Справа № 305/1542/14-к
Номер провадження 1-кп/305/2/16
УХВАЛА
31.05.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області
в складі: головуючої судді - ОСОБА_1
секретаря - ОСОБА_2
з участю: прокурора - ОСОБА_3
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 317 та ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Рахівського районного суду від 30.05.2014 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалами Рахівського районного суду, дію раніше обраного запобіжного заходу стосовно обвинуваченого періодично продовжувалося, зокрема, востаннє, ухвалою суду від 16.05.2016 року було продовжено по 31 травня 2016 року, включно.

У судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 , висловила думку про необхідність продовження строку запобіжного заходу обраного у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки строк дії такого закінчується, кримінальне провадження не завершене, ризики, визначені слідчим-суддею на сьогодні не відпали, справу по суті ще не розглянуто, також надає суду письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 , щодо продовження строку тримання під вартою заперечив, вважає, що такий надто суворий. Він тривалий час перебуває під вартою не має наміру ухилятися від слідства та суду, окрім того,на його думку обвинувачення грунтується на доказах, здобутих незаконним шляхом. З цих підстав, просить обрати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт, про що подає суду письмове клопотання.

Також, письмове клопотання про зміну діючого запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 подано його захисником, ОСОБА_6 , який у цьому клопотанні звертається до практики Європейського суду з прав людини, який застерігає національні суди про те, що продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обгрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, станом на 31.05.2016 року дія раніше обраного запобіжного заходу закінчується, з цих підстав, учасники кримінального провадження звернулися до суду з письмовими клопотаннями, у яких кожен окремо виклали свої думки з приводу зазначеного питання.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутація; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Суд погоджується з позицією обвинуваченого та його захисника про необхідність застовування, при вирішенні питання щодо запобіжного заходу, поряд з національним законодавством, практики Європейського Суду з прав людини.

Поряд з цим, суд керуватиметься у даному випадку іншими рішеннями, прийнятими стосовно запобіжних заходів.

Так, суд бере до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, зокрема у огранізації місця для незаконного вживання наркотичних засобів, а також наданні приміщення з цією метою, вчиненій повторно; та у незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.317 КК України, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби. За вчинення зазначених кримінальних правопорушень, у разі доведеності вини обвинуваченого, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Зокрема, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, зазначено, що тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

На думку суду, такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпека інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Проте, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд, враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягався до кримінальної відповідальності та був засуджений за вчинення злочину. Інкриміноване йому діяння, імовірно, вчинив у період дії умовно-дострокового звільнення. Обвинувачений відбував реальне покарання у місцях позбавлення волі, що дає суду можливість припускати наявність його зв`язків з особами так званої "групи ризику" - осіб схильних до вчинення кримінальних правопорушень, тощо. Як встановлено судом, ОСОБА_4 неодружений, постійного місця роботи не має, не має утриманців, за якими зобов`язаний вести догляд.Усі ці обставини в сукупності та квалфікація дій обвинуваченого, дають суду підстави вважати що він є суспільно-небезпечним і тому, альтернативні запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обраний стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на даний час відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості інкримінованих йому діянь.

Таким чином, заявлені обвинуваченим та захисником клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу не підлягають задоволенню, а клопотання прокурора слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194 331 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу - відхилити.

Клопотання прокурора про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу -задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , строком на два місяці, тобто по 30 липня 2016 року, включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1 .