АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/515/16-к Номер провадження 11-кп/786/764/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 309; с.т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження № 000010 від 01.01.2016 року за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Машівського районного суду Полтавської області від 29 червня 2016 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта середня професійна, розлученої, не працюючої, інваліда 3 групи, не депутата, раніше не судимої,-

з участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_6

в с т а н о в и л а:
До Апеляційного суду Полтавської області надійшло кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Машівського районного суду Полтавської області від 29 червня 2016 року, яким останню засуджено за вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік; у відповідності зі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням , з іспитовим строком на 1 рік , з покладанням обов`язків, передбачених п. 3 ч.1 ст. 76 КК України ; вирішено питання про речові докази; стягнуто з обвинуваченої судові витрати.

В апеляції захисник просить оскаржуваний вирок змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченої через його суворість та призначити покарання у виді штрафу та одночасно вирішити питання про його відстрочення.

Апеляцію обґрунтовує тим, що суд залишив поза увагою такі пом`якшуючі покарання обставини, як відсутність судимостей у обвинуваченої, її інвалідність , повне визнання вини та щире каяття , перебування на диспансерному обліку у лікаря психіатра, відсутність постраждалих від її протиправних дій.

Також зазначає на безпідставність відхилення прохання обвинуваченої та адвоката щодо призначення покарання у виді штрафу, оскільки висновок про неможливість сплати штрафу через матеріальну скруту нічим не підтверджений.

Іншими учасниками процесу вирок суду не оскаржується.

Так за вироком суду обвинувачена ОСОБА_7 наприкінці серпня 2015 року, перебуваючи на смітнику неподалік місця свого проживання по АДРЕСА_2 знайшла дикорослу рослину коноплі, яку умисно, незаконно, шляхом зриву, придбала та перенесла до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де висушила, перетерла руками, тим самим виготовила до вживання, та зберігала у двох полімерних пакетах в косметичній сумочці на письмовому столі в спальній кімнаті квартири, для власного вживання шляхом паління, без мети збуту. 02 лютого 2016 року близько 12.00 год. під час обшуку квартири ОСОБА_7 було виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 5, 810 г та 11, 858 г.

Заслухавши суддю - доповідача, захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6 , обвинувачену ОСОБА_7 , які просили задовольнити подану апеляцію з наведених у ній підстав , прокурора , який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченої, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, а покарання призначене за ним - справедливим , заслухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку , що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав:

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та постановив законне , обґрунтоване та вмотивоване судове рішення в якому правильно встановивши фактичні обставини по справі , та давши їм вірну юридичну оцінку , мотивував своє рішення належними і допустимими доказами , призначивши при цьому обвинуваченій справедливе покарання .

Вирок суду в частині доведеності вини обвинуваченої в апеляційному порядку не оскаржується.

Протиправні дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України.

Доводи апеляції захисника щодо призначення несправедливого покарання через його суворість , колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так при призначенні покарання суд першої інстанції у відповідності із вимогами ст.ст. 50, 65-67 КК України правильно врахував тяжкість скоєного нею кримінального правопорушення , який є злочином середньої тяжкості , обставини , що пом`якшують покарання активне сприяння розкриттю злочину , відсутність обставин, що обтяжують покарання, даних, що характеризують особу обвинуваченої - позитивну характеристику за місцем проживання, наявність на утриманні малолітньої дитини, інвалідність, перебування на обліку у лікаря психіатра, наявність фактів притягнення до адміністративної відповідальності , але те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності , прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції даної статті на мінімальний строк з одночасним звільненням на підставі ст.. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням із покладенням обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.

Колегія суддів також вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо неможливості призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафу виходячи з такого.

Так, згідно з положеннями статті 53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, розмір якого визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного.

Загальні засади призначення покарання спрямовані на забезпечення індивідуалізації, гуманності і справедливості покарання.

Враховуючи тяжкий майновий стан обвинуваченої який, як необґрунтовано зазначено в апеляції, підтверджений документально ( а.с. 76) та складається тільки з пенсії по інвалідності ІІІ групи у розмірі 1 074 грн., наявність на утриманні неповнолітньої дитини, відсутність інших джерел доходів , суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про неможливість сплати нею штрафу.

Разом з тим, наполягаючи на можливості сплати штрафу обвинуваченою ОСОБА_7 адвокатом в апеляційній скарзі так і не наведено конкретних , переконливих доказів на підтвердження вказаної позиції.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку , що відсутність належного майнового стану обвинуваченої , є вагомою підставою для того щоб не застосовувати до неї покарання у виді штрафу.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляції про наявність такої пом`якшуючої покарання обставини як щире каяття, оскільки, як вірно зазначено в оскаржуваному вироку суду, відсутність стійкої позиції обвинуваченої щодо вчиненого та зміна показів під час судового розгляду справи в частині то визнання то заперечення своєї винуватості не може свідчити про щирість її відношення до кримінального правопорушення.

Аналізуючи встановлені обставини колегія суддів вважає призначене обвинуваченій покарання таким , яке відповідає фактичним обставинам вчиненого нею злочину і є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Підстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим через його суворість , колегія суддів не вбачає.

Крім того колегія суддів звертає увагу , що захисник обвинуваченої звертаючись до суду із апеляцією про застосування покарання у виді штрафу , яке є реальним покаранням , всупереч положенням ст..420 КПК України не просить у зв`язку із цим скасувати вирок місцевого суду та постанови новий вирок.

Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку , що оскаржуваний вирок постановлений із дотриманням вимог матеріального та процесуального законодавства , підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст..ст.405,407,419,420 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області , -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Машівського районного суду Полтавської області від 29 червня 2016 року відносно неї без змін;

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення;

Судді:

___________ __________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_4 .