АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/5676/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/2019/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ст. 128 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 вересня 2016 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження № 11-кп/790/2019/15 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 червня 2016 року, -
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
- 15.06.2012 року Київським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн., не маючого адреси реєстрації місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
засуджено за ст.128 КК України на 2 роки обмеження волі.
На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання, призначене Білетченку вироком Київського районного суду м.Харкова 15.06.2012 року у вигляді штрафу, постановлено виконувати самостійно від зазначеного вироку.
Як встановив суд, 22 травня 2015 року ОСОБА_9 знаходився в кафе «Чарка», що розташоване за адресою: м.Харків, бульвар Юрьєва,19 Б, де розпивав спиртні напої. Того ж дня, приблизно о 03 годині ночі, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_10 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та іншим відвідувачем вказаного кафе - ОСОБА_11 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, виник конфлікт на літньому майданчику кафе «Чарка». В ході конфлікту ОСОБА_7 , штовхнув ОСОБА_12 долонею лівої руки в область грудної клітини, внаслідок злочинної недбалості, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити. Від вказаного поштовху ОСОБА_11 впав та вдарився потилицею о тверду поверхню - бетонний бордюр, який проходить вздовж прилеглої до зазначеного кафе території, отримавши внаслідок цього важку відкриту черепно-мозкову травму голови, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, а саме: забита рана тім`яно - потиличної області зліва, лінійний перелом скроневої кістки зліва з переходом на основу черепа зліва, крововилив над і під тверду мозкову оболонку із здавленням лівої гемісфери головного мозку обширною епідуральною гематомою, субдуральний крововилив лівої гемісфери, забій головного мозку з контузійними очагами ураження скроневої частки зліва і базальних відділів скроневої частки зправа.
В апеляційній скарзі прокурор посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що вирок Київського районного суду м.Харкова 15.06.2012 року щодо ОСОБА_10 набрав законної сили 02 липня 2012 року, однак протягом двох років до 02 липня 2014 року не був виконаний, що згідно положень п.1 ч.1 ст.80 КК України тягне звільнення засудженого від відбування цього покарання. Однак суд на це уваги не звернув і безпідставно прийняв рішення на підставі ч.3 ст.72 КК України про самостійне виконання покарання, призначеного вироком Київського районного суду м.Харкова від 15.06.2012 року. Просить вирок змінити та виключити із нього посилання суду на ч.3 ст.72 КК України про самостійне виконання покарання, призначене ОСОБА_10 вироком Київського районного суду м.Харкова від 15.06.2012 року.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Згідно п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання, та перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Як слідує із матеріалів провадження, вирок Київського районного суду м.Харкова від 15.06.2012 року щодо ОСОБА_10 набрав законної сили 02 липня 2012 року, однак протягом двох років до 02 липня 2014 року не був виконаний.
Даних про те, що засуджений ухилявся від відбування цього покарання, чи до закінчення строків, зазначених у частині першій цієї статті, вчинив новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин, матеріали провадження не містять.
За таких обставин суд, прийнявши рішення про самостійне виконання покарання, призначене ОСОБА_10 вироком Київського районного суду м.Харкова від 15.06.2012 року на підставі ч.3 ст.72 КК України, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки застосував закон, який не підлягає застосуванню, що згідно п.4 ч.1 ст.409 КПК України, тягне зміну вироку.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити із резолютивної частини вироку рішення суду про самостійне виконання покарання, призначеного ОСОБА_7 вироком Київського районного суду м.Харкова від 15.06.2012 року у вигляді штрафу 850 грн. на підставі ч.3 ст.72 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: