Справа № 502/1951/16-к
УХВАЛА

08 вересня 2016 року м. Кілія

Слідчий суддя Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

власника майна ОСОБА_4

розглянувши клопотання слідчого

СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області

старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5

погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3

про

арешт тимчасово вилученого майна

В С Т А Н О В И В :
Слідчий звернувся 06.09.2016 року до суду з погодженим з прокурором клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 06.09.2016 року в ході проведення обшуку житлового будинку АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив та прокурор в судовому засіданні пояснив, що 28.07.2016 р. до чергової частини Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_6 про те, що знаходячись по вул. Миру в м. Кілія, невідома особа відкрито шляхом ривка зірвала з плеча її дамську сумку в якій знаходилося майно, чим спричинила заявниці матеріальну шкоду на суму 4500 гривень.
06.09.2016 року співробітниками Кілійського ВП на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук будинку АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 та в ході його проведення було виявлено та вилучено кепку чорного кольору, ганчіркові рукавички чорного кольору, чотири пари чоловічого взуття, а саме: туфлі чорного кольору, кросівки білого кольору з написом «Reebok», босоніжки сірого кольору з написом «Steiner», мокасини синього кольору.

Як зазначив слідчий, дані речі згідно ч. 7 ст. 237 КПК України є тимчасово вилученим майном, оскільки зберігають на собі сліди кримінального правопорушення та використовувались як засіб вчинення кримінального правопорушення, а тому мають значення для кримінального провадження.

На підставі викладеного слідчий у своєму клопотанні та прокурор в судовому засіданні просили клопотання задовольнити та накласти арешт на тимчасово вилучене під час проведення обшуку будинку АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_4 зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 майно: кепку чорного кольору, ганчіркові рукавички чорного кольору, чотири пари чоловічого взуття, а саме: туфлі чорного кольору, кросівки білого кольору з написом «Reebok», босоніжки сірого кольору з написом «Steiner», мокасини синього кольору, оскільки вони можуть бути використані як речові докази у іншому кримінальному провадженні.

Особа, щодо майна якої вирішувалось клопотання про арешт майна ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, пояснивши, що вилучені речі належать особисто йому і не вказані в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, а тому мають бути йому повернуті, тому що вилучені безпідставно.

Заслухавши пояснення прокурора та особи щодо майна якої вирішувалось клопотання про арешт майна, проаналізувавши відповідні положення КПК України, слідчим суддею встановлено наступне:

Як зазначено в ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як зазначено в ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Оскільки слідчим в своєму клопотанні та прокурором в судовому засіданні не обґрунтовано жодним доказом, а отже, не доведено можливість використання вилученого в ході обшуку у ОСОБА_4 майна як доказу у іншому кримінальному провадженні, а також необхідності запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, тобто відповідних ризиків, підстави для задоволення клопотання слідчого про тимчасовий арешт майна відсутні.

Як зазначено в п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України - тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 167, п. 2 ч. 1 ст. 169, ст. ст. 170, 173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене під час проведення обшуку будинку АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_4 зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 майно: кепку чорного кольору, ганчіркові рукавички чорного кольору, чотири пари чоловічого взуття, а саме: туфлі чорного кольору, кросівки білого кольору з написом «Reebok», босоніжки сірого кольору з написом «Steiner», мокасини синього кольору відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України вилучене в ході проведення обшуку від 06.09.2016 року майно - кепку чорного кольору, ганчіркові рукавички чорного кольору, чотири пари чоловічого взуття, а саме: туфлі чорного кольору, кросівки білого кольору з написом «Reebok», босоніжки сірого кольору з написом «Steiner», мокасини синього кольору негайно повернути особі, щодо майна якої вирішувалось клопотання про арешт майна ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1