Справа № 336/1860/16-к
пр.1-кп/336/245/2016
23 червня 2016 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого-
адвоката ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Камишуваха Оріхівського району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
21 січня 2016 року, приблизно о 01.15 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння разом із ОСОБА_8 , знаходячись біля зупинки громадського транспорту «Заводоуправління», розташованої навпроти прохідної КП НВК «Іскра» по вул. Магістральній, 84 в м. Запоріжжі, намагаючись скористатися послугами таксі, підійшли до автомобіля ЗАЗ «Сенс», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , у розмові з яким ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не влаштувала ціна за послуги перевезення, в результаті чого раптово виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я, попередньо домовившись між собою, розподілили ролі наступним чином.
ОСОБА_7 впритул наблизився до ОСОБА_4 , який знаходився біля вказаного автомобіля та наніс останньому не менш восьми ударів руками і ногами в область голови та обличчя, чим спричинив потерпілому крововиливи в лобній області, в околоочних областях, в лівій скроневій області, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Після чого із правої руки ОСОБА_4 відкрито викрав мобільний телефон «НТС» вартістю 300 гривень, який згодом передав ОСОБА_8 .
ОСОБА_8 в свою чергу скориставшись тим, що потерпілий не може перешкоджати його протиправним діям, із салону автомобіля ЗАЗ «Сенс» відкрито викрав портативний телевізор «TFT LCD COLOR TV MONITOR» у корпусі чорного кольору вартістю 1000 гривень з флеш-карткою об`ємом 4 Гб вартістю 100 гривень, які належать ОСОБА_4 , чим спричинили йому матеріальну шкоду на загальну суму 1400 гривень. Після чого з місця скоєння злочину зникли.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вину у скоєнні інкримінованого їм злочину визнали повністю, уточнений цивільний позов також визнали.
При цьому обвинувачений ОСОБА_7 суду пояснив, що 21.01.2016 року, приблизно о 01.00 годині, разом з ОСОБА_9 повертались з роботи, вирішили повернутися до місця роботи. Біля зупинки громадського транспорту «Заводоуправління» по вул. Магістральній побачили таксі, підійшли до нього, попросили водія довезти їх до місця роботи, розташованого по вул. Стартовій, 3, але їх не влаштувала запропонована водієм ціна у розмірі 30 грн. У другий раз підійшли до водія та попросили підвезти їх за 20 грн., але він відмовився. Було слизько, тому ОСОБА_9 упав на бампер автомобіля. Після цього водій вийшов з салону автомобіля і почав кричати та схопив його за куртку. Тоді він висмикнув у нього з руки мобільний телефон і передав його ОСОБА_9 , після чого наніс потерпілому приблизно 6 ударів, удари наносив кулаками в область голови та тулубу. Не виключає, що удари потерпілому наносив також ногами. ОСОБА_9 витягнув з салону автомобіля телевізор і поклав його в належний йому, ОСОБА_7 , пакет. Одразу ж їх затримали працівники поліції, мобільний телефон та телевізор вилучили.
Обвинувачений ОСОБА_8 дав суду аналогічні пояснення щодо фактичних обставин вчиненого ними злочину, підтвердив, що ОСОБА_10 висмикнув у потерпілого мобільний телефон та передав телефон йому, а він, в свою чергу, витягнув телевізор з салону автомобіля. Бачив як ОСОБА_10 наносив потерпілому удари, їх кількість зараз не пам`ятає.
Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що йому належить автомобіль ЗАЗ «Сенс» г/н НОМЕР_1 , який він використовує для надання послуг з перевезення пасажирів. 21.01.2016 року, приблизно 01.00 годині, він знаходився на своєму робочому місці по вул. Магістральній у м. Запоріжжі, навпроти КП НВК «Іскра». До нього підійшли два раніше йому незнайомих чоловіка, які були у стані алкогольного сп`яніння та запитали його про вартість проїзду до вул. Базовій, 3. Він назвав тариф 50 грн., з цим вони не погодились, запропонували свою ціну 20 грн. Він відмовив їм. Після чого чоловіки пішли від нього, а через деякий час знову повернулися, просили довезти їх до вул. Стартовій за 20 грн. Потім він почув удар по багажнику автомобіля. Коли вийшов з салону автомобіля та побачив, що один з них лежить на землі біля заднього бампера. Мочалов схопив його за куртку та штовхнув на асфальт, а після того як він упав, почав наносити йому удари ногами в область голови та вихопив з руки мобільний телефон. Потім ОСОБА_9 сів в автомобіль, запустив двигун та забрав з салону автомобіля портативний телевізор. Здійснив сигнал про допомогу, були викликані працівники поліції, які затримали обвинувачених. У подальшому викрадені мобільний телефон та телевізор йому повернули.
Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільно та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Згідно висновку експерта № 1107 від 29.03.2016 року, ОСОБА_4 були завдані крововиливи в лобній області, в околоочних областях, в лівій скроневій області, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Аналізуючи добуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винність обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм діяння доведено повністю.
Дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винних, які раніше до кримінальної відповідальності не притягувались, на обліку у психіатра та нарколога не перебувають, мають постійне місце проживання і реєстрації, добровільно частково відшкодували завдану шкоду, позитивно характеризуються за місцем роботи, ОСОБА_7 має батьків, які є пенсіонерами, а батько страждає низкою захворювань, потерпілий за суворому покаранні не наполягає.
Обставиною, що обтяжує покарання, згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, визнання своєї вини, щире каяття.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинувачених без відбування покарання із звільненням від відбування покарання з випробуванням.
Оскільки строк дії ухвали про обрання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання закінчився 22.04.2016 року та у відсутність клопотань учасників кримінального провадження щодо обрання їм будь-якого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, з урахуванням їх належної процесуальної поведінки, суд це питання не вирішував.
Потерпілий ОСОБА_4 заявив цивільний позов про солідарне стягнення матеріальної шкоди у розмірі 7986.53 грн., які він витратив на лікування та 50 000 грн. моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, пов`язаних з ушкодженням здоров`я, порушенні звичайного способу життя під час лікування.
Уточнений цивільний позов обвинувачені визнали повністю, але просили про відстрочку виконання рішення у цій частині на 2 місяці.
Визнання позовних вимог не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів, тому у суду є всі підстави для прийняття визнання позову та його задоволення.
Заява відповідачів про розстрочення виконання рішення задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Так як за змістом положень цивільного процесуального законодавства, що регулює процесуальні питання, пов`язані із виконанням рішень, суд може розстрочити виконання рішення лише у виняткових випадках за наявності обставин, що утруднюють його виконання, суд не вбачаючи таких обставин, не знаходить підстав для задоволення заяви відповідачів про розстрочку виконання рішення, що не позбавляє їх права звернутися до суду з відповідною заявою під час виконання судового рішення.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.
Витрати на залучення експертів відсутні.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України,
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 визнати винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі кожному на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, за умови, що на протязі двох років іспитового строку вони не вчинять нового злочину і виконають покладенні на них обов`язки.
На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 солідарно на користь ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , 12 000 гривень у відшкодування моральної шкоди.
Речові докази: мобільний телефон марки «НТС» в корпусі чорного кольору, портативний телевізор «TFT LCD COLOR TV MONITOR» у корпусі чорного кольору, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 , залишити у його розпорядженні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1