Справа № 456/106/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/499/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про застосування щодо ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру за ч.1 ст. 121 КК України

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

законного представника ОСОБА_7 ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 ,

за апеляційною скаргою законного представника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2016 року застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Саранськ, РСФР, проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.
Вирішено питання з речовими доказами.

За змістом клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0002081 від 20 листопада 2015 року ОСОБА_7 20 листопада 2015 року, біля 06 години 30 хвилин, перебуваючи на території магазину «Софія», що в м. Стрий по вул. Січових Стрільців, 4а, зайшовши в приміщення вищезазначеного магазину з заднього входу, підійшов до охоронника ОСОБА_11 та вчинив з останнім словесний конфлікт, в ході якого умисно наніс йому гострим предметом декілька ударів у ділянку живота, в праву кисть, ліву гомілку, цим же предметом наніс удар по обличчі, чим спричинив тілесні ушкодження в вигляді садна в лівій лобно-скроневій ділянці голови, садно в лівій виличній ділянці обличчя, садно на спинці носа в середній третині зліва, множинні колото-різані рани черевної стінки, дві з яких - проникаючі в черевну порожнину, що спричинили ушкодження товстого кишківника, колото-різану рану лівої гомілки та рану першого пальця правої кисті та відповідно до висновку експерта № 472 від 21 листопада 2015 року лінійні садна та поверхневі непроникаючі рани мають ознаки легкого тілесного ушкодження, а проникаючі рани в черевну порожнину відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння.

На ухвалу суду законний представник ОСОБА_7 ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. Вважає ухвалу суду необґрунтованою. Зазначає, що жодного прямого доказу вини ОСОБА_7 у скоєнні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, в суді першої інстанції не доведено.

Заслухавши доповідь судді, пояснення законного представника ОСОБА_7 ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 на підтримку доводів апеляційної скарги, виступ прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги та просить ухвалу суду залишити без змін, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності. Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру. Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Відповідно до ст. 512 КПК України, судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу. Участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, не є обов`язковою і може мати місце, якщо цьому не перешкоджає характер розладу психічної діяльності чи її психічного захворювання.

Суд першої інстанції не з`ясував у лікарів судово-психіатричних експертів щодо характеру розладу психічної діяльності чи психічного захворювання ОСОБА_7 та можливості виклику та допиту його в судовому засіданні та не ставив на обговорення даного питання в судовому засіданні в суді першої інстанції.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 3.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» ухвала (постанова) у справі про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам кримінально-процесуального закону і крім вирішення питань,

передбачених ст. 420 КПК, містити в собі як формулювання суспільно небезпечного діяння, визнаного судом установленим, так і посилання на перевірені в судовому засіданні докази, якими суд обґрунтовує свої висновки, а також мотиви прийнятого ним рішення по суті.

Так, з матеріалів справи вбачається, що досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст. 121 КК України, яке згідно ст. 12 цього Кодексу, належить до тяжкого злочину.

Свої висновки про те, що вищенаведене суспільно небезпечне діяння мало місце і було вчинене ОСОБА_7 , суд першої інстанції обгрунтував дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: показаннями потерпілого, протоколами огляду місця події, відтворення обстановки та обставин події, висновками судово-медичних експертиз щодо потерпілого, висновком судової дактилоскопічної експертизи, актом стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

Разом з тим, ухвала суду про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 містить лише формулювання інкримінованого останньому суспільно небезпечного діяння. Крім того, суд першої інстанції , не навів мотивів, чому він поклав в основу своїх висновків вищенаведені докази та не навів доказів про причетність до вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_7 .

Як на доказ вини ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечного діяння суд першої інстанції покликається на висновок судової дактилоскопічної експертизи № 4/1221 від 12 січня 2016 року, однак така не доводить причетність ОСОБА_7 до вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, відповідно до якої один слід пальця руки, перекопійований на відрізку прозорої липкої стрічки № 1, придатний для ідентифікації особи та залишений не ОСОБА_7 , а іншою особою (а.с. 175-179). Також як на доказ вини ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечного діяння суд першої інстанції покликається на висновок судово-імунологічної експертизи № 1608/2015-ім від 25 грудня 2015 року, згідно якого на марлевому тампоні зі змивом, зробленим із мобільного телефону «Флай», вилученого у ОСОБА_7 , виявлена кров, встановити видову належність даної крові не представилось можливим, що також не доводить причетність ОСОБА_7 до вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України (а.с. 230-232).

З викладених обставин справи у мотивувальній частині ухвали суду першої інстанції вбачається, що подія відбувалася в АДРЕСА_2 . Разом з тим у протоколі огляду місця події від 20 листопада 2015 року (а.с. 4-13) зазначено місце події - територія кафе «Айвенго», що в м. Стрий по вул. Коссака. Також з протоколу слідчого експерименту з фототаблицею до нього від 23 грудня 2015 року, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_11 , вбачається, що такий проводився у АДРЕСА_2 . Що свідчить про те, що судом першої інстанції не встановлено місце вчинення суспільно небезпечного діяння та вказані суперечності не усунені.

Свій висновок про необхідність застосування примусового заходу медичного характеру до ОСОБА_7 у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом суд першої інстанції зробив на підставі акту стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 212 від 23.12.2015 року. Враховуючи допущені судом першої інстанції при розгляді справи істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, колегія суддів апеляційного суду позбавлена можливості перевірити підставність застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру. Тому ухвала суду про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :

апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 задоволити частково.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2016 року про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4