Справа № 466/6875/16-к
У Х В А Л А
01 листопада 2016 року м. Львів

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 за участю прокурора ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , розглянула клопотання слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_5 , погоджене прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія, Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не судимого, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата,-

в с т а н о в и л а:

02 травня 2016 року слідчий військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням погодженим прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000124 від 17.05.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч. 3 КК України.

В обґрунтування клопотання зіслався на те, що громадянин ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний 14.02.2016 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , для проходження військової служби за контрактом. Наказами Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №56-РС від 11.04.2016 та наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 №91 від 12.04.2016 ОСОБА_3 направлений у розпорядження командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 та зарахований у списки особового складу.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно до положень ч. 1 п. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.

Відтак, зазначає, що з моменту відправлення ОСОБА_3 у військову частину-польова пошта НОМЕР_2 з ІНФОРМАЦІЯ_3 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV, виїзд офіцерів, прапорщиків, військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом, за межі гарнізону здійснюється з дозволу командира військової частини.

05.03.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини», яким зокрема статтю 408 КК України викладено в новій редакції, відповідно до ч. 3 якої криміналізоване самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення військової частини останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

23.04.2016 солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем, з метою ухилитися від проходження військової служби самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 та по даний час незаконно, без поважних причин перебуває поза межами розташування військової частини, та проводить час на власний розсуд.

Таким чином, 23.04.2016 солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, з метою ухилитися від проходження військової служби, без поважних причин самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ), та по даний час незаконно перебуває поза межами розташування військової частини, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є повідомлення командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , акт службового розслідування, а також інші матеріали кримінального провадження, зібрані у ході досудового розслідування.

01 серпня 2016 року військовою прокуратурою Львівського гарнізону солдату ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.408 КК України.

Таким чином, ОСОБА_3 підозрюється у дезертирстві, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст. 408 КК України.

У діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

03.08.2016 року слідчим суддею винесено ухвалу про затримання ОСОБА_3 з метою приводу в судове засідання для обрання запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор просили задовольнити клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але не заперечувала проти застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Дослідивши матеріали, що подані слідчим, заслухавши думку прокурора, підозрюваного, за результатами розгляду клопотання в судовому засіданні слід дійти висновку про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України слідчий суддя, при розгляді клопотання слідчого, прокурора вправі застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, якщо прокурор не доведе, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою є недостатньо для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено у ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Однак стороною кримінального провадження, слідчому судді не надано жодних вагомих доказів, які засвідчують факти того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення, чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких він підозрюється.

Одного лише припущення в клопотанні про те, що ОСОБА_3 знаходячись на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності у вчиненому правопорушенні, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжувати займатись злочинною діяльністю, недостатньо. Зазначене повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, яких слідчому судді, стороною кримінального провадження, не надано.

В ході розгляду клопотання стороною кримінального провадження не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вимоги п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Слідчий суддя приходить до висновку, що обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту сприятиме запобіганню спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення можливого покарання за скоєне кримінальне правопорушення та запобіганню вчиненню ним інших кримінальних правопорушень чи продовження вчинення подібних кримінальних правопорушень та є менш суворим ніж тримання під вартою, передбаченого у КПК України запобіжного заходу. Крім того, як вбачається з доданих до клопотання про обрання запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, тяжкість покарання передбаченого за вчинення вказаного кримінального правопорушення, вважаю що слід обрати підозрюваному ОСОБА_3 більш мякий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України,ст.ст.131,132, 176-178, 182-184,193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України,-

у х в а л и л а:

відмовити у задоволенні клопотання слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_5 погоджене прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 .

Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія, Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не судимого, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- не залишати місця проживання, а саме будинок у м. Вилкове, Кілійського району Одеської області, у період часу з 18.00 год. до 08.00 год. без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати до слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_5 за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів з дня постановлення ухвали.

Виконання ухвали покласти на ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_8 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1