Справа № 443/903/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/197/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

справу за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2015 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

встановила:
цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженку с. Дроховичі, Жидачівського району, Львівської області, жительку АДРЕСА_1 , з вищою освітою, розлучену, працюючу лікарем-лаборантом Львівської обласної клінічної лікарні, раніше не судиму,

засуджено за ч.1 ст. 122 КК України на один рік позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції не змінювати місце проживання, не виїжджати за межі держави на постійне проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 12 травня 2015 року приблизно о 18 год. 30 хв. знаходячись на належній їй присадибній ділянці в с. Дроховичі, Жидачівського району, Львівської області, під час сварки з потерпілою ОСОБА_8 , умисно нанесла їй удари дерев`яною палицею по лівій руці, спричинивши середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді закритого перелому нижньої третини лівої ліктьової кістки з незначним зміщенням, а також двох синців на лівому передпліччі.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 покликається на те, що вирок підлягає скасуванню, оскільки висновки суду першої інстанції, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що в якості доказів, якими підтверджується її винуватість, суд першої інстанції покликається на показання потерпілої ОСОБА_8 , даними в судовому засіданні, свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та на висновки експерта №72/15 від 18 травня 2015 року та №76/15 від 22 травня 2015 року.

Вважає, що її показання під час досудового розслідування не можуть бути використані як доказ на користь обвинувачення, оскільки це суперечить положенням ст. 95 КПК України. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дача показань під час досудового розслідування, вручення повідомлення про підозру відбувалось без участі захисника. Таким чином, орган досудового розслідування, скориставшись відсутністю захисника, відбирав показання в неї, не роз`яснюючи при цьому право не свідчити проти себе та право на захисника.

Крім цього вважає, що показання допитаних в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які не були очевидцями події злочину, щодо її характеристики, наявності неприязних відносин, не мають значення для кримінального провадження, оскільки ні прямо, ні побічно не підтверджують її ОСОБА_6 винуватості в частині тих обставин, які підлягають доказуванню, а саме її причетності до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Звертає увагу, що суд першої інстанції зазначає, що подія трапилась на присадибній ділянці, яка належить ОСОБА_6 , натомість ОСОБА_8 зазначає, що удари ОСОБА_6 наносила на присадибній ділянці, яка належить ОСОБА_8 .

Також наголошує, що під час допиту в суді судовий експерт ОСОБА_15 повідомив, що тілесні ушкодження, які виявлені в потерпілої ОСОБА_8 могли утворитись від удару тупого предмету, а не тільки дерев`яної палиці, як це зазначає суд першої інстанції. Експерт ОСОБА_15 не був присутній під час проведення слідчого експерименту та не визначав спроможність показів ОСОБА_8 під час відтворення нею події кримінального правопорушення, зокрема механізму нанесення удару правою рукою ОСОБА_6 перебуваючи позаду ОСОБА_8 по лівій руці та ногах останньої. В даному випадку висновки експерта, на які покликається суд першої інстанції, тільки визначають ступінь тяжкості тілесного ушкодження. Тобто, в цій частині вирок суду не відповідає обставинам кримінального правопорушення. Вказані висновки експерта не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме щодо її вини.

Звертає увагу, що показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 не містять в собі жодної інформації чи відомостей, які б доводили її винуватість. Крім цього, показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_11 є показаннями з чужих слів, зокрема зі слів ОСОБА_8 , хоча про це суд першої інстанції не зазначив.

Апелянт наголошує, що суд першої інстанції в порушення норм КПК України критично не оцінив показання потерпілої ОСОБА_8 , зокрема не взяв до уваги, що ОСОБА_8 є конфліктною особою, постійно ініціює сварки з приводу меж земельної ділянки з нею та ОСОБА_12 .

Вважає, що жодних доказів на ствердження її вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не здобуто. Також, залишився поза увагою суду факт відсутності знаряддя вчинення злочину дерев`яної палки і орган досудового розслідування не вжив заходів щодо пошуку вказаного предмету.

Зазначає, що оскаржуваний вирок ґрунтується виключно на показаннях потерпілої ОСОБА_8 і за таких обставин вважає неприпустимим визнавати її ОСОБА_6 винною у вчиненні злочину тільки виключно за наявності конфлікту між нею та ОСОБА_8 , і наявності її показань.

Просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким її визнати невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та виправдати.

Як вбачається зі змісту заперечення на апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 , остання вважає вирок законним і таким, що не підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та виступ її захисника ОСОБА_10 про підтримання апеляційної скарги, пояснення потерпілої ОСОБА_8 та її представника адвоката ОСОБА_9 , думку прокурора про заперечення апеляційної скарги та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.
Відповідно до положень ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_8 ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясовних обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Доводи ОСОБА_6 про невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи та відсутність в її діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, є безпідставними, оскільки вони спростовуються рядом доказів, які визнані судом достовірними і належними.

Зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_8 в судовому засіданні в суді першої інстанції про те, що 12 травня 2015 року приблизно о 18 год. 30 хв. вона знаходилась на належній їй присадибній ділянці в с. Дроховичі, Жидачівського району, Львівської області. До неї з дерев`яною палкою підбігла ОСОБА_6 та умисно нанесла такою їй удари по лівій руці. В подальшому вона ОСОБА_8 звернулася до травматолога Жидачівської ЦРЛ ОСОБА_17 , який встановив у неї перелом нижньої третини лівої ліктьової кістки та наклав гіпсову пов`язку.

Аналогічні показання потерпіла ОСОБА_8 давала і під час проведеного слідчого експерименту 23 травня 2015 року (а.с.24-27 к/п).

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні в суді першої інстанції пояснив, що ввечері 12 травня 2015 року наклав своїй тітці ОСОБА_8 на ліву руку тугу пов`язку. Як пояснила остання, ОСОБА_6 вдарила її по руці палкою.

Показаннями свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні в суді першої інстанції про те, що обвинувачена ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_8 знаходяться в неприязних відносинах і 12 травня 2015 року між ними відбувалась сварка, однак чи наносила обвинувачена удари палкою потерпілій не бачила.

Свідок ОСОБА_17 , лікар-травматолог, в судовому засіданні в суді першої інстанції ствердив, що 15 травня 2015 року до нього звернулася ОСОБА_8 , яка заявила, що 12 травня 2015 року на городі сусідка ОСОБА_6 нанесла їй удари дерев`яною палкою по лівій руці. Після рентгену, ним було встановлено діагноз: закритий перелом нижньої третини лівої ліктьової кістки з незначним зміщенням, та накладено гіпсову пов`язку.

Об`єктивність показань потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_17 підтверджується висновком експерта №72/15 від 18 травня 2015 року та додатковим висновком експерта №76/15 від 22 травня 2015 року, згідно яких у ОСОБА_8 виявлено закритий перелом нижньої третини лівої ліктьової кістки з незначним зміщенням, який відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я. Вказані ушкодження утворитись від дії тупих предметів, могли утворитись від дії дерев`яної палки 12 травня 2015 року (а.с.12, 17 к/п).

Дані висновки експертиз підтвердив в судовому засіданні експерт ОСОБА_15 , зазначивши, що виявлені у потерпілої ОСОБА_8 тілесні ушкодження могли бути спричинені 12 травня 2015 року ударами дерев`яною палкою.

Вищенаведені докази спростовують твердження обвинуваченої ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про її непричетність до заподіяння ОСОБА_8 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Обставин, які б ставили під сумнів достовірність зібраних у справі доказів чи правильність висновку про винність ОСОБА_6 у злочині, за який її засуджено, також не встановлено.

Крім цього, обвинувачена ОСОБА_6 в суді першої інстанції не заперечила, що перебуває у неприязних відносинах з потерпілою ОСОБА_8 і між ними 12 травня 2015 року на присадибній ділянці виникла сутичка, під час якої їй вдалося вирвати палку із рук ОСОБА_8 , однак будь-яких ударів останній не наносила.

Колегія суддів вважає, що показання обвинуваченої ОСОБА_6 в частині заперечення нанесення потерпілій ОСОБА_8 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, судом першої інстанції вірно оцінено як обраний спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Покликання в апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_6 на те, що дача показань під час досудового розслідування, вручення їй повідомлення про підозру відбувалось без участі захисника, є безпідставними. Як видно з матеріалів кримінального провадження, а саме протоколу роз`яснення права на захист (а.с.31 к/п), підписаного ОСОБА_6 , їй було на підставі ст. 20 КПК України роз`яснено право на кваліфіковану правову допомогу, однак остання заявила, що на досудовому слідстві свої інтереси буде захищати сама.

Голослівними, на думку колегії суддів, є і покликання в апеляційній скарзі ОСОБА_6 на те, що орган досудового розслідування не вжив заходів щодо пошуку дерев`яної палки знаряддя вчинення злочину, оскільки, як вбачається з протоколу допиту підозрюваної ОСОБА_6 від 27 травня 2015 року (а.с.36 к/п), остання пояснила, що дерев`яна палиця, яку вона висмикнула з рук ОСОБА_8 , лежала певний час в неї на подвір`ї, а потім її чоловік спалив дану палицю разом із іншим сміттям.

Відтак, наведене в сукупності спростовує доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 , а рішення суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Щодо призначеного ОСОБА_6 покарання, то таке, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

З врахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2015 року відносно останньої без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4