ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
5-1559км16 У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 , захисника засудженої адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №5-1559КМ16 за касаційною скаргою заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 24 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 , ?
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2015 року
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянку України, жительку АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307; ч. 3 ст. 307; ч. 2 ст. 311; ч. 2 ст. 317; ч. 1 ст. 321; ч. 3 ст. 321 КК України, та призначено за вказаними нормами кримінального закону покарання:
- за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією частини майна, яке є її власністю;
- за ч. 3 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією частини майна, яке є її власністю;
- за ч. 2 ст. 311 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- за ч. 2 ст. 317 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією частини майна, яке є її власністю;
- за ч. 3 ст. 321 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією частини майна, яке є її власністю.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_9 за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307; ч. 2 ст. 311; ч. 2 ст. 317; ч. 3 ст. 321 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією частини майна, яке є його власністю.
Вирішено питання про процесуальні витрати.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.
У невстановлені досудовим розслідуванням дату і час засуджена у невстановленому місці та у невстановленої особи незаконно придбала і в подальшому зберігала з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований та 20 пігулок сильнодіючого лікарського засобу димедролу.
15 березня 2014 року, близько 00 годин 21 хвилини, ОСОБА_8 за місцем свого проживання, що у квартирі АДРЕСА_2 , у ході оперативної закупки незаконно збула ОСОБА_10 за 1000 гривень особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований масою, у перерахунку на суху речовину 0,574 г, та 20 пігулок сильнодіючого лікарського засобу димедролу масою чистої речовини 0,992 г.
Крім цього, у невстановлені досудовим розслідуванням дату і час ОСОБА_8 у невстановленому місці у невстановленої особи повторно незаконно придбала і в подальшому зберігала з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований та 20 пігулок сильнодіючого лікарського засобу димедролу.
31 березня 2014 року, близько 23 години 59 хвилин, ОСОБА_8 за місцем свого проживання у ході оперативної закупки повторно незаконно збула ОСОБА_10 за 800 гривень особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований масою, у перерахунку на суху речовину 1,78 г, який незаконно виготовила, та 10 пігулок сильнодіючого лікарського засобу димедролу масою чистої речовини 0,4985 г.
Крім цього, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин ОСОБА_8 : повторно незаконно виготовила з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований загальною масою у перерахунку на суху речовину 29,1965 г, що становить особливо великий розмір; повторно незаконно придбала з метою збуту сильнодіючий лікарський засіб димедрол масою чистої речовини 7,586 г, що становить великий розмір; незаконно придбала з метою виготовлення наркотичних засобів прекурсор ангідрид оцтової кислоти масою 15,4 г, що становить великий розмір.
Всі зазначені речовини ОСОБА_8 і ОСОБА_9 за попередньою змовою групою осіб незаконно зберігали за місцем проживання, з метою виготовлення та збуту наркотичних і сильнодіючих лікарських засобів, до їх виявлення та вилучення у ході обшуку 01 квітня 2014 року.
Крім цього, 01 квітня 2014 року ОСОБА_8 і ОСОБА_9 групою осіб, на пропозицію ОСОБА_11 , надали їй приміщення своєї квартири АДРЕСА_2 для незаконного вживання особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, який вона придбала цього ж дня у ОСОБА_8 .
Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 24 червня 2015 року вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2015 року, у частині призначення покарання ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 307 КК України, скасовано та призначено ОСОБА_8 за вказаною нормою кримінального закону покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією частини майна, яке є її власністю.
Цим же вироком ОСОБА_8 ухвалено вважати засудженою до покарань: за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією частини майна, яке є її власністю; за ч. 2 ст. 311 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 317 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 1 ст. 321 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за ч. 3 ст. 321 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією частини майна, яке є її власністю.
У решті вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 залишено без зміни.
У касаційній скарзі заступник прокурора Миколаївської області ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_8 та призначення нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування своєї позиції прокурор зазначає, що апеляційний суд у своєму вироку щодо ОСОБА_8 погодився з висновками місцевого суду про вчинення нею злочинів у співучасті з ОСОБА_9 , хоча ухвалою цього ж суду апеляційної інстанції від 24 червня 2015 року вирок районного суду, яким ОСОБА_9 було засуджено за ці ж самі діяння, скасовано з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції. Таким чином, як зазначає автор скарги, апеляційний суд, пославшись на злочинну діяльність ОСОБА_9 як на встановлений факт, порушив закріплений у ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України принцип презумпції невинуватості щодо ОСОБА_9 .
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який касаційну скаргу підтримав частково, вказуючи на необхідність виключення з вироку суду апеляційної інстанції посилання на прізвище ОСОБА_9 , а в решті це судове рішення залишити без зміни, з`ясувавши думку захисника, який повністю підтримав касаційну скаргу прокурора і просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 374, ч. 2 ст. 420 КПК України, вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам щодо вироків, у тому числі містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Наведених вимог кримінального процесуального закону та конституційних принципів суд апеляційної інстанції не дотримався.
Вироком місцевого суду ОСОБА_8 було визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307; ч. 2 ст. 311; ч. 2 ст. 317; ч. 3 ст. 321 КК України, у співучасті з ОСОБА_9 .
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 24 червня 2015 року вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2015 року щодо ОСОБА_9 скасовано з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції. Приймаючи таке рішення, апеляційний суд, як вбачається з ухвали, встановив істотне порушення місцевим судом вимог кримінального процесуального закону у зв`язку з неналежною перевіркою доводів захисту про непричетність ОСОБА_9 до злочинної діяльності ОСОБА_8 та невідповідність висновків суду про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень фактичним обставинам кримінального провадження (т. 2, а. с. 57-61).
Водночас, ухвалюючи свій вирок щодо ОСОБА_8 , у частині призначення покарання, суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого суду про доведеність висунутого їй обвинувачення та кваліфікацію її дій.
Однак всупереч вимогам ч. 3 ст. 374, ч. 2 ст. 420 КПК України, у мотивувальній частині вироку суд не виклав фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, встановлених за результатами апеляційного розгляду, хоча скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 істотно впливало на обсяг обвинувачення співучасниці та кримінально-правову оцінку відповідних діянь. Натомість, апеляційний суд обмежився викладенням обставин, встановлених судом першої інстанції.
При цьому апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307; ч. 2 ст. 311; ч. 2 ст. 317; ч. 3 ст. 321 КК України, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 . Тобто суд констатував факти злочинної діяльності ОСОБА_9 , незважаючи на відсутність щодо нього обвинувального вироку, який би набрав законної сили.
Більш того, у мотивувальній частині свого вироку апеляційний суд зазначив, що одержаний у результаті оперативно-технічних заходів відеозапис свідчить про активну поведінку ОСОБА_9 при збуті ОСОБА_8 наркотичного та сильнодіючого лікарського засобу та його присутність у приміщенні при вживанні ОСОБА_10 наркотичного засобу. Цим самим суд, аналізуючи докази, по суті наперед висловився про доведеність участі ОСОБА_9 у незаконному зберіганні з метою збуту наркотичних і сильнодіючих лікарських засобів та у наданні приміщення для вживання наркотичного засобу.
Таким чином, суд апеляційної інстанції допустив істотні протиріччя при формулюванні своїх висновків у двох різних судових рішеннях, ухвалених в одному кримінальному провадженні, та порушив закріплений у ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 17 КПК України один з основоположних принципів кримінального судочинства презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно усунути вказані у цій ухвалі порушення, належним чином перевірити доводи апеляційних скарг та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 24 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження щодо неї у суді апеляційної інстанції.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ

5-1559км16 У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 , захисника засудженої адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №5-1559КМ16 за касаційною скаргою заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 24 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 .
Керуючись ст. ст. 376, 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 24 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження щодо неї у суді апеляційної інстанції.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено учасникам судового провадження 25 березня 2016 року о 10-й годині.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3