Справа № 642/3434/16к
Провадження №1/642/419/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слатине Дергачівського району Харківської області, громадянина України, українця, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 04.11.2008р. Дергачівським районним судом Харківської області за ч.1 ст. 121 КК України; 07.11.2012р. Дергачівським районним судом Харківської області за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі

-у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

встановив:
18.05.2016р. близько 14 год.15 хв. ОСОБА_5 , знаходячись на сходах, що ведуть від пров. 2-й Таганський до вул. Беркоса у м. Харкові, зустрів раніше не знайому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на відкрите заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи повторно, переслідуючи корисливі цілі, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_6 та, усвідомлюючи, що його дії очевидні для останньої, плечем штовхнув її у ліву частину тулуба та руками вирвав сумку, яку ОСОБА_6 тримала у лівій руці, яка не представляє для потерпілої матеріальної цінності, в якій знаходився мобільний телефон марки «НТС» моделі «онеМ8», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2999 від 25.05.2016р., становить 9419,00 грн., після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись таким чином викраденим на власний розсуд спричинивши потерпілій шкоду на вказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений в пред`явленому йому обвинуваченні винними себе визнав повністю, пояснивши, що скоїв кримінальне правопорушення з корисливих мотивів. Так, вказав, що 18.05.2016р. знаходячись біля парку, назву якого не пам`ятає, він побачив дівчину. Після чого, він штовхнув дівчину та вирвав в останньої сумочку і втік. В сумочці він побачив гаманець, який забрав, а сумочку викинув. Вину у скоєнні злочину визнав в повному об`ємі.

З`ясувавши правильність розуміння ОСОБА_5 суті пред`явленого йому обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши обвинуваченому позбавлення права на апеляційний порядок недосліджених доказів та обставин справи, за пропозицією прокурора та за згодою обвинуваченого, його захисника не досліджував докази вини обвинуваченого стосовно фактичних обставин справи, так як показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, а обмежився допитом ОСОБА_5 та вивченням документів, що характеризують його особу.

Приймаючи до уваги послідовність показань обвинуваченого про обставини відкритого заволодіння чужим майном, вчинене повторно, суд вважає ці показання достовірними.

Таким чином, суд вважає, що винність обвинуваченого доказано повністю та кваліфікує його дії, що виразилися у відкритому заволодінні чужим майном (грабіж), вчинений повторно за ч.2 ст. 186 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого в силу ст. 66 КК України, є щире каяття у скоєному злочині, активне сприяння у розкритті злочину, відсутність з боку потерпілого претензій ані матеріального, ані морального характеру.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого в силу ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання та реєстрації характеризується посередньо, тяжких наслідків від злочину не настало, з боку потерпілої відсутні буд-які матеріальні чи моральні претензії до обвинуваченого.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, визнання обвинуваченим своєї вини, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначає покарання в межах санкції інкримінованої статті.

Доля речових доказів по справі вирішується судом згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 Кримінального кодексу України, призначивши покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироку законної сили залишити попередній у виді тримання під вартою в умовах СІЗО м. Харкова.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з 20.05.2016 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк покарання, призначеного ОСОБА_5 даним вироком суду у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі строк попереднього ув`язнення в період з 20.05.2016 року по день набрання даним вироком законної сили включно (з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у справі в сумі 264 (двісті шістдесят чотири) гривні.

Речові докази по справі: телефон, що переданий потерпілій під зберігаючу розписку залишити ОСОБА_6 як їй належний.

Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, засудженим з моменту вручення йому копії вироку. Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано не доцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Головуючий: підпис