Справа № 523/2102/16-к
Провадження №1-кп/523/336/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2016 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5

законного представника потерпілого ОСОБА_6

у присутності потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Суворовського районного суду м. Одеси кримінальне провадження за № 0007902 від 28.12.2015р. за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Майорське Фрунзівського району Одеської області, українця, громадянина України, неповної середньої освіти, не одруженого, працюючого неофіційно вантажником на ринку, за змістом обвинувального акту та спец. вимоги раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1КК України,-

Встановив:
27.12.2015 року приблизно о 2:00 годині, неповнолітній ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , діючи навмисно з метою заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою свого приятеля, попросив у неповнолітнього ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J5 Duos" під привідом зайти в «контакт», при цьому пообіцявши повернути потерпілому телефон. ОСОБА_7 , будучи введеним в оману та впевненим в щирості дій обвинуваченого, передав йому свій мобільний телефон, але ОСОБА_8 , отримавши в результаті шахрайських дій мобільний телефон потерпілого, свої зобов`язання не виконав, та не маючи наміру повертати чуже майно, заволодів мобільним телефоном, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 5000 гривень.

Допитаний у судовому засіданні в присутності законного представника обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, та пояснив, що дійсно у вказаний в обвинувальному акті день та час, він разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 гуляли по Десантному бульвару у м Одесі. Використовуючи довірливі відносини з потерпілим, він попросив у нього мобільний телефон, щоб зайти в «контакт». ОСОБА_7 нічого не підозрюючи та довіряючи йому, передав свій мобільний телефон. Деякий час він користувався телефоном, після чого пішов разом з ним, заволодівши мобільним телефоном потерпілого, при цьому ОСОБА_7 не намагався його зупинити. В подальшому добутий шахрайським шляхом мобільний телефон продав за 2 тис. гривень, розпорядившись отриманими грошима на власний розсуд. Причини свого вчинку обвинувачений пояснити не зміг, вину визнає повністю.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 підтвердив обставини скоєного кримінального правопорушення, поклавши вирішення питання щодо міри покарання обвинуваченому на розсуд суду, разом з цим заявив до ОСОБА_8 матеріальні претензії на суму невідшкодованого збитку у розмірі 5 тис. гривень, при цьому не пред`являючи цивільний позов.

У судовому засіданні законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 погодилася з матеріальними претензіями потерпілої сторони, зобов`язавшись разом з сином сплатити завданий збиток, також запевнив, що син все зрозумів, зробив висновки, зараз працює, отримує заробітну плату, в подальшому більш такого не повториться.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутності заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит свідка, оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого, потерпілого повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування, ніким із учасників процесу не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_8 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 своїми діями скоїв умисне, кримінальне правопорушення передбачене ст.190 ч.1 КК України та його дії правильно кваліфіковані досудовим слідством за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) та його вина повністю доказана.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, те, що він вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, позитивно характеризується за місцем мешкання, що підтверджується наданою стороною обвинувачення характеристикою, долученою до обвинувального акту, те, що він на теперішній час працює, хоча неофіційно, його відношення до скоєного діяння, бажання відшкодувати завданий збиток.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить щире каяття, повне визнання своєї провини, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

Також суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування щодо ОСОБА_8 заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися та за відсутністю клопотань учасників процесу запобіжний захід відносно обвинуваченого у ході судового провадження не обирався, тому скасуванню не підлягає.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування речові докази не долучалися. Також з`ясовано, що залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_7 не наданий, однак суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілому положення ст. 128 ч.7 КПК України відповідно до яких особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Матеріали кримінального провадження за № 0007902 до обвинувального акту не долучались, тому суд визначає місце їх зберігання в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Таким чином, на підставі вищевикладених обставин, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_8 , суд, враховуючи особу обвинуваченого, який у судовому засіданні вину визнав в повному обсязі, його негативне ставлення до скоєного, те що він позитивно характеризується за місцем мешкання, працює, вважає, що міра покарання у вигляді штрафу у дохід держави є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Керуючись ст.ст. 128, 349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України,-

Ухвалив:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України, призначив йому покарання у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 гривень.

Міри запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 не застосовувалися, тому після набрання вироком законної сили скасуванню не підлягають.

Матеріали кримінального провадження за № 0007902 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2015 року зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: