Ухвала
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в м. Києві 04 липня 2016 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 15 березня 2016 року щодо ОСОБА_5 ,
встановила:
Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 жовтня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, п.п. 6,12,13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі: за ч. 3 ст. 187 КК України на строк 10 років з конфіскацією майна; за ч. 4 ст. 187 КК України на строк 12 років з конфіскацією майна; за п.п. 6,12,13 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією майна.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 15 березня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 змінено. Із мотивувальної частини вироку виключено вказівку суду за епізодом від 21 лютого 2014 року про скоєння злочину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 та визначено вважати що ними скоєні злочини з особою, відносно якої кримінальне провадження закрито у зв`язку із смертю. В іншій частині вирок залишено без зміни.

Не погоджуючись із судовими рішеннями постановленими щодо ОСОБА_5 до суду касаційної інстанції звернувся захисник ОСОБА_4 , який просить вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Однак касаційна скарга захисника ОСОБА_4 не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ст. 427 КПК України, зокрема касаційна скарга має містити вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, що мають узгоджуватися з положеннями ст. 436 КПК України.

Зазначаючи про порушення судами певних норм, скаржник має належно обґрунтувати свої доводи й зазначити, які саме норми закону порушено та в чому саме полягають такі порушення. Прохання, висловлене до суду касаційної інстанції, має узгоджуватись із мотивами, з яких скаржник оскаржує судові рішення.

Проте скаржником вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримано.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких, суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу.

Тобто касаційна скарга має містити посилання на передбачені ст. 438 КПК України підстави для скасування або зміни судових рішень із зазначенням у чому саме вони полягають.

Як убачається із змісту касаційної скарги захисник не погоджується з ухвалою апеляційного суду, однак обґрунтовуючи свою скаргу скаржник наводить певні доводи лише щодо своєї незгоди з рішенням місцевого суду, та не зазначає про порушення допущені апеляційним судом при розгляді провадження.

Доводи касаційної скарги щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, всупереч зазначеним вимогам скаржник у касаційній скарзі вказує на неправильність, на його думку, оцінки доказів на підставі яких постановлено судові рішення щодо ОСОБА_5 , що виходить за межі перегляду суду касаційної інстанції.

Зазначені недоліки позбавляють колегію суддів можливості прийняти відповідне процесуальне рішення.
Як визначено ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Згідно з ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається скаржнику, якщо не буде усунуто недоліки касаційної скарги в установлений строк.

Залишення касаційної скарги без руху або її повернення відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів

постановила:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 15 березня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху.

Надати скаржнику для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії ухвали.

Касаційну скаргу повернути скаржнику, якщо не буде усунуто недоліки касаційної скарги в установлений строк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10