АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/706/16 Справа № 199/4493/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6
законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_7
представника потерпілої ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровську, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 лютого 2016 року, яким:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпропетровську, громадянина України, освіта вища, працюючого інженером в ПАТ ДТЕК «Дніпрообленерго», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та засуджено до 3 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Цим же вироком стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 8725 гривень 36 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 200000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вироком суду встановлено, що 26 квітня 2015 близько 18 годині 05 хвилин ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем «Хонда-Аккорд», державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , рухався із швидкістю близько 80 км/год. по вул. Передовій, з боку вул. Гуртової, в напрямку вул. Дмитренка в місті Дніпропетровську.

Під час руху ОСОБА_9 , порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не вибрав швидкість свого автомобіля, при якому він міг контролювати рух напрямку його автомобіля та безпечно керувати ним, в наслідок чого, не впорався з керуванням свого автомобіля, виїхав на полосу для зустрічного руху, де в районі будинку № 559 по вул. Передовій, скоїв наїзд на велосипед «Прайд», під керуванням неповнолітньої ОСОБА_10 , яка рухалась у зустрічному напрямку, та продовжуючи свій рух, скоїв наїзд на огорожу будинку АДРЕСА_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній ОСОБА_10 , яка керувала велосипедом «Прайд», згідно висновків судово-медичної експертизи № 2306е від 20 травня 2015, №139е від 15 січня 2016 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: рубців обличчя, які є наслідками загоєння забійних ран. Також у неї клінічно встановлений діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, садна обличчя, які в своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до Легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).

Крім вказаного, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній ОСОБА_10 , заподіяні тілесні ушкодження у виді: закритого перелому лівої лонної кістки, розриву тазового кільця, що призвело до епіфізіолізу обох лонно-клубових зон росту, часткового розриву уретри; закритого перелому основної фаланги 1 пальця лівої ступні без зміщення уламків, садна тильної поверхні лівої ступні, рани лівого ліктьового суглобу, саднин грудної клітини ліворуч, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більше як 21 день).

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_9 , керуючи транспортним засобом - автомобілем «Хонда-Аккорд», державний номер НОМЕР_1 порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, який свідчить: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», невиконання яких перебувають в причинному зв`язку з наслідками, що наступили.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 не оскаржуючи доведеності вини своєї вини у скоєні злочину та правової кваліфікації злочину, подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 лютого 2016 року змінити, застосувавши до нього звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, без застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Крім того, ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просить зменшити суму яку суд 1-ї інстанції стягнув в рахунок відшкодування моральної шкоди до 40000 гривень, відмовивши в іншій частині заявлених позовних вимог.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_8 , в своїх запереченнях, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу та змінити вирок суду, позицію прокурора ОСОБА_6 , яка просила апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вироку районного суду без змін, думку законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_7 та представника потерпілої ОСОБА_8 , які вважали що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а вимоги викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого безпідставними, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Нормами ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними в матеріалах кримінального провадження доказами в тій частині, в якій воно було оскаржено.

Висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч.1 ст.286 КК України обвинуваченим в поданій ним апеляційній скарзі не оспорюються.

За викладених обставин, колегія суддів при розгляді вимог апеляційної скарги обвинуваченого питання стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч.1 ст.286 КК України не перевіряє.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляції обвинуваченого про те, що призначене йому покарання є несправедливим через те, що суд першої інстанції об`єктивно не врахував всі обставини кримінального правопорушення, яке є необережним, те що він раніше не судимий, та його родичами частково відшкодовано завдані ним збитки.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту,а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за ст.286 КК суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Призначене покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_9 , зобов`язаний був надати об`єктивну оцінку всім обставинам кримінального правопорушення.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вище наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_9 основне покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді 3 років обмеження волі явно є суворим та не відповідає тим вимогам щодо призначення покарання, які передбачені ст.65 КК України, суперечить принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Судова колегія враховуючи те, що ОСОБА_9 вперше притягується до кримінальної відповідальності, скоїв правопорушення з необережності, частково відшкодував заподіяну моральну шкоду вважає за можливе звільнити його від відбування основного покарання з випробування на підставі ст.75 КК України та покласти на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України.

На думку судової колегії додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк на 3 роки, призначене ОСОБА_9 , є справедливим та об`єктивним, так як призначено з врахуванням характеру допущених порушень правил безпеки дорожнього руху, даних про особу винного.

Стосовно вимог апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 про зменшення суми стягнутої в рахунок відшкодування моральної шкоди, то судова колегія вважає їх необґрунтованими, тому що судом 1-й інстанції цивільний позов вирішено відповідно до вимог чинного законодавства, в частині відшкодування моральної шкоди, з урахуванням заподіяних потерпілої моральних страждань, та задоволений частково, тому судова колегія не знаходить підстав для зменшення цієї суми.

На підставі ст.ст.408,411,414 КПК України, керуючись ст. ст.129, 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 лютого 2016 року відносно ОСОБА_9 змінити.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання, встановивши іспитовий строк терміном в 1 рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання.

В решті вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 лютого 2016 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді