Ухвала
іменем україни

17 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретаріОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,
уродженця м. Нова Каховка Херсонської області,

проживаючого у АДРЕСА_1 ,

судимого 04 грудня 2014 року вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 286 КК України до виправних робіт на строк 6 місяців з відрахуванням 10 % із суми заробітку, без позбавлення права керувати транспортним засобом, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389-1 КК України,

за участю прокурораОСОБА_6 ,

за касаційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 26 травня 2015 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2015 року ОСОБА_5 визнано невинуватим у предявленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 389-1 КК України та виправдано.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 26 травня 2015 року вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_7 через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на неповноту та однобічність судового слідства, неналежну оцінку доказів судом, що призвело до необґрунтованого виправдання ОСОБА_8 . Зазначає, що апеляційним судом не перевірені доводи апеляційної скарги прокурора про наявність в матеріалах кримінального провадження доказів на підтвердження умисного ухилення ОСОБА_9 від сплати коштів на користь ОСОБА_10 та про відсутність підтвердження обставин, які стали перешкодою до виконання виправданим умов угоди про примирення. Крім того, звертає увагу, що в ухвалі суду апеляційної інстанції неправильно викладені показання свідка ОСОБА_10 та виправданого ОСОБА_7 , які вони давали в судовому засіданні апеляційного суду. Просить призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Досудовим слідством ОСОБА_11 обвинувачувався у тому, що,всупереч умовам укладеної угоди про примирення між ним як підозрюваним та потерпілим ОСОБА_10 у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000523 від 10 жовтня 2014 року, яка була затверджена вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2014 року, будучи обізнаним із наслідками умисного невиконання угоди, які передбачені ч. 1 ст. 389-1 КК України, в період з 29 грудня 2014 року по 20 січня 2015 року умисно ухилився від виконання п. 1 зазначеної вище угоди, а саме від відшкодування на користь потерпілого ОСОБА_10 в строк до 28 грудня 2014 року моральної шкоди в сумі 5000 гривень.

Суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_5 відсутній прямий умисел на ухилення від виконання угоди про примирення, тому виправдав його у зв`язку з недоведеністю наявності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389-1 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання касаційної скарги частково, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_5 за апеляційною скаргою прокурора апеляційним судом не дотримано вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що прокурор, не погоджуючись з вироком суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, у якій наводив докладні доводи на її обґрунтування.

Апеляційний суд під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 не дотримався положень ст. 419 КПК України щодо необхідності зазначення в ухвалі суду апеляційної інстанції мотивів, з яких виходив суд при постановленні ухвали, та при залишенні апеляційної скарги без задоволення підстав, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Так, апеляційний суд в ухвалі не надав належної оцінки усім наведеним прокурором доводам з приводу незаконності вироку, не зазначив достатніх мотивів на спростування доводів прокурора про залишення поза увагою суду окремих доказів на підтвердження вини ОСОБА_5 в умисному невиконанні угоди про примирення, а також не навів підстав, з яких визнав апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою.

Судом апеляційної інстанції було залишено поза увагою доводи прокурора про відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів про те, що ОСОБА_11 не умисно ухилився від сплати на користь потерпілого коштів на відшкодування передбаченої угодою моральної шкоди, а не мав можливості виконати умови угоди внаслідок відсутності коштів у зв`язку із тим, що він мав платіжні зобов`язання, пов`язані із оплатою найманого житла та банківського кредиту, а також був позбавлений користуватися коштами, які перебували на його рахунку у зв`язку із блокуванням картки.

Крім того, суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки показанням, які дали в судовому засіданні апеляційного суду виправданий ОСОБА_11 , який пояснив, що житло не винаймає, а воно придбане, та свідок ОСОБА_10 , який заперечив, що ОСОБА_11 пропонував йому сплату коштів частинами, не зазначив в ухвалі мотиви неврахування цих доказів, внаслідок чого не дотримався вимог ч. 3 ст. 374 КПК України.

За наведених обставин, висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для скасування виправдувального вироку щодо ОСОБА_5 , про що просив прокурор у своїй апеляційній скарзі, є передчасним та не обґрунтованим належним чином, а постановлене рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

У зв?язку з порушенням вимог кримінального процесуального закону, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, ухвала суду апеляційної інстанції в даному кримінальному провадженні підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого апеляційному суду необхідно врахувати вищевикладене, розглянути кримінальне провадження відповідно до вимог закону та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Апеляційного суду Кіровоградської області від 26 травня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3