справа №176/2601/16-к
провадження №1-в/176/1295/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2016 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції з приміщенням Жовтоводської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№ 26), заяву про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, яка надійшла від засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бульбочі Сорокського району республіки Молдова, молдованина, особи без громадянства, засудженого 08.06.2010 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі 11 років, за ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 червня 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахований строк попереднього ув`язнення за період з 12.01.2010 року по 20.08.2010 року, який відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії №26,
за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , представника Жовтоводської ВК №26 за довіреністю ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 являється засуджений 08.06.2010 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі 11 років. Початок строку відбування покарання 12.01.2010 року, кінець строку відбування покарання 04.06.2020 року.
Засуджений ОСОБА_3 в заяві від 28.10.2016 року (за вх. 11247 від 21.11.2016 р.) заявляє клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі з посиланням на положення ст. 82 КК України.
Заслухав представника Жовтоводської ВК №26, який заперечував проти задоволення клопотання, оскільки воно є передчасним, виходячи з поведінки засудженого, думку прокурора, який також заперечував проти задоволення клопотання, засудженого ОСОБА_3 який підтвердив наявність стягнень до вступу вироку в законну силу та безпосередньо в Жовтоводській ВК № 26 та просив винести рішення на розсуд суду, вивчивши матеріали особової справи на засудженого та підстави клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням, в межах строків встановлених у Загальній частині Кодексу для даного виду покарання, та не може перевищувати не відбутого строку покарання призначеного вироком.
Висновок про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Про це Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким" звернув увагу судів на те, що при цьому необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці та навчання, його наміри про приєднання до суспільно-корисної праці.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема, у прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин, а сумлінне ставлення до праці це є постійна усвідомлена участь у суспільно-корисній праці, систематичному виконанні і навіть перевиконанні виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи і т.і.

Судом встановлено, що витікає і підтверджується матеріалами особової справи засудженого, характеристиками в особовій справі на засудженого, матеріалами про стягнення і заохочення, що в місцях позбавлення волі за вироком суду ОСОБА_3 знаходиться з 26.01.2010 року, з цього часу утримувався в Дніпропетровському СІ, характеризувався негативно, заохочень не мав, мав 2 стягнення у вигляді попередження та догани від 03.02.2010 року та 01.04.2010 року за зберігання заборонених речей. До праці не залучався.

З 12.09.2010 року продовжує відбуватипокарання в Жовтоводській ВК №26.

За період відбування покарання з цього часу у виправній колонії мав 2 суворих стягнення від 20.04.2012 року, 09.05.2016 року у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятора на 15 та 10 діб відповідно, за зберігання заборонених речей та перешкоджання проведення особистого обшуку представниками адміністрації установи. Має 3 заохочення.

Заохочення до ОСОБА_3 застосовані перше правами начальника колонії за сумлінну поведінку та ставлення до праці за підсумками роботи за 8 місяців 2014 року та з нагоди святкування 23 річниці Незалежності України у вигляді подяки - 19.09.2014 року, друге від 25.09.2015 року у вигляді подяки за сумлінну поведінку та ставлення до робіт з благоустрою установи, тобто більш як через 7 місяців до того як до нього в наступному було застосоване стягнення за перешкоджання проведення особистого обшуку представниками адміністрації установи, і останнє від 01.09.2016 року у вигляді зняття раніше накладеного стягнення у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятора від 09.05.2016 року, і таке застосоване напередодні за три місяці зі зверненням до суду із заявою .

Суд враховує, що ОСОБА_3 був працевлаштований на виробництві установи з вересня 2014 в бригаді № 170, але на даний час не працевлаштований. Втім, наявність стягнень і заохочень, які були накладені та застосовані до ОСОБА_3 на протязі всього періоду відбування покарання, які чередувались одне за одним (заохочення-стягнення-заохочення), та останнє заохочення застосоване за три місяці до звернення, не доводять сталу та однозначну поведінку засудженого, не вказують та не підтверджують обставини, що ОСОБА_3 змінився та став на шлях виправлення , а тим більше виправився.

Крім того, характеристиками особової справи станом на 15.07.2015 р, 29.07.2016 р, 27.10.2016 р. підтверджується, що останній за весь час перебування в установі виконання покарання характеризувався задовільно.

За цей час розглядався на адміністративних комісіях установи стосовно застосування ст. 101 КВК України 15.07.2015 р., 29.07.2016 р. - та відмовлено, як такому який не стає на шлях виправлення, розглядався стосовно застосування ст. 82 КК України 27.10.2016 р. відмовлено як такому, який не став на шлях виправлення.
За вищенаведених обставин, оцінюючи їх в сукупності з даними про особу засудженого ОСОБА_3 , який являється засуджений і відбуває покарання за особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, суд приходить до висновку і вважає, що

обставини, які наведені вище, не дають можливим суду дійти однозначного висновку про те, що останній дійсно став на шлях виправлення і, таким чином, не вбачається достатніх підстав для задоволення даної заяви.
Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі- відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення учасники процесу можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом її подачі через даний міський суд. Оскарження прокурором ухвали суду зупиняє її виконання.

Суддя :