Справа № 592/7660/16-к
Провадження № 1-кп/592/439/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Суми кримінальне провадження за обвинуваченням :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився у м. Харків, росіянина, громадянина України, що має вищу освіту, одруженого, працюючий заступником директора ТОВ «Укрлитпром», раніше не засудженого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1

у скоєні кримінального правопорушення, що передбачено частиною 2 статті 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 12.07.2016 близько 07 год. 50 хв. керуючи технічно-справним автомобілем «Gееlу Emgrand 7 комбі-В» д.н.з. НОМЕР_2 та здійснюючи виїзд з прилеглої території Сумської ТЕЦ на головну дорогу вул. 2-га Залізнична в місті Суми, знехтував ПДД, не врахував дорожню обстановку, при виїзді з прилеглої території не надав перевагу транспортному засобу, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», що призвело до наїзду на велосипедиста ОСОБА_5 , який рухався по головній дорозі зліва направо відносно напрямку його руху.

В наслідок дорожньо-транспортної події потерпілому ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: «Відкритий уламковий перелом (А2 тип) кісток нижньої третини правої голені зі зміщенням та перелом заднього краю великогомілкової кістки. Больовий синдром. Функція статики та ходи значно порушена», які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1003 від 12.08.2016 кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №170/143 від 17.08.2016, водій ОСОБА_4 , пыд час керуванні автомобілем «Gееlу Emgrand 7 комбі-В» д.н.з. НОМЕР_2 , порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР), передбачених пунктом та дорожнім знаком: 10.2. Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає; знаком НОМЕР_3 знак пріоритету «Дати дорогу».

Порушення пункту 10.2 ПДР, допущені водієм ОСОБА_4 , знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події.

Таким чином, дії ОСОБА_4 , які виразилися в порушенні пункту 10.2 Правил дорожнього руху, під час керування 12.07.2016 близько 07 год. 50 хв. автомобілем «Gееlу Emgrand 7 комбі-В» д.н.з. НОМЕР_2 , на вул. 2-га Залізнична в місті Суми призвели до наїзду на потерпілого ОСОБА_5 , внаслідок чого останньому спричинено тяжкі тілесні ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, у здійсненому щиросердно розкаявся, пояснив, що дійсно в ранці 12.07.2016 року, на при виїзді на вул.. 2-га Залізнича у м. Суми рухаючись на автомобілі ОСОБА_4 скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 , в наслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження. Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював обставин справи, викладених вище, та висновків експертиз. Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_5 визнав частково, пояснивши, що вказану суму вважає занадто великою. Цивільний позов прокурора в інтересах Департаменту фінансів, економіки та інвестицій СМР про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого визнав у повному обсязі та відшкодував вказані витрати під час розгляду справи. Судові витрати за проведення судових авто технічних експертиз у сумі 1500 грн. обвинуваченим відшкодовані в добровільному порядку у повному обсязі.

Свідчення обвинуваченої повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 , у порушенні Правил безпеки дорожнього руху України особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.

При вирішенні питання про вид та міру покарання, суд, відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до статті 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щиросердне каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої матеріальної шкоди та судових витрат.

Відповідно до статті 67 КК України обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем мешкання та місцем роботи, раніше не засуджений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, працює, відшкодував матеріальну шкоду потерпілому у повному обсязі, також враховуючи думку самого потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання, суд також приймає до уваги положення ст. 65 КК України в частині, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення ним нових злочинів. Враховуючи вищевикладене суд вважає за можливе обрати ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України в межах санкції статті у вигляді позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Проте, враховуючи особу обвинуваченого, обставини ,що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, та вважає за можливе застосувати до нього вимоги статті 75 КК України та від реального відбування покарання його звільнити з випробуванням, поклавши на нього зобов`язання, передбачені статтею 76 КК України.

Потерпілим ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 заявлений цивільний позов про відшкодування моральної шкоди завданої під час скоєння злочину у розмірі 55 000 грн.

Суд приходить до висновку, що вказаний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода серед іншого може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї та у зв`язку з пошкодженням її майна.

Під час судового розгляду справи було встановлено факт спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_6 в наслідок порушення правил безпеки дорожнього руху, що є підставою для стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди.

Однак разом з вищезазначеним суд приймає до уваги роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 4 та п. 5 його Постанови від 31.03.1995р. № 4, а саме про те, що в своєму позові про стягнення моральної шкоди позивач має зазначати в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

З огляду на вищезазначене один лише факт порушення прав потерпілого цивільного позивача не є безумовною підставою для прийняття судом рішення про стягнення з відповідача моральної шкоди в заявленому позивачем розмірі.

Зважаючи на те, що потерпілий ОСОБА_5 в своєму позові обмежився лише твердженням про завдання їй моральної шкоди, при цьому не обґрунтував розрахунку заявленої до стягнення суми відшкодування, суд не вбачає підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 заявленої суми відшкодування моральної шкоди в розмірі 55 000 грн.

Одночасно з вказаним, враховуючи те, що факт порушення прав позивача знайшов своє підтвердження під час судового розгляду справи, з огляду на доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає встановленим той факт, що ОСОБА_5 зазнав тілесних ушкоджень та в наслідок цього душевних страждань, був вимушений вживати додаткових зусиль для лікування та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 20 000,00грн.

Питання речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати по справі відшкодовані обвинуваченим у повному обсязі.

Цивільний позов прокурора в інтересах Департаменту фінансів, економіки та інвестицій СМР про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого прокурор просив залишити без розгляду у зв`язку з відшкодуванням обвинуваченим вказаних витрат під час розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за цим законом у вигляді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі статі 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 під час іспитового строку: - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 /двадцять тисяч/ грн.

Цивільний позов прокурора в інтересах Департаменту фінансів, економіки та інвестицій СМР про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого залишити без розгляду.

Речові докази по справі: оптичний носій - компакт диск DVD+R DL марки ARITA, ємністю 8,5 GB з відеозаписом ДТП, від 12.07.2016 року - зберігати у справі.

Судові витрати по справі відшкодовані обвинуваченим у повному обсязі.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1