Провадження №11-сс/772/357/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області
в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6
захисників адвокатів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8
представника ПП «Тайфун Плюс» : ОСОБА_9
розглянув «21» жовтня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці клопотання старшого слідчого слідчого відділу УСБ України у Вінницькій області ОСОБА_10 , про накладеня арешту на майно, яке вилучене під час обшуку, під час проведення обшуку з 08.09.2016 року по 16.09.2016 рік, в рамках кримінального провадження №0000038, за апеляційною скаргою представника третої сторони директора ПП «Тайфун Плюс» ОСОБА_11 на ухвалу слідчого суді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2016 року, -
в с т а н о в и в:
У вересні 2016 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно, яке вилучене під час обшуку, що проводився з 08 вересня 2016 року по 16 вересня 2016 року в рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0000038 від 05 серпня 2016 року, на території ПП «Тайфун-Плюс» за адресою: с. Ожидів, Львівської області, вул. Шашкевича буд. №№41, 43а, 43б, 43в та 43г.
Клопотання мотивовано тим, що у провадженні слідчого перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000038 від 05 серпня 2016 року за підозрою ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 статті 191 КК України у зв`язку із чим, у органу досудового розслідування постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно.
Як зазначено у клопотанні, внаслідок протиправної діяльності посадових осіб державних та комунальних лісогосподарських підприємств системи Вінницького обласного управління лісового та мисливського господарства та ВОКЛСЛП «Віноблагроліс», які перебуваючи у змові із службовими особами вітчизняних та заснованих на іноземному капіталі суб`єктів господарської діяльності, запроваджено протиправну схему заволодіння деревиною державних та комунальних лісів у значних розмірах з послідуючою організацією її експорту за кордон.
12 вересня 2016 року у вказаному кримінальному провадженні було оголошено про підозру ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 статті 191 КК України.
Під час проведення обшуків офісних, складських, виробничих та інших приміщень, а за адресою: Львівська область, с. Ожидів, вул. Шашкевича, буд. №№41, 43а, 43б, 43в та 43г виявлено лісоматеріали цінної породи дуб у кількості 3918 колод загальним об`ємом 1256,74 кубів.
У клопотанні слідчий вказує на те, що керівники та власники ПП «Тайфун-Плюс», діючи за попередньою змовою з посадовими особами державних та комунальних лісогосподарських підприємств протягом 2015-2016 років здійснювали незаконне заволодіння державним та комунальним майном у вигляді лісоматеріалів цінних порід деревини у значних розмірах.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2016 року клопотання старшого слідчого СВ УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_10 задоволено. Накладено арешт на лісоматеріали (деревина цінної породи дуб) у кількості 3918 колод загальним об`ємом 1256,74 м. куб., які були вилучені під час обшуку в період з 08 вересня 2016 року по 16 вересня 2016 року на території ПП «Тайфун-Плюс» (с. Ожидів, Львівської області, вул. Шашкевича, будинки №№41, 43а, 43б, 43в, та 43г)
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник третьої сторони директор ПП «Тайфун-Плюс» ОСОБА_11 звернувся до Апеляційного суду Вінницької області з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2016 року, про накладення арешту на лісоматеріали. Просить постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_10 про накладення арешту на лісоматеріали, які були тимчасово вилучені в ході проведення обшуку за період часу з 08 по 16 вересня 2016 року, та належать на праві приватної власності добросовісному набувачу ПП «Тайфун-Плюс».
Також апелянт вказує на ті обставини, що слідчим суддею під час розгляду клопотання не досліджено підтверджуючі документи щодо законності набуття та володіння ПП «Тайфун-Плюс» лісоматеріалами.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власників майна, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ПП «Тайфун-Плюс» підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочинну, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передача, відчуження.
Звертаючись з клопотанням про накладення арешту на лісоматеріали (деревина цінної породи дуб) у кількості 3918 колод загальним об`ємом 1256,74 м. куб., які були вилучені під час обшуку в період з 08 вересня 2016 року по 16 вересня 2016 року на території ПП «Тайфун-Плюс» слідчий вказав, що невстановлені посадові особи державних та комунальних лісогосподарських підприємств, шляхом незаконної вирубки, або будь-яким іншим шляхом створили необліковані залишки ввіреної їм деревини, які в подальшому фізичними особами підприємцями реалізовувалися ПП «Тайфун-Плюс».
Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Як вбачається зі змісту ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення; існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; правову підставу для арешту майна, можливість використання останнього, як доказу у кримінальному провадженні або застосування, щодо нього спеціальної конфіскації, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами в справі є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ фактів, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що з метою збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 2 статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
У клопотанні слідчого не зазначено документи, конкретні факти і докази, які вказують на правову підставу володіння, користування чи розпорядження ПП «Тайфун-Плюс» лісоматеріалами, а акт опису вилучених лісоматеріалів не вказує на те, що уся деревина поставлена до ПП «Тайфун-Плюс» в наслідок злочинної діяльності, що є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000038.
Не встановлення відомостей про те, що усі описані лісоматеріали зберегли на собі сліди вчинення злочину, чи можуть бути використанні як доказ фактів, що встановлюються під час кримінального провадження, не відповідає критеріям статті 98 КПК України та виключає можливість накладення арешту на підставі ч. 3 статті 170 КПК України.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Вказані обставини залишились поза увагою слідчого суді суду першої інстанції.
Крім цього, у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 № 223-558/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» роз`яснено, що вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язані сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону; перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів; враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.
Відповідно до ч. 4 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Так, відповідно до положень Протоколу № 1 від 20.03.52 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.10.50 кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Одночасно, в положеннях ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України).
Слідчий суддя не врахував, доводів ПП «Тайфун-Плюс» про те, що підприємство здійснює переробку лісоматеріалів, які придбаває в суб`єктів господарювання, в тому числі і державної форми власності, видом господарської діяльності яких і являється вирубка та продаж лісоматеріалів.
Наклавши арешт на лісоматеріали у кількості 3918 колод загальним об`ємом 1256,74 кубів слідчий суддя не дослідив в повному обсязі підтверджуючі документи щодо законності набуття та володіння ПП «Тайфун-Плюс» лісоматеріалів, що призвело до призвело до надмірного обмеження підприємницької діяльності та суттєво позначились на інтересах юридичної особи.
Вимога представників ПП «Тайфун-Плюс» про долученя вказаних документів та їх дослідження слідчим суддею була проігнорована, а документи не досліджені.
Таким чином, розгляд клопотання слідчого було проведено з порушенням права власника майна на захист. Зі змісту ухвали слідчого судді вбачається, що вона не відповідає вимогам КПК України.
Колегією суддів встановлено, що описані лісоматеріали отримані ПП «Тайфун-плюс» від 38 постачальників, в тому числі від 9-ти лісгоспів із 12 різних регіонів України. Так зокрема, вилучені матеріали до ПП «Тайфун-Плюс» постачали ФОП ОСОБА_13 (Хмельницька обл.), ФОП ОСОБА_14 (Тернопільська обл.), ФОП ОСОБА_15 (Івано-Франківська обл.), ТВК Біоресурси Поділля (Вінницька обл.), Буське ДЛГП Галсільліс (Львівська обл.), Бучацький ЛГ (Тернопільська обл.), ФОП ОСОБА_16 (Вінницька обл.), ФОП ОСОБА_17 (Івано-Франківська обл.), Вінницьке ДЛГП (Вінницька обл.,), ФОП ОСОБА_18 (Житомирська обл.), ФОП ОСОБА_19 (Івано-Франківська обл.), ФОП ОСОБА_20 (Івано-Франківська обл.), ФОП ОСОБА_21 (Київська обл.), ФОП ОСОБА_22 (Вінницька обл.), ФОП ОСОБА_23 (Волинська обл.), ФОП ОСОБА_24 (Тернопільська обл.), ФОП ОСОБА_25 (Вінницька обл.), Калуський ЛГ (Івано-Франківська обл.), ФОП ОСОБА_26 (Івано-Франківська обл.), ФОП ОСОБА_27 (Житомирська обл.), ФОП ОСОБА_28 (Полтавська обл.), ФОП ОСОБА_29 (Рівненська обл.,), Крижопільський лісгосп (Вінницька обл.), ФОП ОСОБА_30 Чернівецька обл., ФОП ОСОБА_31 (Тернопільська обл.), Летичівське ЛГ (Хмельницька обл.), ФОП ОСОБА_32 (Вінницька обл.), ФОП ОСОБА_33 . (Київська обл.), ФОП ОСОБА_34 (Хмельницька обл.), ОСОБА_35 (Вінницька обл.), ФОП ОСОБА_36 (Тернопільська обл.), ФОП ОСОБА_37 (Житомирська обл.), ФОП ОСОБА_38 (Харківська обл.), ФОП Рачинський (Вінницька обл.), Стрийський ДЛГП (Львівська обл.), Тернопільське ЛГ (Тернопільська обл.), ФОП ОСОБА_39 (Івано-Франківська обл.).
Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що ні старший слідчий в клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Зокрема, в порушення вимог ст. 173 КПК України, слідчий суддя не врахував співрозмірність обмеження права особи користуватися майном з нанесеними збитками та не встановив можливий розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди, який може бути нанесений Державі в майбутньому і яке відношення до цього має ПП «Тайфун Плюс», що як наслідок, призвело до надмірного та необґрунтованого обмеження правомірної підприємницької діяльності підприємства та інших негативних наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Арешт лісоматеріалів підприємства, накладений слідчим суддею, значно обмежує діяльність ПП «Тайфун Плюс», що належить до суб`єктів реального сектору економіки та дискредитує його серед контрагентів.
Крім цього, підстави , з яких старший слідчий в клопотанні просить накласти арешт на майно ПП «Тайфун-Плюс», не можуть бути визнані в даному випадку законними, а тому слідчий суддя з огляду на ч. 3 ст. 132 КПК України повинен був відмовити в задоволенні цього клопотання, а не перебирати на себе повноваження сторони обвинувачення, які стосуються їх обов`язку довести необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Зокрема, слідчий суддя не вправі виходити за межі клопотання слідчого в частині визначення додаткових підстав для накладення арешту на майно ПП «Тайфун-Плюс», а саме визначати майно останнього доказом у кримінальному провадженні, обґрунтовувати наявність достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та накладати на це майно арешт з метою забезпечення збереження речових доказів. До того ж, як встановлено колегією суддів, вилучені лісоматеріали, до теперішнього часу так і не визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, що слугує ще одним підтвердженням незаконності оскаржуваної ухвали слідчого судді.
Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, висновки слідчого судді не відповідають вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи і тим самим є передчасними.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність, формальність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представник третьої сторони директор ПП «Тайфун-Плюс» ОСОБА_11 - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2016 року, про накладення арешту на лісоматеріали (деревина цінної породи дуб) у кількості 3918 колод загальним об`ємом 1256,74 м. куб., які були вилучені під час обшуку в період з 08 вересня 2016 року по 16 вересня 2016 року на території ПП «Тайфун-Плюс» (с. Ожидів, Львівської області, вул. Шашкевича, будинки №№41, 43а, 43б, 43в, та 43г) скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно, яке вилучене під час обшуку, що проводився з 08 вересня 2016 року по 16 вересня 2016 року в рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0000038 від 05 серпня 2016 року, на території ПП «Тайфун-Плюс» за адресою: с. Ожидів, Львівської області, вул. Шашкевича буд. №№41, 43а, 43б, 43в та 43г , відмовити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: