Справа № 342/667/16-к
Провадження № 1-кп/342/83/2016
21 вересня 2016 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тишківці, Городенківського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , одруженого, громадянина України, який має середню освіту, працює різноробочим в Комунальному підприємстві «Городенка-Житлосервіс», має на утриманні малолітню дитину 2013 року народження, раніше не судимий,
за ч.2 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Злочин вчинив при таких обставинах:
04.05.2016 року, близько 19 год.10 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим не міг реально оцінювати дорожню обстановку та керуючи вантажним автомобілем марки «Мерседес Бенц 207D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який за технічними характеристиками у пасажирському відділенні може перевозити не більше двох пасажирів, рухався по вул.Шевченка у с. Котиківка Городенківського району Івано-Франківської області в напрямку м. Городенка. Крім водія ОСОБА_4 у пасажирському відділенні автомобіля знаходилась його дружина ОСОБА_6 , їх малолітній син ОСОБА_7 , 2013 року народження, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Під час руху на заокругленій ділянці дороги праворуч, водій ОСОБА_4 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, не зменшив швидкість руху до такої, яка б не перевищувала безпечної, перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не справився з керуванням, з`їхав з проїзної частини дороги ліворуч на тротуарну доріжку, де вчинив наїзд на електроопору. При цьому ОСОБА_4 порушив вимоги правил дорожнього руху України, а саме: п.2.3., де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом; п.2.9. а) відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; п.10.1. згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.12.1., який вказує, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозить, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п.21.1. дозволяється перевозити пасажирів у транспортному засобі, обладнаному місцями для сидіння в кількості, що передбачена технічною характеристикою так, щоб вони не заважали водієві керувати транспортним засобом і не обмежували оглядовість, відповідно до правил перевезення. У результаті порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир ОСОБА_9 випав з салону автомобіля на дорожнє покриття та отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота, розриву печінки, внутрішньої кровотечі, які, згідно висновку судово-медичної експертизи №98 від 16.06.2016 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя.
Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, та вважає недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, чи добровільною є їх позиція, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допит обвинуваченого та дослідив дані, які характеризують його особу.
В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що 04.05.2016 року до нього в господарство, де він проживає: АДРЕСА_2 , прийшов ОСОБА_10 . В той час він з дружиною і дитиною збирався їхати у гості до тещі у м.Городенка. ОСОБА_10 попросився їхати з ними у м.Городенка. Зазначив, що він, дружина, син та ОСОБА_11 сіли у автомобіль марки «Мерседес Бенц 207D» і вирушили у м.Городенка. По дорозі до м.Городенка, зупинились біля магазину «Веселка», що у с.Котиківка, оскільки дружина сказала, що їй необхідно купити хліб. Дружина та ОСОБА_10 пішли до магазину, а він разом із дитиною залишилися у автомобілі. Через деякий час ОСОБА_10 повернувся і сказав, що зустрів біля магазину ОСОБА_12 , який його кликав. Він разом із дитиною вийшов з машини, зустрівся, біля магазину, із ОСОБА_13 , де разом випили за зустріч. Після чого, вони всі сіли у автомобіль і вирушили у м.Городенка. Обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що перед тим, як їхати в м.Городенка, вдома випив 100 грам горілки, а з друзями, біля магазину, випив 0,5 л. пива. По дорозі в м.Городенка, він неодноразово попереджав ОСОБА_14 , щоб той добре зачинив дверку автомобіля, оскільки відчував, що дверка не була добре зачинена. На що ОСОБА_11 відповідав, що він не випаде. Проїхавши ще 30 м. по дорозі, на повороті, перед перехрестям, двері автомобіля відчинились і ОСОБА_10 випав із автомобіля. Він різко зманеврував і через бардюр заїхав у електроопору. Через деякий час, приїхали працівники поліції та швидка допомога, яка відвезла ОСОБА_14 до лікарні. В даний час потерпілий до нього не має претензій, він попросив у нього вибачення, допомагав у лікуванні, часто відвідував ОСОБА_15 у лікарні. Обвинувачений щиро розкаюється у вчиненому, просить його суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі. В заяві вказав, що будь-яких претензій майнового та морального характеру до ОСОБА_4 не має. Зазначив, що шкода йому відшкодована, ОСОБА_4 допомагав йому у лікуванні, регулярно відвідував його у лікарні. Просить ОСОБА_4 суворо не карати. У випадку визнання ОСОБА_4 винуватим, просить суд не позбавляти його волі.
Згідно вимог ст. 325 КПК України вирішено провести судовий розгляд у відсутності потерпілого. При цьому суд приймає до уваги те, що цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Таким чином, вина ОСОБА_4 у вчинені злочину доведена повністю. Він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження. Його дії за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковані вірно.
При обранні міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також роз`яснення, що містяться п.п. 20, 21 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». Відповідно до яких, при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вивченням особи обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання та по місцю роботи, має на утриманні малолітню дитину 2013 року народження, являється єдиним годувальником сім`ї, негативно ставиться до скоєного, не перебуває на диспансерному обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах Городенківської ЦРЛ, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Також суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить те, що ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягається вперше, вину визнав повністю, щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдану шкоду потерпілому.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання суд також враховує і думку потерпілого ОСОБА_9 який, в поданій суду заяві, вказав, що будь-яких претензій майнового та матеріального характеру до ОСОБА_4 не має, просить суд суворо обвинуваченого не карати, призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі. Думку захисника, який повністю погодився із позицією прокурора що виправлення ОСОБА_4 можливе і без реального відбування покарання із застосуванням ст.75 КК України та покладення на нього певних обов`язків передбачених ст.76 КК України.
Тому суд прийшов до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Однак, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи винного, поведінку обвинуваченого після ДТП, який щиро розкаявся у вчиненому, з урахуванням вищенаведених пом`якшуючих обставин, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання у виді позбавлення волі, тобто при обранні міри покарання слід застосувати ст. 75 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням та згідно ст. 76 КК України покласти на нього певні обов`язки.
Питання про речові докази та питання витрат на залучення експерта суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік .
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.
У відповідності до вимог ст.76 КК України, під час іспитового строку, покласти на засудженого обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Цивільний позов не заявлявся.
Речовий доказ: автомобіль марки «Мерседес Бенц 207D», блакитного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні в ОСОБА_4 залишити ОСОБА_4 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, крім оскарження з підстав, визначених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1