Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

12 серпня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , перевіривши апеляційні скарги захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , та захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0006495 та вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами,

в с т а н о в и в :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу залишено без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши в строк відбуття покарання строк його затримання згідно ст. 208 КПК України та знаходження в СІЗО УДПтС України в м. Києві та Київській області, в період з 03 липня 2015р. по 15 грудня 2015 р.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_3 зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 03 липня 2015 по 15 грудня 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цим же вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді застави до вступу вироку в законну силу залишено без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши в строк відбуття покарання строк його затримання згідно ст. 208 КПК України та знаходження в СІЗО УДПтС України в м. Києві та Київській області, в період з 03 липня 2015р. по 31 серпня 2015 р.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 03 липня 2015 по 31 серпня 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Після приведення вироку у виконання, заставу у розмірі 85260 гривень, яка була внесені 31 серпня 2015 року на депозитний рахунок Святошинського районного суду міста Києва, ухвалено повернути заставодавцю ОСОБА_8 .
Судом у кримінальному провадженні вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.
02 серпня 2016 року на зазначений вирок надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 в якій вона, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не встановлення у суді доказів для доведення винуватості ОСОБА_3 та вичерпання можливостей їх отримати, просила вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 .
Також 03 серпня 2016 року на вищезазначений вирок надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій він просив вирок скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, дослідити протокол огляду місця події від 02 липня 2015 року та постанови вилучення від 03 липня 2015 року, визнати вказані протокол та постанову неналежними та недопустимими доказами, та постановити ухвалу, якою надати доступ до речей та документів операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», ПрАТ «МТС Україна» мобільного засобу, який належить ОСОБА_3 .
Вимоги апеляційної скарги захисник ОСОБА_4 обґрунтовував неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону,
11 серпня 2016 р. апеляційні скарги захисників на вирок суду першої інстанції разом із матеріалами кримінального провадження № 0006495 надійшли до Апеляційного суду м. Києва та наступного дня передані судді-доповідачу.
Однак перевіркою відповідності апеляційних скарг вимогам ст. 396 КПК України виявились наявними перешкоди для відкриття у них апеляційного провадження.
Так, за правилами п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Конкретні вимоги повинні бути сформульовані з урахуванням того, які рішення суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на вирок чи ухвалу суду першої інстанції має право ухвалити, відповідно до положень, визначених ч. 1 ст. 407 КПК України.
Підстави для скасування судом апеляційної інстанції вироку суду першої інстанції визначені в ст. 409 КПК України, зокрема:
1) неповнота судового розгляду;
2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;
3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Порушуючи в апеляційній скарзі питання про скасування рішення суду, апелянт повинен указати конкретні порушення закону, що є підставами для скасування судового рішення, з урахуванням вищевказаних положень ч. 1 ст. 409 КПК України, які, на його думку, допущені при постановленні рішення, що оскаржується, і привести конкретні докази й аргументи в обгрунтування кожної позиції.
Зміст кожної з підстав скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції розкривається статтями 410 413 КПК України.
Так, у відповідності до ст. 410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо:
1) судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення;
2) необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Згідно ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо:
1) висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду;
2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки;
3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші;
4) висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
Вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.
За правилами ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню з підстав, визначених пунктами 2-7 ч. 2 ст. 412 КПК України.
Посилаючись у апеляційній скарзі на незаконність оскаржуваного вироку через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 не вказала конкретних доказів та аргументів на обґрунтування кожної з таких підстав в розумінні ст. 412 КПК України.
Крім того, з прохальної частини апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 убачається, що нею поставлені вимоги про скасування вироку суду першої інстанції повністю, в тому числі відносно ОСОБА_6 , однак у ОСОБА_2 відсутні повноваження на захист ОСОБА_6 , та у апеляційній скарзі не наведено жодного обґрунтування незаконності чи необґрунтованості судового рішення в цій частині. Також, порушуючи в апеляційній скарзі питання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , захисник вказала про наявність підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, однак в прохальній частині апеляційної скарги посилання на відповідну підставу для закриття кримінального провадження відсутнє.
В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , в порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, також не зазначено, в чому саме полягає неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону в розумінні ст. ст. 410, 411, 412 КПК України.
Посилаючись на вказані порушення, як на підстави скасування вироку, захисник не навів конкретних доказів та аргументів на обґрунтування кожної з таких позицій.
Вимога прохальної частини апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 щодо постановлення ухвали про доступ до речей та документів операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», ПрАТ «МТС Україна» мобільного засобу, який належить ОСОБА_3 , не відповідає визначеному ч. 1 ст. 407 КПК України переліку судових рішень, які суд апеляційної інстанції має право ухвалити за наслідками розгляду апеляційної скарги на вирок чи ухвалу суду першої інстанції.
Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції за клопотанням учасників судового провадження зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, т а може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Однак такі вимоги захисником ОСОБА_4 не враховані, оскільки, порушуючи в своїй апеляційній скарзі питання про дослідження протоколу огляду місця події від 02 липня 2015 року та постанови про вилучення від 03 липня 2015 року, він не зазначив про те, які саме обставини, встановлені під час кримінального провадження, були досліджені судом першої інстанції неповністю або з порушеннями, та які з цих доказів не досліджувалися судом першої інстанції, про дослідження яких він заявляв клопотання під час розгляду в суді першої інстанції.
У відповідності до ч. 5 ст. 396 КПК України, апеляційна скарга підписується особою, яка її подає. Якщо апеляційну скаргу подає захисник, представник потерпілого, то до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.
Цих вимог закону захисник ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 також не дотримався, оскільки не долучив до апеляційної скарги оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження.
Відповідно до частин 1, 2 статті 399 КПК України, суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу. Копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху невідкладно надсилається особі, яка подала апеляційну скаргу.
Якщо особа усунула недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений суддею-доповідачем, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду апеляційної інстанції. Протягом трьох днів після усунення недоліків апеляційної скарги і за відсутності перешкод суддя-доповідач постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження.
Оскільки апеляційні скарги захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок суду першої інстанції подані без додержання вимог, передбачених ст. 396 КПК України, що перешкоджає відкриттю апеляційного провадження, вони підлягають залишенню без руху.
Керуючись ст.ст. 396, 398, 399, 404, 409 КПК України, суддя-доповідач,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , - залишити без руху.
Встановити захиснику ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 семиденний строк з дня отримання ухвали для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги.
Встановити захиснику ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 семиденний строк з дня отримання ухвали для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги.
Копію ухвали негайно надіслати захисникам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду
м. Києва ОСОБА_1