Справа № 296/844/16-к
Вирок
Іменем України
22 липня 2016 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, українця, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26.10.2015 року близько 23 години 45 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 на сходинковому майданчику між сусідами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розпочався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 наніс один удар кулаком правої руки в область грудної клітини ОСОБА_5 , а саме в праву її частину, після чого не зупиняючи свої злочинні дії наніс ще один удар кулаком правої руки ОСОБА_5 в область голови, а саме в потилицю, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця на волосистій частині голови, які відноситься до легкого тілесного ушкодження без короткочасним розладу здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я потерпілому ОСОБА_5 не визнав, заперечував скоєння ним злочину за обставин, викладених вище. Пояснив, що конфлікт розпочав потерпілий, схватив його за шию, а він в цілях самооборони відштовхнув останнього, правою рукою вдаривши його.

Не зважаючи на невизнання вини, винуватість ОСОБА_4 в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я підтверджується наступними доказами:

показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні пояснив, що пізно ввечері в двері квартири подзвонив ОСОБА_4 . Двері відчинила мати. В коридорі на площадці вони почали вирішувати питання з приводу того, хто і куди поставив машину в дворі. Він прокинувся від галасу, сказав матері щоб вона передала ОСОБА_9 аби той переставив автомобіль щоб мати змогу виїхати своїм автомобілем. Вони вдвох з матір`ю піднялися до ОСОБА_10 , постукали в двері квартири. ОСОБА_11 , відкривши двері своєї квартири, зі словами : « ОСОБА_12 ?» одразу наніс йому удар в грудну клітину, схвативши за шию. Коли він схватився за перило, ОСОБА_13 наніс ще один удар, продовжуючи тримати його за шию. Їх розборонили сусіди.

показаннями свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона з сім`єю протягом 4 років проживають в даному будинку. У кожного сусіда і у її чоловіка є місце, де він завжди ставить свій автомобіль. Огородник ОСОБА_15 поставив свою машину на місце, де завжди стоїть автомобіль її чоловіка ОСОБА_10 . Чоловік поставив свою машину в інше місце, перекривши дорогу для виїзду автомобіля ОСОБА_15 . До них прийшов інший сусід з проханням забрати машину, оскільки йому ніде поставити свою. Однак чоловік відповів, що забирати її не буде до того моменту поки ОСОБА_16 не переставить свій автомобіль. О 12 годині ночі почався гуркіт . Стукали в двері їх квартири. До них прийшли ОСОБА_16 з матір`ю, агресивно настроєні. Чоловік вийшов на площадку, а вона стояла в тамбурі. Чула, як ОСОБА_15 казав її чоловіку забрати його машину з того місця, де він постійно ставить свою. Володимир першим штовхнув чоловіка, а той, захищаючись, в свою чергу штовхнув і його. Чоловік наніс удар ОСОБА_17 в область грудей. Бачила лише один удар зі сторони свого чоловіка, який він, захищаючись, наніс ОСОБА_15 . Вона вибігла з тамбуру на площадку вже тоді, коли побачила як рука ОСОБА_15 зажимала чоловіка. Вона та мати ОСОБА_15 зчинили галас, в результаті якого повиходили вже сусіди. Бійки не було, була штовханина. Мати ОСОБА_15 забирала його від ОСОБА_9 .

показаннями свідка ОСОБА_18 , який в судовому засіданні пояснив, що ввечері близько 22-00 години почув звуки на коридорі та вийшов на площадку. Чув жіночий голос. Був свідком конфлікту, який вже закінчувався. Бачив, як між собою сцепилися сусіди, вони тримали один одного. Він роздійняв обвинуваченого та потерпілого. Ударів не бачив. Мати потерпілого просила вирішити конфлікт.

показаннями свідка ОСОБА_19 , який в судовому засіданні пояснив, що почув вночі стукіт у двері сусіда від якого прокинувся, потім почув крики і вийшов на площадку, бачив там ОСОБА_17 , його матір, ОСОБА_13 та заплакану дружину ОСОБА_13 . Огородник привітався з ним, ніяких тілесних ушкоджень на ньому не було. Зазначив, що проживає в даному будинку з 1992 року. Біля під`їзду хто де хоче там і ставить свою машину. Ніяких зборів щодо розподілу місць для машин не було. Володимир завжди ставив свою машину на одне і теж місце, під електрощитом, а в той день, коли виник конфлікт, машина його стояла на іншому місці.

показаннями свідка ОСОБА_20 , який був присутнім коли обвинувачений розмовляв з матір`ю потерпілого , щодо неправильно припаркованого автомобіля і зазначив, що розмова відбувалась у спокійних тонах. Також він вказав на те, що зустрівся з ОСОБА_5 на наступний день. ОСОБА_5 розповів про подію, яка сталась напередодні між ним та ОСОБА_4 , але сказав, що якщо б він не був напідпитку то такого не було б.

протоколом прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.10.2015 року, згідно якого ОСОБА_5 повідомив про обставини події 26.10.2015 року о 23-30 годині вечора на сходинковому майданчику за адресою у АДРЕСА_2 щодо нанесення ОСОБА_4 йому тілесних ушкоджень.

протоколом огляду місця події від 28.10.2015 року, згідно якого оглянуто приміщення сходинкового майданчику, розташованого за адресою у АДРЕСА_2 , де 26.10.2015 року близько 23 години 45 хвилин в ході словесного конфлікту ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 тілесні ушкодження.

висновком судово медичної експертизи № 2213 від 29.10.2015 року, згідно якого у ОСОБА_5 виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця волосистої частини голови зліва, що відноситься до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

протоколом проведення слідчого експерименту від 29.10.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_5 , згідно якого останній показав на місці та розповів про обставини події, яка мала місце 26.10.2015 року близько 23 години 45 хвилин на сходинковому майданчику за адресою у АДРЕСА_2 , в ході якої йому було нанесено ОСОБА_4 тілесні ушкодження.

протоколом проведення слідчого експерименту від 12.12.2015 року за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно якого останній показав на місці та розповів про обставини події, яка мала місце 26.10.2015 року близько 23 години 45 хвилин на сходинковому майданчику за адресою у АДРЕСА_2 , в ході якої потерпілому ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження.

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікує його дії за частиною 1 статті 125 КК України, як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно статті 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Згідно статті 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

ОСОБА_4 вперше вчинив нетяжкий злочин, раніше не судимий. Злочин скоїв внаслідок неправомірних дій потерпілого. З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання у виді штрафу.

Статтею 1193 ЦК України визначено, що шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

В суді встановлено, що потерпілий сам спровокував конфлікт поставивши автомобіль на місце сусіда, яке не визначене якимось нормативним актом, але встановлено звичаєвими стосунками між сусідами. О 23-30 годині ночі прийшов до квартири обвинуваченого у нетверезому стані (з показань свідка ОСОБА_20 ) та почав стукати у двері з такою силою, що прокинулись сусіди ( з показань свідка ОСОБА_19 ), викликаючи сусіда на бесіду, налякавши при цьому дружину обвинуваченого ( зі слів свідків лише вона стояла на сходинковому майданчику під час конфлікту і плакала).

Враховуючи викладене суд частково задовольняє цивільний позов потерпілому.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 300 гривень.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженому до позбавлення волі, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1