Справа № 640/8782/16-к
н/п 1-кс/640/4586/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що до Київського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_6 про те, що 08.02.2016 року приблизно о 16.20 год. невстановлена особа, знаходячись в маршрутному таксі № 263, викрала у потерпілого мобільний телефон I-phone 6 plus, втрату якого він виявив в маршрутному таксі.
Згідно з показаннями потерпілого ОСОБА_6 встановлено, що у липні 2015 останній придбав у м. Харкові мобільний телефон Іphone 6 PLUS IMEI НОМЕР_1 за 18 100 грн. А 08.02.2016 ОСОБА_6 їхав в маршрутному таксі №263, в його кишені знаходився мобільний телефон, а в автобусі було багато пасажирів. Так, через деякий час ОСОБА_6 хотів скористатися своїм телефоном, однак в кишені останнього вже не було. Хто міг викрасти телефон невідомо. Крім того, потерпілий ОСОБА_6 надав коробок від телефону, на якому знаходився IMEI НОМЕР_1 , що є підтвердженням того що вищевказаний телефон належить ОСОБА_6
31.05.2016 встановлена особа, яка користується викраденим телефоном, а саме: ОСОБА_7 , який пояснив, що придбав вказаний телефон у свого товариша ОСОБА_8 , який йому він продав за 14 500 грн. з коробкою, на якій немає номеру ІМЕІ. Тобто коробок не ідентифікує вищевикрадений телефон. Безпосередньо останній не викрадав вказаний телефон та не знав, що він викрадений. Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що придбав вказаний телефон у продавця ОСОБА_9 та не викрадав вказаний телефон і про те, що він викрадений, він не знав. На даний час дана інформація перевіряється та не підтверджена. Вказаний телефон добровільно видав ОСОБА_5
31.05.2016 в ході ОМП за адресою: м. Харків, вул. Багалея (Фрунзе), 21, в приміщенні інженерного корпусу ХПІ був вилучений мобільний телефон Іphone 6 PLUS IMEI НОМЕР_1 , який є предметом злочину.
Слідчий зазначає, що оскільки мобільний телефон Іphone 6 PLUS IMEI НОМЕР_1 є тимчасово вилученим майном та предметом вищевказаного злочину, то на нього необхідно накласти арешт, з метою збереження речового доказу, у звязку з тим, що існує реальна загроза знищення, переховання вказаного майна в разі повернення його ОСОБА_5 , та наявність мобільного телеофону необхідна для досягнення мети та встановлення істини по кримінальному провадженню.
Крім того, 31.05.2016 винесена постанова про те, що мобільний телефон Іphone 6 PLUS IMEI НОМЕР_1 визнаний речовим доказом.
Окрім цього, слідчий вказує, що факт покупки ОСОБА_5 не доведений, тому виникає необхідність на даний час у перевірці даної інформації.
Враховуючи вищевикладене, орган досудового розслідування просить накласти арешт на зазначений в клопотанні вилучений в ході огляду місця події мобільний телефон Іphone 6 PLUS IMEI НОМЕР_1 , який був вилучений у ОСОБА_5 та який належить ОСОБА_6 .
При розгляді клопотання у судовому засіданні слідчий його підтримав.
ОСОБА_6 , власник майна, у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання слідчого сповіщений належним чином; надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, не заперечуючи проти його задоволення.
Ахмад Хаміє, володілець майна, у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання слідчого сповіщений належним чином; надав заяву про розгляд клопотання без його участі, не заперечуючи проти його задоволення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та згідно з ч. 3 даної статті накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, а тому з метою забезпечення збереження доказової інформації, яка була отримана під час проведення 31.05.2016 місця огляду події за адресою: АДРЕСА_1 , на майні у вигляді мобільного телефону Іphone 6 PLUS IMEI НОМЕР_1 , який був вилучений у ОСОБА_5 та який належить ОСОБА_6 , що є предметом кримінального правопорушення, відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та який може бути речовим доказом, - на це майно слід накласти арешт.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 107, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Накласти арешт на вилучений в ході огляду 31.05.2016 року місця події по вул. Багалея (Фрунзе), 21, в м. Харкові мобільний телефон Іphone 6 PLUS IMEI НОМЕР_1 , який був вилучений у ОСОБА_5 та який належить ОСОБА_6 .
Місцем зберігання мобільного телефону Іphone 6 PLUS IMEI НОМЕР_1 визначити камеру схову Київського ВП ГУ НП в Х/о за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1