Провадження № 1-кс/201/8497/2016
УХВАЛА
Іменем України
31 жовтня 2016 року м. Дніпро
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , на постанову слідчого в ОВС 2-го СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 23.07.2016 про закриття кримінального провадження № 0001050, внесеного до ЄРДР 26.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову слідчого в ОВС 2-го СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 23.07.2016 про закриття кримінального провадження № 0001050, внесеного до ЄРДР 26.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
В обґрунтування доводів скарги зазначив, що 24.07.2016 він отримав оскаржувану постанову, в якій не вказана дата її прийняття, з якою не погоджується, оскільки порушено порядок збирання доказів, а зібраним доказам надано невірну оцінку.
Так, в постанові вказано, що допитані свідки - оперуповноважені СКР Шевченківського РВ ОСОБА_6 і ОСОБА_7 бачили ОСОБА_4 , на кладовищі за адресою: АДРЕСА_1 , на якого їм показали як на особу, причетну до скоєння злочину і він вже був побитим. Але ці свідчення суперечать показанням даними ними 10.06.2016 і 24.06.2016 в судовому засіданні Бабушкінського районного суду м Дніпропетровська, де вони свідчили, що ОСОБА_4 сам зізнався в скоєному, а на питання адвоката показали, що аналогічні свідчення давали слідчому в кримінальному провадженні №0001050, і чому їх показання викладені по іншому не відомо. Отже, досудове слідство проведено не повно, не всебічно і не об`єктивно, а співробітники Шевченківського РВ ОСОБА_6 . РВ і ОСОБА_7 давали неправдиві свідчення, хоча вони покладені в основу оскаржуваної постанови.

Саме ці співробітники міліції та інші, згідно показань потерпілого ОСОБА_4 у протоколі допиту від 13.05.2016 безпосередньо били його спочатку на території кладовища в сторожці лавкою по обличчю і тілу, а в Бабушкінському РВ приковували наручниками до батарей у своїх службових кабінетах, в ході чого завдали чисельні тілесні ушкодження,

Свідченні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не перевірені слідчим шляхом одночасного їх допиту. Огляд місця події, де били ОСОБА_4 з метою виявлення можливих слідів крові на лавці, одязі, огляд батареї з можливими слідами від наручників, не здійснено.

Під час судового слідства обвинувачений ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000992 показав, що визнати вину в нанесені тяжких ушкоджень загиблому ОСОБА_8 його було змушено шляхом завдання йому тілесних ушкоджень, тортур, іншими знущаннями, що підтвердили допитані в суді свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які слідчим ОСОБА_5 допитані не були.

У своїй заяві ОСОБА_4 посилався на те, що співробітники міліції ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 його били, зірвали з його куртки шлейку з гербом Німеччини, і змушували її їсти, що є елементом катування. Дана куртка не досліджена, не встановлено причини наявності порізів і крові на куртці. Дані обставина взагалі не викладені в постанові.

У постанові слідчий ОСОБА_5 і співробітники міліції посилаються на визнання провини, яка міститься у кримінальній справі № 200/10903/15-к, однак слідчий не звернув увагу на те, що ОСОБА_4 вказував у заяві від 03.03.2016, що це зізнання надано під тортурами і катуванням співробітників ОСОБА_13 , тому це зізнання згідно норм ст. 87 КПК України є неприпустимим доказом.

В матеріалах кримінальної справи №0000992, яка перебуває у провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, є показання свідка ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про нанесення заявнику невідомими особами, у т.ч. співробітниками міліції, тілесних ушкоджень, які не враховані слідчим, їм не надана відповідна оцінка.

Крім того, згідно проведеної СМЕ ОСОБА_16 у кримінальному провадженні №0000992, у ОСОБА_4 виявлено виявлені тілесні ушкодження від не менш 7-ми механічних дій, спричинених в область обличчя, верхніх та нижніх кінцівок. Ці дані, у т.ч. пошкодження лицьової частини у вигляді вивиху, переломів ребер та ін., слідчим не враховано і їм не надана відповідна оцінка.

У своїй заяві від 03.03.2016 ОСОБА_4 вказував, що його доставили до Бабушкінського РВ, де з 7 по 9 березня 2015 включно він був пристебнутим до батареї наручниками в кабінетах оперативників і слідчих на 3 та 4 поверхах Бабушкінського РВ, що також не перевірено слідчим.

Як в судовому засіданні 17.05.2016, так і в протоколі допиту в якості потерпілого від 13.05.2016, ОСОБА_4 повідомляв слідчому ОСОБА_5 конкретні прізвища працівників міліції, які били його в приміщенні Бабушкінського РВ. Але дані обставини не досліджені слідчим.

В постанові вказано, що згідно журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Бабушкінського РВ ДМУ, 01.01.2015 під реєстраційним №14022, під час доставки та залишенню райвідділу відсутні будь-які скарги чи претензії ОСОБА_4 до працівників міліції. Дані доводи слідчого вважає неприпустимими, оскільки ОСОБА_4 співробітники міліції ОСОБА_6 і ОСОБА_7 позбавили свободи пересування, тримали прикутим до батареї, тому він не мав можливості залишити претензії, скарги.

Вважає неприпустимий доводи слідчого про те, що його ( ОСОБА_17 ) свідчення спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, зокрема, тому що він вказував на ОСОБА_18 як на співробітника міліції, що не працює в Бабушкінському РВ, який завдавав йому тілесні ушкодження. Це доводить, що слідчим не з`ясовано, чому колишній співробітник міліції ОСОБА_18 опинився на місці події.

Свідчення про визнання ОСОБА_4 вини під тортурами надавали свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . На це вказувала адвокат ОСОБА_19 , яка здійснювала захист за дорученням Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги при врученні ОСОБА_4 повідомлення про підозру, допиті, обранні запобіжного заходу.

З показань ОСОБА_4 та інших матеріалів справи стало відомо, що саме ОСОБА_20 , який залишився на місці події наносив удари загиблому ОСОБА_8 , але слідчим не встановлено особу сторонньої людини на місці події.

За клопотанням захисту 17.05.2016 судом призначено СМЕ на підтвердження неможливості ОСОБА_4 нанести тяжкі тілесні ушкодження, оскільки він має обмежену рухливість кінцівок тіла через перенесені раніше чисельні переломи: закритий субментальний перелом 3-4 плюснових кісток правої стопи з видаленням пакетних уламків, забій правого колінного суглоба. Враховуючи викладене, просить скаргу задовольнити.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримав та просив її задовольнити, додатково зазначивши, що його підзахисного ОСОБА_4 було допитано один раз як потерпілого, в подальшому він до слідчого не викликався, жодних клопотань не заявляв, оскільки його не був обізнаний про хід слідства, вважав, що слідчим будуть з`ясовані всі обставини у провадженні належним чином.

Прокурор, слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши заявника, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного правового висновку.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно із ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.
Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як встановлено судом, постановою старшого слідчого в ОВС 2-го СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 23.07.2016 закрито кримінальне провадження № 0001050, внесене до ЄРДР 25.12.2015 за фактом перевищення влади та службових повноважень працівниками ОСОБА_13 за ознаками ч. 2 ст. 365 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - у зв`язку із відсутністю в діях співробітників ОСОБА_13 складу кримінального правопорушення.
В оскаржуваній постанові вказано, що відомості до ЄРДР у вказаному провадженні внесені на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2015 за фактом перевищення влади та службових повноважень працівниками Бабушкінського РВ при затриманні ОСОБА_4 , за змістом якої в ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 заявив, що до нього застосовані тортури, недозволені методи досудового розслідування з боку працівників Бабушкінського РВ, свідками чого були ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 . ОСОБА_24 07.03.2015 при затриманні за підозрою у скоєнні вбивства ОСОБА_25 зазнав знущання, фізичного та психологічного тиску з боку працівників міліції під час перебування в приміщенні Бабушкінського РВ ДМУ, а саме з 07.03.2015 до 09.03.2015 був пристебнутий кайданками, перебував без їжі, медичної та адвокатської допомоги. Всі показання та зізнання надав під тиском та знущаннями.
За аналогічним фактом СУ прокуратури області проводилось досудове розслідування в межах кримінального провадження №00001050 від 26.12.2016 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, яке було розпочато на підставі заяви ОСОБА_24 - матері ОСОБА_4 .
Внаслідок проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №00001050 слідчий в ОВС першого СВ СУ прокуратури області ОСОБА_26 28.03.2016 винесла постанову про закриття кримінального провадження, яка на сьогодні не скасована ані процесуальним керівником, ані заявником.
Як було встановлено досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №00001050, 07.03.2015 о 23:55 год. до Бабушкінського РВ ДМУ надійшло повідомлення про те, що на цвинтарі (м. Дніпропетровськ, вул. Запорізьке шосе, 55) виявлено труп ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тілесними ушкодженнями, про що внесено запис до ЖЕО Бабушкінського ВП за № 3294 від 07.03.2015, а 08.03.2015 СВ Бабушкінського ВП за даним фактом внесено відомості до ЄРДР під № 0000992, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. 30.05.2015 правову кваліфікацію змінено на ч. 2 ст. 121 КК України.

Допитаний в якості свідка старший о/у СКР ОСОБА_6 показав, що 08 чи 09 березня 2015 року він разом з о/у СКР ОСОБА_7 виїхали на місце події, де серед інших людей знаходився ОСОБА_4 , на якого їм вказали як на особу, причетну до вчинення вбивства. При цьому ОСОБА_4 мав синці на обличчі в області лівої щелепи, на руках, одяг був брудним та пошкодженим. Він був наляканим, знервованим, говорив, що він убив людину (знайомого), однак позбавляти її життя не хотів. Вони доставили його до Бабушкінського РВ, де він надав добровільно, без застосування жодних заходів впливу, свідчення щодо обставин спричинення ОСОБА_25 тілесних ушкоджень, повідомив, що між ними була сварка та бійка. Будь-яких заяв чи повідомлень про спричинення йому працівниками міліції тілесних ушкоджень не заявляв. Заходи фізичного та психологічного впливу до ОСОБА_4 працівниками ОСОБА_13 не застосовувалися. Свідчення він надавав добровільно, без примусу, та вони повністю підтверджувалися зібраними в ході досудового слідства доказами.

Аналогічні показання надав свідок о/у СКР Шевченківського ВП ДВП ОСОБА_7 .

З довідки по кримінальному провадженню та протоколу додаткового допиту підозрюваного, наданих слідчим СВ Дніпропетровського ВП ОСОБА_27 , встановлено, що 07.03.2015 приблизно о 14.00 год. ОСОБА_4 , знаходячись на території цвинтаря, разом зі своїми знайомими ОСОБА_25 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_23 вживали невідому хімічну речовину шляхом паління через пляшки, після чого їм стало зле та вони втратили свідомість. Через деякий час, прийшовши до тями, ОСОБА_4 виявив біля себе своїх знайомих ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , які ще були без свідомості, та ОСОБА_25 , який вже стояв та звернувся до ОСОБА_4 зі словами «Микита ти добігався, тебе шукає міліція», при цьому в руці він тримав мобільний телефон. ОСОБА_4 здалося, що ОСОБА_25 хоче його видати міліції та щоб не допустити цього, він почав наносити удари руками та ногами в область тулуба та обличчя. Після чого, залишивши ОСОБА_25 в непритомному стані, пішов зі цвинтаря. Згідно лікарського свідоцтва про смерть №626 від 09.03.2015, смерть ОСОБА_25 настала внаслідок набряку головного мозку, крововиливу в речовину та оболонку головного мозку, внутрішньочерепної травми.
Підозрюваний ОСОБА_4 вину у інкримінованому злочині визнав повністю, висловлював щире каяття у вчиненому, виявив готовність повністю сприяти слідству для об`єктивного та неупередженого розслідування. Під час допиту ОСОБА_4 розповів, з якою метою наносив удари, механізм нанесення та їх приблизну кількість.

Згідно Журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Бабушкінського РВ ДМУ №1 від 01.01.2015, реєстраційний № 14022, під час доставки та залишення РВ відсутні будь-які скарги чи претензії ОСОБА_4 до працівників міліції.

Згідно довідки, наданої ITT ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області, ОСОБА_4 при прийому до ITT ДВП будь-яких скарг на стан здоров`я не виказував. При огляді під час під час прийому до ITT ДВП були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синець на лівій щоці та під лівим оком.

Згідно акту № 36 від 09.03.2015 ОСОБА_4 пояснив, що вищевказані тілесні ушкодження отримав о 19:00 год. 07.03.2015 по вул. Холодильній в м. Дніпропетровськ під час обоюдної бійки з невідомою йому особою. Будь-яких претензій на адресу працівників міліції Бабушкінського РВ чи ITT ДМУ не мав.

Згідно висновку службової перевірки від 29.02.2016, проведеної за зверненням ОСОБА_24 щодо можливих неправомірних дій з боку окремих працівників колишнього Бабушкінського РВ ДМУ відносно ОСОБА_4 факти порушення законності з боку працівників СКР Бабушкінського РВ ДМУ не знайшли свого підтвердження.

В той же час, будучи допитаний в СІЗО м. Дніпропетровська в межах кримінального провадження № 000050 в якості потерпілого ОСОБА_4 у присутності свого захисника заявив, що коли він перебував на цвинтарі, з ОСОБА_13 приїхали три оперативних співробітника. Як він зрозумів з їх розмови то одного звали: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , іншого ОСОБА_28 . Перший удар в обличчя йому наніс ОСОБА_28 , в момент удару він не знаходився в наручниках, не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Від отриманого удару він відчув запаморочення в голові. Після чого, його схватили за одяг та повели до будівлі (сторожки) розташованої на території цвинтаря. Однак перед цим, його оперативні працівники схопили за одяг та поволокли по могилам, кричали на нього, говорили щоб той зізнався у скоєнні кримінального правопорушення, якого не скоював, змушували їсти власний одяг. Коли він знаходився в середині будівлі, розташованої на цвинтарі (сторожки), його по черзі ногами та руками били ОСОБА_11 та ОСОБА_29 по всьому тілу. Припинили, коли він почув як один із керівників ОСОБА_13 попрохав оперативних працівників, щоб ті припинили знущатися над ним. Він не зможе впізнати керівника ОСОБА_13 , котрий робив зауваження. Далі, коли його ОСОБА_11 та ОСОБА_29 завели до (сторожки) в кімнаті вже знаходився оперативний співробітник ОСОБА_13 РВ якого звали ОСОБА_12 , який побачивши його почав його бити руками та ногами по всьому тілу.

В подальшому ОСОБА_29 схопив дерев`яну лавку, яка знаходилась в приміщенні, де він перебував спільно з оперативним працівниками та вдарив його нею декілька разів. Після нанесених ударів, йому на руки наділи кайдани та відвезли до Бабушкінського РВ де на четвертому поверсі в одному з кабінетів почали знову наносити тілесні ушкодження по всьому тілу. Коли його відвезли до відділення СМЕ, він говорив експерту, що тілесні ушкодження йому спричинили співробітники міліції.

Допитаний свідок ОСОБА_18 , повідомив, шо він не був задіяний для оперативного супроводу в кримінальному провадженні № 0000992, участь в слідчих діях не приймав, оскільки в лютому 2015 року він не працював у Бабушкінському ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, а працював в СКП АНД ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області, тобто у зовсім іншому районі. З ОСОБА_4 не бачився. Вважає, що останній обмовляє його.
Допитана свідок ОСОБА_16 повідомила, що в момент огляду ОСОБА_4 08.03.2015 у її присутності на ОСОБА_4 тиск співробітники міліції не здійснювали. Сам ОСОБА_4 добровільно повідомив, що виявлені в нього тілесні ушкодження він отримав 07.03.2015 при падінні. На питання, чи спричиняли тілесні ушкодження співробітник міліції, відповів що ні.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 повідомив, що чи 09 березня 2015 року, точної дати не пам`ятає, від чергового ЧЧ Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС надійшло повідомлення про виявлення трупу на території кладовища за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Запорізьке шосе. Він виїхав на місце події, де серед інших людей, знаходився ОСОБА_4 , на якого їм вказали як на особу, причетну до вчинення вбивства. Безпосередньо самого ОСОБА_4 ні до якого приміщення (сторожок) на території цвинтарі не заводили. Як пояснив ОСОБА_4 щодо наявності у нього тілесних ушкоджень, у присутності інших оперативним працівникам, то наявні у нього тілесні ушкодження, він отримав в одному з кафе від сторонніх людей, оскільки сказав їм що вбив людину.
До того ж, коли він приїхав на місце події то на території цвинтаря знаходилось керівництво прокуратури та Бабушкінського РВ. Окрім того під час
проходження СМЕ в лікарні імені Мечникова, ОСОБА_4 експертові повідомив, що тілесні ушкодження були заподіянні не співробітниками міліції.
Аналогічні покази надав свідок ОСОБА_30 .
Будучи допитаний в якості свідка ОСОБА_31 повідомив, що від чергового ЧЧ Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС надійшло повідомлення про виявлення трупу на території кладовища. Прибувши на місце пригоди він помітив, що там вже знаходилось керівництво Бабушкінського РВ, декілька працівників ППС, СОГ Бабушкінського ВП. Біля службового автомобіля стояв молодий чоловік віком 20-25 років, який постійно про себе говорив «що він вбив свого товариша». Як потім йому стало відомо, його звали ОСОБА_4 . Після чого він зателефонував ОСОБА_6 та ОСОБА_32 та надав команду прибути на місце події та займатись розкриттям кримінального правопорушення. Орієнтовно через хвилин 30-40 прибули вказані працівник, почали займатись розкриттям кримінального правопорушення. Коли вони знаходились з ОСОБА_4 то ніяких тілесних ушкоджень не наносили, він вже був з тілесним ушкодження, коли приїхав.
Разом з тим допитаний в якості свідка ОСОБА_22 повідомив, що коли він перебував на цвинтарі його, а також ОСОБА_21 , ОСОБА_23 співробітники міліції допитували в будівлі (сторожкі), розташованої на цвинтарі. В самому приміщенні, де здійснювався допит ОСОБА_4 не було. Безпосередньо ОСОБА_4 знаходився на вулиці до того часу коли його відвезли до відділку міліції. Після того як закінчився допит, до кожного з них підійшов співробітник прокуратури та поцікавився чи не здійснюють на нього тиск співробітники міліції на що він, а також ОСОБА_21 , ОСОБА_23 відповіли що ні. Він не чув щоб ОСОБА_4 кричав про допомогу або говорив, що до нього застосовують недозволені методи проведення досудового розслідування. В кабінеті слідчого ОСОБА_4 у присутності них прохав пробачення за те що сталося та зізнавався, що вбив людину.

Аналогічні покази надали ОСОБА_21 та ОСОБА_23 .

Під час досудового розслідування проведено огляд приміщення (сторожки), розташованої на території цвинтаря, де в одній із кімнат виявлено дерев`яну лавку.

В межах кримінального провадження було призначено СМЕ щодо встановлення наявності тілесних ушкоджень в ОСОБА_4 та перевірки можливості їх утворення за обставин, на які вказує сам ОСОБА_4 у присутності свого захисника, а також отримання тілесних ушкоджень за допомогою дерев`яної лавки.

Відповідно до висновку СМЕ №2507е від 27.06.2016 на питання: «Чи могли тілесні ушкодження, які були виявленні у ОСОБА_4 утворитись внаслідок нанесення їх за допомогою дерев`яної лавки та за обставин за яких вказує безпосередньо сам потерпілий» експертом була надана відповідь проте, що при огляді у ОСОБА_4 виявленні тілесні ушкодження у вигляді саден та ділянок осадження на кистях рук та нижніх кінцівках, основним механізмом утворення саден є ковзання (тертя) тобто рух предмету по поверхні тіла або частини тіла по поверхні предмету при невеликому тисненні, враховуючи характер виявлених тілесних ушкоджень у нього та ділянок осаднення з відшаруванням поверхневого епідермісу у вигляді лусочок, можливо вказати, що це вказує на можливість отримання даних тілесних ушкоджень при ударі об тупу тверду поверхню та ударом кінцівками. Тілесні ушкодження у вигляді двох синців на поверхні обох ліктьових суглобів знаходяться в анатомічних ділянках характерних для отримання тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту.

В ході допиту ОСОБА_4 вказував на нанесення ударів руками по тулубу, однак при огляді 08.03.2015 будь-яких тілесних ушкоджень в області грудної клітини, черева та спини не було виявлено. Також він вказував на несення ударів дерев`яною лавко (тупим твердим предметом з обмеженою та необмеженою контактною поверхнею), але при огляді будь-яких тілесних ушкоджень характерним для спричинення вищевказаним предметом не було виявлено.

При огляді 08.03.2015 у ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців та внутрішньо-шкіряних крововиливів на обличчі праворуч та ліворуч, а в ході допиту ОСОБА_4 вказує на нанесення ударів в обличчя ліворуч, що не відповідає кількості та локалізації виявлених у нього тілесних ушкоджень на обличчі.

Відповідно до медичної довідки №1499 з 16-ї МКЛ, наданої на момент проведення СМЕ № 1010е від 16.03.2015 у ОСОБА_4 був клінічно виставний діагноз: «закрита травма грудної клітини, забої 10-11 ребер ліворуч», однак даний діагноз носить суб`єктивний характер, об`єктивно (наявність тілесних ушкоджень синців, саден, ран, крововиливів, тощо в області грудної клітини при огляді не виявлено) не підтверджується, тому судово-медичної оцінці по ступеню тяжкості не підлягає на підставі пункту 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затвердженого наказом МОЗ України віл 17.01.1995 №6.
Слідчим зроблено висновок про те, що під час проведення досудового розслідування доводи потерпілого, надані під час судового розгляду кримінального провадження, в ході досудового розслідування взагалі не підтверджено та спростовуються як матеріалами кримінального провадження №00001050 так і зібраним доказами в межах зазначеного кримінального провадження.
Висновком СМЕ № 2507е від 27.06.2016 спростовуються показання потерпілого ОСОБА_4 , щодо механізму, локалізації утворення тілесних ушкоджень. У самого потерпілого експертом не були взагалі виявлені тілесні ушкодження, про які він розповідав в ході допиту та до того ж заподіяні за допомогою дерев`яної лавки.

Окрім того майже всі свідки, які допитані по кримінальному провадженню вказують на те, що ОСОБА_4 вже мав тілесні ушкодження та зізнавався у скоєнні злочину, який згодом йому було інкриміновано, а тілесні ушкодження отримав від сторонніх осіб.

В Журналі обліку уставлених, відвідувачів та запрошених до Бабушкінського РВ ДМУ №1 від 01.01.2015, реєстраційний № 14022, під час доставки та залишення РВ відсутні будь-які скарги чи претензії ОСОБА_4 до працівників міліції. Згідно довідки ITT ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області, ОСОБА_4 при прийому до ITT будь-яких скарг на стан здоров`я не виказував. При огляді під час під час прийому до ITT були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синець на лівій щоці та під лівим оком.
Згідно акту № 36 від 09.03.2015, ОСОБА_4 пояснив, що вищевказані тілесні ушкодження отримав о 19:00 год. 07.03.2015 по вул. Холодильній в м. Дніпропетровськ під час обоюдної бійки з невідомою йому особою. Будь-яких претензій на адресу працівників міліції Бабушкінського РВ чи ITT ДМУ не мав.
Згідно матерілів кримінального провадження № 0000992 при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній не повідомляв слідчому судді про факт застосування до нього тортур, знущань, порушення права на захист, незаконного утримання. З цього приводу окремої ухвали суду не було. Всі слідчі дії проводились з ОСОБА_4 зі участю захисника, зауважень та доповнень безпосередньо від захисника, та від самого ОСОБА_4 не надходили.
Отже, до показів потерпілого ОСОБА_4 потрібно відноситись критично, оскільки вони спрямовані на уникнення передбаченої законом відповідальності, спрямовані на порушення розумних строків розгляду кримінального провадження № 0000992, та створення штучних перешкод до встановленні істини. Прикладом цьому є той факт, що ОСОБА_4 посилається на свідка ОСОБА_18 як на особу, яка спричиняла йому тілесні ушкодження, хоча як встановлено досудовим розслідування, останній з лютого 2015 року не працював в Бабушкінському РВ, та взагалі не мав ніяких процесуальних прав проводити процесуальні дії на іншій території та не має ніякого відношення до Бабушкінського РВ, аналогічно і про механізм утворення тілесних ушкоджень, заподіяння дерев`яною лавкою що спростовується висновками експерта № 2507е від 27.06.2016 .

Слідчий ОСОБА_5 в своїй постанові дійшов висновку, що в ході досудового розслідування будь-яких даних щодо неправомірних дій працівників Бабушкінського ВП ДВП ГУНГІ в Дніпропетровській області у відношенні ОСОБА_4 не встановлено.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону прокурором не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

Суд вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст. ст. 9, 91, 110 КПК України.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що жодні доводи потерпілого ОСОБА_4 не були досліджені слідчим, у т.ч. шляхом проведення одночасних допитів (але не виключено) та їм не надана оцінка. Зокрема ОСОБА_4 вказував під час допиту13.05.2016, що його били спочатку на території кладовища в сторожці лавкою по обличчю і тілу, в Бабушкінському РВ приковували наручниками до батарей. Як вказано у постанові, під час досудового розслідування проведено огляд приміщення (сторожки), розташованої на території цвинтаря, де в одній із кімнат виявлено дерев`яну лавку, але не зазначено, чи виявленні на ній слід крові, чи будь-які інші сліди, відсутній опис цього предмета.

Обвинувачений ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000992 показував, що зізнався в нанесені тяжких ушкоджень загиблому ОСОБА_8 вимушено через завдання йому тілесних ушкоджень, тортур, інших знущань, що підтвердили в суді свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Але вони слідчим ОСОБА_5 в даному провадженні допитані не були.

У своїй заяві ОСОБА_4 вказував, що співробітники міліції ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , Горохів його били, зірвали з його куртки шлейку з гербом Німеччини, змушували її їсти. Проте дана обставина не висвітлена взагалі в постанові.

Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_33 у кримінальному провадженні №0000992 надавали свідчення про нанесення ОСОБА_4 невідомими особами, у т.ч. співробітниками міліції, тілесних ушкоджень. Проте ці свідчення на проаналізовані слідчим, їм не надана оцінка.

Слідчий вказує, що в ході допиту ОСОБА_4 вказував на нанесення ударів руками по тулубу, однак при огляді 08.03.2015 будь-яких тілесних ушкоджень в області грудної клітини, черева та спини не було виявлено. Також він вказував на несення ударів дерев`яною лавко (тупим твердим предметом з обмеженою та необмеженою контактною поверхнею), але при огляді тілесних ушкоджень характерним для спричинення вищевказаним предметом не було виявлено. При огляді 08.03.2015 у нього виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців та внутрішньо-шкіряних крововиливів на обличчі праворуч та ліворуч, а в ході допиту ОСОБА_4 вказує на нанесення ударів в обличчя ліворуч, що не відповідає кількості та локалізації виявлених у нього тілесних ушкоджень на обличчі.

Згідно висновку СМЕ № 4 від 16.03.2015 у кримінальному провадженні №0000992, у ОСОБА_4 виявлено виявлені тілесні ушкодження від не менш 7-ми механічних дій, спричинених в область обличчя, верхніх та нижніх кінцівок, у т.ч. пошкодження лицьової частини у вигляді вивиху, переломів ребер та ін., що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

З наявних матеріалів експертизи та допиту вбачаєтесь, що у ОСОБА_4 все ж таки малися тілесні ушкодження. Висновком експертизи фактично не спростовано відсутність таких ушкоджень, а лише вказано на невідповідність показань ОСОБА_4 про нанесення ударів виявленим експертом ушкодженням.

Окрім того, підтверджено медичною довідкою №1499 з 16-ї МКЛ, наданої на момент проведення СМЕ № 1010е від 16.03.2015, що у ОСОБА_4 клінічно виставний діагноз: «закрита травма грудної клітини, забої 10-11 ребер ліворуч», однак даний діагноз носить суб`єктивний характер, об`єктивно (наявність тілесних ушкоджень синців, саден, ран, крововиливів, тощо в області грудної клітини при огляді не виявлено) не підтверджується, тому судово-медичної оцінці по ступеню тяжкості не підлягає.

Відповідно до висновку СМЕ №2507е від 27.06.2016, при огляді у ОСОБА_4 виявленні тілесні ушкодження у вигляді саден та ділянок осадження на кистях рук та нижніх кінцівках, основним механізмом утворення саден є ковзання (тертя) тобто рух предмету по поверхні тіла або частини тіла по поверхні предмету при невеликому тисненні, враховуючи характер виявлених тілесних ушкоджень у нього та ділянок осаднення з відшаруванням поверхневого епідермісу у вигляді лусочок, можливо вказати, що це вказує на можливість отримання даних тілесних ушкоджень при ударі об тупу тверду поверхню та ударом кінцівками. Тілесні ушкодження у вигляді двох синців на поверхні обох ліктьових суглобів знаходяться в анатомічних ділянках характерних для отримання тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту.

Отже, висновки експертизи підтверджують наявність у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Втім із оскаржуваної постанови не вбачається, що слідчим встановлені обставини їх утворення, хоча ОСОБА_4 неодноразово вказував на обставини їх утворення. Слідчим фактично допитані особи, які лише спростовували факт побиття ОСОБА_4 та показували, що він вже мав тілесні ушкодження, зізнавався у скоєнні злочину, але не допитані особи, які підтверджували даний факт, у зв`язку із чим не надана оцінка визнання вини під тортурами.

Вважаю, що слідчим передчасно прийшов до висновку про те, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні будь-яких даних щодо неправомірних дій працівників Бабушкінського РВ у відношенні ОСОБА_4 не встановлено
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне проведення по вказаному кримінальному провадженню додаткових слідчих дій, зокрема, але не виключно, шляхом одночасного допиту потерпілого ОСОБА_4 та інших свідків, з урахуванням висновків СМЕ, з метою з`ясування обставин наявності у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень під час його затримання, допиту, що зумовлює скасування постанови про закриття кримінального провадження та направлення матеріалів до прокуратури Дніпропетровській області для продовження досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 303-307, 369, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який дії в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , на постанову слідчого в ОВС 2-го СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 23.07.2016 про закриття кримінального провадження № 0001050, внесеного до ЄРДР 26.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України задовольнити.
Скасувати постанову слідчого в ОВС 2-го СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 23.07.2016 про закриття кримінального провадження № 0001050, внесеного до ЄРДР 26.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Матеріали кримінального провадження 0001050, внесеного до ЄРДР 26.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України направити до прокуратури Дніпропетровської області для організації продовження досудового розслідування з урахуванням зауважень слідчого судді, викладених в даній ухвалі.
Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 31 жовтня 2016 року. Повний текст ухвали складений 2 листопада 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1