли подолати лише кілька метрів, коли ОСОБА_9 і ОСОБА_7 їх знову наздогнали. Потерпіла вказує, що ОСОБА_9 схопив її за руки, а ОСОБА_7 почав битися з ОСОБА_11 , наніс останньому 5-6 ударів, вони перечепилися через бордюр та вдвох впали на землю, ОСОБА_11 вже був без тями і супротиву не чинив, а обвинувачені били його ногами по голові та верхній частині тіла, чому вона намагалася завадити, натомість її відтягнув ОСОБА_19 , який погрожував вбивством, схопив її за руки та стягнув з пальців чотири золоті каблучки загальною вартістю 4500 гр., а з шиї зірвав золотий ланцюжок з кулоном у виді хрестика. Аржавітін в цей момент знаходився біля лежачого без свідомості ОСОБА_11 , обшукував його одяг, із кишені штанів витягнув його мобільний телефон. ОСОБА_9 сказав ОСОБА_12 , що вона піде з ними, підняв їй футболку та стягнув бюстгальтер, вихопив з її руки жіночу сумку з речами. Потерпіла пояснювала, що після цього вона вже з відчаю вирвалася та побігла до будівлі технікуму, де кликала на допомогу. Жінка,що чергувала у цій будівлі, дверей не відчинила, проте міліцію викликала. Надалі потерпіла з працівниками міліції проїхали на місце затримання обвинувачених, яких одразу впізнала, у рюкзаку ОСОБА_9 виявили її сумку з речами, у задній кишені його штанів виявили належні їй золоті прикраси. У ОСОБА_7 виявили мобільний телефон ОСОБА_11 , а поблизу ОСОБА_7 на землі лежав паспорт потерпілого. В результаті цих подій вона отримала синці на нозі, на руках та в області передпліччя, ОСОБА_11 з місця події забрала швидка допомога. Потерпіла зазначила, що обставини, які склалися свідчили, що обвинувачені, зустрівши їх із ОСОБА_11 у пізній час в безлюдному місці і побачивши на ній золоті прикраси, вирішили ними заволодіти, саме тому переслідували її та ОСОБА_11 і без будь-якого приводу його побили і забрали їхні речі.
За висновком експерта № 4188 від 12.10.2015 р. - садна на правому передпліччі, крововилив на лівому стегні у ОСОБА_12 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження,що утворились від дії тупих предметів, давність виникнення ушкоджень не протирічить строку, зазначеному в обставинах справи(т.2 а.с.42)
Дані протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.10.2015 р. засвідчують, що потерпіла ОСОБА_12 вказала на фотознімки із зображеннями ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , надавши пояснення , що зазначені особи 04.10.2015 р. вчинили напад на неї та її цивільного чоловіка (т.2 а.с.17-22 ).
Протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.10.2015 р. свідчать, що потерпілий ОСОБА_11 вказав на фотознімки із зображеннями ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , пояснивши, що зазначені особи 04.10.2015 р. вчинили на нього напад та викрали майно(т.2 а.с.11-16).
При цьому, доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 про наявність у розташованому у т.2 на а.с.14-16 протоколі пред`явлення особи для впізнання суперечностей, колегія суддів не вважає переконливими, оскільки не вірність зазначення саме слідчим у довідці до даного протоколу прізвища впізнаної потерпілим особи, як особи, що вчинив на нього напад, яким у дійсності є ОСОБА_9 не вплинули на належність, допустимість та достовірність цього доказу.
Зміст показів потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 спростовують наявність у них протиріч.
Показанням потерпілих відповідають і пояснення свідків у даному провадженні.
Так, свідок ОСОБА_20 , яка була черговою в учбовому комбінаті ПАТ «Мотор-Січ», пояснила, що в ніч з 3 на 4 жовтня 2015 року знаходилася на добовому чергуванні. Після першої години ночі у дзвінок вхідних дверей подзвонила дівчина, котра кричала, про пограбування та просила викликати міліцію, прибуття якої очікувала на вулиці. Міліція прибула через 10-15 хвилин.
Свідок ОСОБА_21 показав, що у жовтні 2015 р. ніс службу разом з іншими у ППС Шевченківського РВ ЗМУ та старшим групи ОСОБА_18 на ПА-43. Після опівночі отримали виклик про напад на дівчину та орієнтування на затримання двох чоловіків, відпрацьовуючи який, екіпаж попрямував на патрулювання вул. Магістральної. Здалека у світлі фар автомобіля вони побачили двох чоловіків, один з яких ніс на собі рюкзак, застібнутий не повністю, через що було видно, як з рюкзака виглядала жіночка сумка, на обличчі у цього чоловіка була кров, було прийнято рішення затримати цих осіб для перевірки. Помітивши патрульний автомобіль,обвинувачені намагалися втекти, проте заблукали у посадці, шляхом переслідування ОСОБА_22 одного з них затримав, а другого затримав ОСОБА_18 . Про затримання підозрілих осіб повідомили інший патрульний автомобіль, який за викликом поїхав до місця знаходження потерпілої, а коли її доставили на місце затримання, вона одразу впізнала у затриманих нападників та пояснила, що ці особи заволоділи особистими речами-сумкою,золотими каблучками, ланцюжком, мобільним телефоном, паспортом. На місце затримання була викликана слідчо-оперативна група, під час огляду затриманих слідчим, у ОСОБА_9 виявили жіночу сумку, золоті вироби, а у іншого виявили мобільний телефон.
Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_18 надав аналогічні покази, підтвердивши отримання повідомлення про вчинений на жінку напад та прикмети нападників, переслідування обвинувачених, їх затримання, а також вилучення у обвинувачених викрадених речей.
Свідок ОСОБА_22 пояснив, що в період жовтня 2015 р. він працював інспектором патрульної служби Шевченківського РВ, ніс службу на ПА-43 у складі групи з працівниками міліції ОСОБА_21 та ОСОБА_18 . Патрульним екіпажем пізно вночі була отримана інформація від іншого наряду про розбійний напад на дівчину з прикметами нападників. Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_7 були помічені у районі приватного сектору вул. Магістральної, привернули увагу тим, що у ОСОБА_9 за плечима був рюкзак, на вид заповнений та гематома зліва,що співпадало із отриманими екіпажем прикметами нападників, при наближенні патрульного автомобіля обвинувачені намагалися втекти, проте в результаті переслідування вони були затримані. На місце подій викликали слідчо-оперативну групу, інший екіпаж підвіз потерпілу, в присутності понятих у затриманих вилучали речі.
Свідок ОСОБА_17 пояснила, що 04.10.2015 р. вона як спеціаліст у складі оперативно-слідчої групи знаходилася на добовому чергуванні, за викликом по лінії «102» вночі група виїжджала на огляд місця події по вул. Моторобудівників, де були виявлені сліди речовини бурого кольору, зроблені змиви, фотографії. Далі група прослідувала в місце, де знаходились затримані обвинувачені, які з кишень діставали два мобільні телефони,золоті прикраси.
Покази потерпілих та свідків повністю узгоджуються із письмовими доказами, які були досліджені при судовому розгляді та оцінені належним чином місцевим судом.
Так, протоколом огляду місця події від 04.10.2015 р. засвідчено виявлені сліди речовини бурого кольору, які упаковані та опечатані (т.2 а.с.1-3).
Відповідно до протоколу затримання ОСОБА_9 від 04.10.2015 р. - під час його обшуку виявлена і вилучена сумка жіноча темно-сірого кольору, в які знаходяться гребінець,гаманець трьохкольоровий з грошовими коштами в сумі 319 гр.,блокнот червоного кольору,пудра чорного кольору,підводка для очей, а з правої задньої кишені джинсів ОСОБА_9 виявлено і вилучено мобільний телефон марки «ALCATEL one touch» в корпусі білого кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , золоті вироби:4 каблучки з камінням, золотий ланцюг (т.2 а.с.7-8).
Відомості протоколу затримання ОСОБА_7 від 04.10.2015 року засвідчують, що під час його обшуку виявлено і вилучено з задньої правої кишені джинсів мобільний телефон «ALCATEL one touch» в корпусі чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_2 (т. 2 а.с.9-10).
До доказів винуватості обвинуваченого, окрім перелічених доказів, відносяться і показання свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні пояснив, що в один із днів у вересні-жовтні 2015 р. він рано вранці йшов на зупинку громадського транспорту через Шевченківський райвідділ міліції, з якого вийшов співробітник та запросив його бути присутнім як понятого при огляді речей. В службовому кабінеті райвідділу він бачив обвинувачених та в його присутності поряд з іншим понятим оглядали особисті речі, з яких він пам`ятає жіночу сумку з гаманцем, золоті прикраси-ланцюжок та каблучки, декілька мобільних телефонів. Про ці події був складений протокол, який він підписав без зауважень(т.2 а.с.9-10 ).
Вилучений у ОСОБА_7 мобільний телефон «ALCATEL one touch» в корпусі чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 був оглянутий та встановлено, що наявні на корпусі телефону написи ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 співпадають з написами на коробці від телефону, наданій потерпілим, що зафіксовано протоколом огляду від 05.10.2015 р. (т. 2 а.с.23-25).
Постановою слідчого від 05.10.2015 р. вилучений у ОСОБА_7 мобільний телефон «ALCATEL one touch» в корпусі чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 визнаний речовим доказом (т. 2 а.с.26-27).
Протоколом огляду від 05.10.2015 року - вилучені у ОСОБА_9 : сумка жіноча темно-сірого кольору, в якій знаходяться гребінець, гаманець трьохкольоровий з грошовими коштами в сумі 319 гр., блокнот червоного кольору, пудра, підводка для очей, мобільний телефон марки «ALCATEL one touch» в корпусі білого кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , золоті вироби: 4 каблучки з камінням, золотий ланцюг, були оглянуті ( т. 2 а.с.28-32).
Вилучені у ОСОБА_9 вищенаведені речі визнані речовими доказами (т.2 а.с.33-34).
Висновком експерта № 2556 від 17.12.2015 р. встановлена ринкова вартість мобільного телефону «ALCATEL one touch» модель 4032 D в корпусі білого кольору, яка станом на 04.10.2015 р. становить 950 грн., ринкова вартість мобільного телефону «ALCATEL one touch» модель 4032 D в корпусі чорного кольору на 04.10.2015 р. становить 966 гр.67 коп.(т. 2 а.с.37-41).
Колегія суддів не погоджується з тим, що у провадженні була допущена фальсифікація доказів, яка вплинула на правильність вирішення провадження, оскільки дані твердження обвинуваченого ОСОБА_7 не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються зібраними у кримінальному провадженні і покладеними в основу вироку доказами.
Перелічені докази, які є послідовними, логічно поєднуються один з одним, у своїй сукупності відтворюють подію злочину, що вказує на відсутність підстав піддавати сумніву їхню достовірність та переконують суд в правильності кваліфікації дій обвинувачених.
Судова колегія вважає, що характер, послідовність та спільність злочинних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_7 свідчать про наявність у них попередньої змови на напад з метою заволодіння чужим майном.
Аналізуючи обстановку події, яка характеризується нічним часом та безлюдним місцем, беручи до уваги раптовість, несподіваність та зухвалість дій обвинувачених, які при цьому діяли рішуче та використовували фізичну перевагу задля подолання опору потерпілих з метою заволодіння майном останніх, беручи до уваги наслідки у вигляді спричинення потерпілим тілесних ушкоджень, їх тривалість та механізм нанесення, що, зокрема, унеможливило супротив з боку потерпілого ОСОБА_11 внаслідок втрати ним свідомості, судова колегія приходить до висновку про наявність ознак, які свідчать про розбій, вчинений ОСОБА_9 та ОСОБА_7 за встановлених судом обставин.
Отже, сукупністю приведених у вироку доказів спростовують наведені в апеляційних скаргах доводи про сумнівність певних доказів, недоведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у кримінальному правопорушенні, за яке останні були засуджені.
За переконанням колегії суддів пояснення обвинувачених, які повністю спростовуються дослідженими доказами, направлені на пом`якшення відповідальності за вчинене.
Та обставина, що правоохоронний орган і суд по-іншому оцінюють докази в порівнянні з їх оцінкою стороною захисту, за переконанням судової колегії не свідчить про неправильну оцінку доказів судом або про його упередженність. Тому доводи апелянтів про необ`єктивність органів досудового розслідування і суду під час досудового слідства і розгляду її в судовому засіданні, а також спотворення доказів, за відсутності будь-якого об`єктивного підтвердження цієї тези, є надуманими і неспроможними.
Доводи захисників про неповноту судового розгляду, з посиланням на те, що в суді не був допитаний свідок ОСОБА_23 , який був присутнім при затриманні обвинувачених та вилученні у них викрадених речей, з урахуванням допиту іншого понятого ОСОБА_16 , свідчення якого наведені вище, судова колегія не вважає такими, що заслуговують на увагу.
Слід зауважити, що під час судового розгляду обвинувачені та захисники не заперечували проти закінчення судового розгляду і не заявляли будь-яких додаткових клопотань щодо дослідження інших доказів на обгрунтування своїх доводів, як це передбачено ст. 363 КПК України.
Суд дослідив докази у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, у вироку навів докази, які засвідчують доведеність провини ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в інкримінованому злочині.
Вивченням матеріалів провадження не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання та закріплення доказів у провадженні, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.
Сукупність досліджених доказів є достатньою для формування висновку наявності провини обвинувачених і наявності в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
За наведених обставин, факту неправильного застосування кримінального закону судовою колегією не встановлено.
Також не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи і доводи про порушення права обвинувачених на захист під час провадження досудового слідства.
Так, згідно протоколам затримання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_7 було роз`яснено право мати захисника, що свідчить про дотримання слідчим вимог ч.4 ст. 208 КПК України. Клопотань про участь захисника від обвинувачених не надходило, а відповідно до ч.2 ст. 52 КПК України, участь захисника у вказаному провадженні не була обов`язковою.
За положеннями п.3 ч.1 ст.49 КПК України після затримання обвинувачених слідчий прийняв рішення про залучення до кримінального провадження захисників з тих підстав, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисників, а затримані особи їх не залучили, про що 04.10.2015 р. був повідомлений Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Запорізькій області та забезпечена у проваджені участь адвокатів.
Додатково апеляційний суд звертає увагу, що доводи апеляційних скарг, які, з огляду на зміст оскаржуваного вироку, є аналогічними доводам сторони захисту, викладеним при судовому розгляді в суді першої інстанції, на які місцевий суд даввичерпні та вмотивовані відповіді, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Колегією суддів не встановлено порушення судом першої інстанції таємниці нарадчої кімнати, а припущення захисника ОСОБА_6 в цій частині нічим не підтверджені.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б призводили до скасування вироку не встановлено.
У провадженні відсутні і підстави, передбачені ст. 415 КПК України для призначення нового розгляду провадження в суді першої інстанції, про що йдеться в апеляційних скаргах адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 .
При призначенні покарання обвинуваченим, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , зокрема, наявність у останніх судимостей, їх ставлення до вчиненого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначене судом обвинуваченим покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, його меті та підставам, передбаченим ст. 50 КК України, є необхідним, достатнім для виправлення обвинувачених та домірним скоєному.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2016 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , обвинувачених за ч.2 ст. 187 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженими, які утримуються під вартою, у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4