АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/62/16-к Номер провадження 11-кп/786/236/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 72 КК
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 21 січня 2016 року про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця с. Руденківка Новосанжарського району, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

засудженого вироком Новосанжарського районного суду від 04 березня 2013 року за ч.3 ст. 189, ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, з конфіскацією коштів, отриманих злочинним шляхом та з конфіскацією всього особистого майна,
з участю прокурора: ОСОБА_7

в с т а н о в и л а :
До апеляційного суду звернувся засуджений ОСОБА_6 , який у поданій апеляційній скарзі прохає зарахувати йому у строк покарання, призначеного вироком Новосанжарського районного суду від 04.03.2013 року, строк попереднього ув`язнення з 15 жовтня по 15 листопада 2013 року. Вважає, що при вирішенні питання зарахування строку, Ленінським районним судом м. Полтави було помилково не враховано даний період, оскільки, на думку апелянта, вирок щодо нього набрав законної сили 15 листопада 2013 року.

Оскаржуваною ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 21 січня 2016 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 та зараховано в строк покарання, призначеного вироком Новосанжарського районного суду від 04.03.2013 року, строк попереднього ув`язнення за період з 01 лютого 2013 року по 15 жовтня 2013 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Інші учасники судового провадження ухвалу не оскаржували, заперечення проти апеляційної скарги не подавали.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду ОСОБА_2 , міркування прокурора ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи на її безпідставність, перевіривши матеріали клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_6 , колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається, вироком Новосанжарського району Полтавської області від 04 березня 2013 року ОСОБА_6 засуджений за ст.ст. 189 ч.3, 189 ч.2, 186 ч.2, 209 ч.1, 70 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, з конфіскацією коштів, отриманих злочинним шляхом у сумі 36724 грн. 57 коп. та з конфіскацією всього особистого майна.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 12547 грн. 50 коп. матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 15 жовтня 2013 року вирок місцевого суду в частині засудження ОСОБА_6 за ч.1 ст. 209 КК України скасовано, а справу закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 6 КПК України (в ред. 1960 року) за відсутністю в його діях складу даного злочину. Постановлено вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.3 ст. 189, ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до покарання, обраного вироком Новосанжарського районного суду від 4 березня 2013 року, в іншій частині вирок залишено без змін.

Згідно з матеріалів особової справи засудженого, за даною справою ОСОБА_6 затриманий 01 лютого 2013 року, про що складено протокол затримання особи.

З 22 листопада 2013 року ОСОБА_6 відбуває покарання у Полтавській виправній колонії УДПтСУ в Полтавській області (№64).

Як видно з поданих матеріалів, судовий розгляд кримінальної справи стосовно ОСОБА_6 судами першої та апеляційної інстанцій здійснювався в порядку, визначеному Розділом ХІ «Перехідні положення» КПК України в ред. 2012 року та КПК України в ред. 1960 року.

Як вбачається з п. 14 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в ред. 2012 року, порядок набрання законної сили, визначений КПК України в ред. 1960 року поширюється лише на неоскаржені судові рішення, які ухвалені судом першої інстанції і не набрали законної сили на день набрання чинності новим Кодексом.

Оскільки вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 ухвалено 04 березня 2013 року, тобто, після набрання чинності КПК України в ред. 2012 року, він набирає законної сили в порядку, визначеному Розділом VIII цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 532 КПК України, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.4 ст. 532 КПК України, судові рішення апеляційної та касаційної інстанцій, Верховного Суду України набирають законної сили з моменту їх проголошення.

З огляду на вказане, ухвала Апеляційного суду Полтавської області від 15 жовтня 2013 року стосовно ОСОБА_6 , якою вирок місцевого суду щодо нього скасовано в частині обвинувачення за ч.1 ст. 209 КК України та ухвалено вважати останнього засудженим за ч.2 ст. 186, ч.2,3 ст. 189, ст. 70 КК України до покарання, призначеного місцевим судом, набрала законної сили з моменту її проголошення, а тому на підставі ч.2,4 ст. 532 КПК України вирок щодо ОСОБА_6 набрав законної сили 15 жовтня 2013 року, а не 15 листопада 2013 року, як вважає апелянт.

Згідно з положеннями ч.5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Оскільки попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили, тримання ОСОБА_6 під вартою після набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього не підпадає під ознаки, визначені у ч.5 ст. 72 КК України і перерахунку не підлягає

З огляду на викладене, строк попереднього ув`язнення засудженому місцевим судом враховано правильно і підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

На підставі ст.ст. 404, 405, 407, 532, 539 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 21 січня 2016 року про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4