Бучацький районний суд Тернопільської області
Справа № 595/1777/15-к
Провадження 1-кп/595/19/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.03.2016

Бучацький районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000293 від 16 липня 2015 року, яке надійшло до суду з обвинувальним актом щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, одруженої, пенсіонерки, раніше не судимої,

про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.369 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 15 липня 2015 року слідчим СВ Бучацького РВ УМВС України в Тернопільській області лейтенантом міліції ОСОБА_7 , відносно ОСОБА_8 , внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме, таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в господарське приміщення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

15 липня 2015 року, о 10 год. 04 хв., ОСОБА_6 зателефонувала на мобільний телефон слідчого СВ Бучацького РВ УМВС України в Тернопільській області лейтенанта міліції ОСОБА_7 та повідомила, що вона знаходиться на АДРЕСА_2 , біля Бучацького РВ УМВС України в Тернопільській області, і бажає передати йому документи на ім`я свого сина ОСОБА_8 для долучення до матеріалів кримінального провадження. ОСОБА_6 , на пропозицію слідчого СВ Бучацького РВ УМВС України в Тернопільській області лейтенанта міліції ОСОБА_7 пройти в службовий кабінет №12 Бучацького РВ УМВС України в Тернопільській області, відмовилась, а тому він вийшов із приміщення Бучацького РВ УМВС України в Тернопільській області на вул.Міцкевича,6 в м.Бучачі.

Під час розмови із ОСОБА_7 у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на пропозицію та надання неправомірної вигоди слідчому СВ Бучацького РВ УМВС України в Тернопільській області лейтенанту міліції ОСОБА_7 , не будучи обізнаною з тим, що він займає відповідальне становище, за невнесення клопотання до суду щодо обрання відносно її сина ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Реалізовуючи свій злочинний намір, 15 липня 2015 року, приблизно о 10 год. 10 хв., ОСОБА_6 , знаходячись біля Бучацького РВ УМВС України в Тернопільській області, на вулиці Міцкевича,6 в м.Бучачі, звернулася із пропозицією надати слідчому СВ Бучацького РВ УМВС України в Тернопільській області лейтенанту міліції ОСОБА_7 , який є службовою особою ОВС України, та не будучи обізнаною з тим, що він займає відповідальне становище, неправомірну вигоду і надавала йому неправомірну вигоду у виді грошових коштів в сумі 1000 гривень за невнесення клопотання до суду щодо обрання відносно її сина ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час здійснення досудового розслідування.

Свої злочинні дії, спрямовані на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за невчинення в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, ОСОБА_6 не вдалось довести до кінця з обставин та причин, які не залежали від її волі, оскільки слідчий СВ Бучацького РВ УМВС України в Тернопільській області лейтенант міліції ОСОБА_7 не прийняв пропозицію надати йому неправомірну вигоду та від одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 у виді грошових коштів в сумі 1000 гривень, відмовився.

Слідчий, який здійснював досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, за погодженням з прокурором дійшли висновку, що ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.1 ст.369 КК України, а саме, пропозицію та замах на надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Однак, суд вважає, що обвинувачену ОСОБА_6 необхідно виправдати з наступних мотивів.

Будучи допитаною в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 винною себе не визнала, суду показала, що 15 липня 2015 року, в ранковий час, її син ОСОБА_8 йшов до слідчого ОСОБА_7 на проведення слідчих дій. Вона йшла з сином. На тротуарі, біля райвідділу міліції, до неї підійшов слідчий ОСОБА_7 і вона передала йому файл з документами сина. Слідчий витягнув документи з файла, оглянув їх і вклав документи назад у файл. Про зустріч і передачу документів вона домовилася наперед з ОСОБА_7 . Вона взялася сама збирати документи сина, щоб пришвидшити завершення досудового розслідування, так як син збирався їхати за кордон. При зустрічі з слідчим розмови за будь-яку виногороду не було, гроші слідчому не пропонувала і не давала.

В основу обвинувачення ОСОБА_6 покладено показання свідків - працівників міліції ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Так, заявлений стороною обвинувачення свідок ОСОБА_7 , в судовому засіданні показав, що в липні 2015 року ним здійснювалось досудове розслідування в кримінальному провадженні про скоєння ОСОБА_8 таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в господарське приміщення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб. В ході розслідування він обмінявся номерами мобільних телефонів з матір`ю ОСОБА_8 ОСОБА_6 15 липня 2015 року, в ранковий час, йому подзвонила ОСОБА_6 і сказала, що може передати документи на сина. Він сказав, щоб вона підійшла до райвідділу міліції, вийшов з приміщення райвідділу і підійшов до воріт. На вулиці до нього підійшла ОСОБА_6 , передала йому файл з документами і сказала, що там є винагорода. Він сказав, щоб вона забрала. Вона сказала, що син хоче їхати за кордон, а тому вона бажає віддячити йому, хоче дати на каву. Очевидцями цієї розмови були працівники міліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які сиділи в автомобілі, приблизно на відстані 3 метрів від них, і могли чути його розмову з ОСОБА_6 . Коли ОСОБА_6 передавала файл, то він не бачив купюр. Після того, коли вона виймала їх з файла, то він вже бачив купюри, вона їх затиснула у кулаці. Було десь 1000 гривень. Розмова тривала приблизно 10 хвилин.

Таким чином, показання свідка ОСОБА_7 щодо розміру неправомірної вигоди, а саме, що ОСОБА_6 вчинила пропозицію та замах на надання йому неправомірної вигоди в сумі приблизно 1000 гривень, не доказують винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, та обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Заявлений стороною обвинувачення свідок ОСОБА_9 , який є працівником міліції, в судовому засіданні показав, що 15 липня 2015 року, в ранковий час, він та ОСОБА_10 сиділи в автомобілі, що був припаркований на вулиці, біля Бучацького райвідділу міліції, приблизно на відстані 3-4 метрів від ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які стояли на тротуарі і вели розмову між собою. Розмова тривала десь 5 хвилин. Він бачив, як ОСОБА_6 передала ОСОБА_7 якісь документи та чув слова «на каву».

Заявлений стороною обвинувачення свідок ОСОБА_10 , який є працівником міліції, в судовому засіданні показав, що 15 липня 2015 року, в ранковий час, він та ОСОБА_9 сиділи в автомобілі, що був припаркований на вулиці, біля Бучацького райвідділу міліції. Він бачив, як ОСОБА_7 розмовляв з ОСОБА_6 . Розмова тривала десь 10 хвилин. Коли розмова завершилася, ОСОБА_7 підійшов до їх автомобіля, сів у автомобіль і сказав, що ОСОБА_6 пропонувала йому хабар.

Показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не підтверджують подію кримінального правопорушення, що підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, а лише доказують ту обставину, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 була розмова.

Стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення надано суду як доказ - протокол про результати проведення оперативно-розшукового заходу аудіо-відео контроль особи від 30 липня 2015 року (а.к.п.59-62).

Суд вважає, що протокол про результати проведення оперативно-розшукового заходу аудіо-відео контроль особи є недопустимим доказом, оскільки він отриманий всупереч чинному законодавству, внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 16 липня 2015 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000293 дані про те, що 15 липня 2015 року гр.»Л» намагалась надати неправомірну вигоду службовій особі. Правова кваліфікація: ч.2 ст.15, ч.1 ст.369 КК України (а.к.п.55).

З обвинувального акту вбачається, що 27 липня 2015 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.369 КК України (а.к.п.1).

Із протоколу про результати проведення оперативно-розшукового заходу аудіо-відео контроль особи від 30 липня 2015 року вбачається, що він складений за дорученням про проведення негласних слідчих (розшукових) дій по матеріалах досудового розслідування №0000293 від 16 липня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.369 КК України, за фактом дачі ОСОБА_6 неправомірної вигоди слідчому СВ Бучацького РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_7 , на підставі клопотання, погодженого прокурором прокуратури Бучацького району, та ухвали апеляційного суду від 16 липня 2015 року, яка не долучена в суді.

Відповідно до ч.2 ст.246 КПК України негласні слідчі (розшукові) дії проводяться у випадках, якщо відомості про злочин та особу, яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб. Негласна слідча (розшукова) дія, передбачена статтею 260 (аудіо-, відео контроль особи) цього Кодексу, проводиться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Об`єктивні обставини справи дозволяють вважати, що до початку проведення негласної слідчої (розшукової) дії у сторони обвинувачення були достатні підстави для кваліфікації кримінального правопорушення за ч.2 ст.15, ч.1 ст.369 КК України, яка не є тяжкою або особливо тяжкою, однак органом досудового розслідування не в порядку та у спосіб, визначені Законом, як того вимагає ч.2 ст.19 Конституції України, проведені неправомірні маніпулювання для отримання дозволу на здійснення оперативно-розшукового заходу аудіо-відео контроль особи.

Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України та Рішення Конституційного суду України №12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обгрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

На думку суду, стороною обвинувачення не зібрано та в судовому засіданні не надано достатніх доказів на доведення того, що в діянні обвинуваченої ОСОБА_6 є склад інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.3 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.6 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" 1950 року - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_6 слід виправдати.

Керуючись ст.ст.370,373,374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати невинуватою та виправдати за ч.2 ст.15, ч.1 ст.369 КК України у зв`язку з недоведеністю, що в діянні ОСОБА_6 є склад кримінального правопорушення.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1