АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим. провадження №636/3322/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/2093/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:: ч.1 ст.121 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 16 березня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чугуїв, Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, одружений, маючий на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,-

засуджений за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислений з 29 квітня 2015 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Зараховано ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 29 квітня 2015 року по день ухвалення вироку включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишений у вигляді тримання під вартою.

Стягнено з ОСОБА_8 на користь держави вартість витрат на лікування потерпілої в сумі 6 535грн., за проведення експертиз в сумі 2 700грн.

Як встановив суд, 28 квітня 2015 року в період часу з 20 до 21 години ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння і знаходячись за місцем свого проживання в приміщенні літньої кухні домоволодіння АДРЕСА_2 , на ґрунті словесної побутової сварки зі своєю дружиною ОСОБА_9 , яка сиділа на дивані в цій же кімнаті, за раптово виниклим умислом на заподіяння їй тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно кинув в її бік кухонний ніж, який встромився в праву область підребер`я спереду у потерпілої та спричинив колото-різану рану.
За підсумками висновку судово-медичної експертизи №172-Ч/15 від 22.06.2015 року у потерпілої ОСОБА_9 було виявлено: колото-різану рану правого підребер`я з проникненням у черевну порожнину, рановий канал якої проходить у напрямку спереду назад наліво і пошкоджує 5-6 сегменти правої долі печінки. Це поранення утворилося в результаті ударного впливу предмету, що має колюче-ріжучі властивості, незадовго по потрапляння у лікарню. За ступенем тяжкості воно кваліфікується, як тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпечності для життя.
В апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з його незаконністю та суворістю, посилаючись на те, що суд першої інстанції невірно кваліфікував його дії за ч.1 ст.121 КК України, а також не взяв до уваги його покази та потерпілої.

- захисник просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині кваліфікації дій ОСОБА_8 , постановити новий вирок, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.1 ст.121 КК України на ст.123 КК України та призначити йому покарання в межах санкції передбаченої статтею, посилаючись на те, що суд першої інстанції необґрунтовано кваліфікував його дії за ч.1 ст.121 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 в момент скоєння злочину перебував в стані сильного душевного хвилювання, викликаного внаслідок тяжкої образи зі сторони потерпілої, про що не заперечує і сама потерпіла, яка примирилася з обвинуваченим.

Окрім того, на думку захисника, суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував всі пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття, активне сприяння розслідуванню злочину, надання медичної допомоги потерпілій після вчинення злочину, вчинення злочину в стані сильного душевного хвилювання. Також на думку захисника, не враховано, що на утриманні у ОСОБА_8 знаходиться двоє малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем реєстрації та проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні має мати похилого віку, примирився з потерпілою.

У зв`язку із зазначеним, захисник вважає, що до ОСОБА_8 можливо застосувати вимоги передбачені ст.69 КК України та перейти до іншого більш м`якого виду покарання та звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити їхні апеляційні скарги, прокурора, про законність та обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за вказаних обставинах у вироку відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на зібраних по справі і досліджених у судовому засіданні доказах.

Так, потерпіла ОСОБА_9 показала, що ввечері 28.05.2015 року зайшовши до літньої кухні вона сіла на диван, її чоловік стояв біля кухонного столу напроти через кімнату, його знайомий сидів біля столу. Вони з чоловіком почали сваритися, яка була причина вона не пам`ятає. Раптово почула сильний біль у правому боці, побачила ніж, що встромився в живіт, витягла його та кинула на підлогу. Чоловік до неї не підходив, знаходився на протилежній стороні кімнати. Зрозуміла, що він кинув в неї ніж. Після цього він став надавати їй першу допомогу.
Свідок ОСОБА_10 показав, що ввечері 28.04.2015 року він знаходився в гостях у свого знайомого ОСОБА_8 . В приміщені літньої кухні вони розпивали самогон та вечеряли. В кімнаті знаходилися він з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та їх малолітні діти. Між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 почалася словесна сварка, яка продовжувалася тривалий час і в якійсь момент ОСОБА_8 кинув в ОСОБА_9 столовий ніж. Вона схопилася за бік і він побачив у неї на руках кров. ОСОБА_8 став надавати ОСОБА_9 допомогу, а він викликав по мобільному телефону «швидку».
Свідок ОСОБА_11 показала, що біля 21 години 28.04.2015 року бригада «швидкої» за викликом прибула в домоволодіння АДРЕСА_2 , де в приміщені на дивані лежала жінка у якої була колото-різана рана на правій стороні живота. Після надання первинної медичної допомоги та обробки рани, на її запитання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повідомили, що поранення спричинив столовим ножем ОСОБА_8 , який був у нетверезому стані.
Свідок ОСОБА_12 показала, що 28.04.2015 року біля 21 години до них прийшла ОСОБА_13 , яка товаришує з її дочкою. Через деякий час до них прийшов ОСОБА_10 і привів ОСОБА_14 . Він розповів, що ОСОБА_8 кинув столовий ніж та поранив у живіт ОСОБА_9 . Цю сім`ю може охарактеризувати тільки з негативного боку, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зловживають спиртним, між ними постійно виникають сварки та бійки.
Даними акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №516 від 15.06.2015 року згідно до якого, ОСОБА_8 ознак психозу і недоумства не виявляє, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, що відноситься до правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , він находився без будь-якого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Доводи обвинуваченого та його захисника про те, що ОСОБА_8 знаходився в стані сильного душевного хвилювання у зв`язку з чим необхідно перекваліфікувати дії обвинуваченого на ст.123 КК України, спростовуються показами потерпілої та свідків, а також показами самого обвинуваченого наданими ним в судовому засіданні в суді першої інстанції, згідно до яких він не стримався та кинув в свою дружину ніж.
За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про те, що ОСОБА_8 діяв з прямим умислом на нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій, оскільки про це свідчать не лише показання потерпілої та зазначених свідків, а й дані судово-медичних експертиз щодо характеру, локалізації виявленого у потерпілій поранення.
Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, а також враховано й дані, що характеризують його особу, який раніше не судимий, вчинив тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння в присутності двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Враховано також обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття та обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання захисника на те, що судом першої інстанції не в повній мірі враховані всі пом`якшуючі обставини обвинуваченого, то з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд в повному обсязі дослідив особу обвинуваченого та обґрунтовано прийшов до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання та необхідності призначення йому покарання в мінімальній межі ч.1 ст.121 КК України у вигляді позбавлення волі.

Доводи захисника щодо можливості призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.69 КК України, є необґрунтованими, оскільки вимоги передбачені ст.69 КК України застосовуються лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, однак з урахуванням вищезазначеного, вбачається, що у ОСОБА_8 наявна лише одна обставина, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції законний та обґрунтований, підстав для зміни чи скасування вироку за доводами апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, немає.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 16 березня 2016 року по день набрання вироком законної сили, на підставі ч.5 ст.72 КК України із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 16 березня 2014 року щодо ОСОБА_8 , залишити без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 16 березня 2016 року по 04 жовтня 2016 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а обвинуваченим ОСОБА_8 в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді: