Справа № 390/984/16-к
Провадження № 1-кп/390/163/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.10.2016 року Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому кримінальне провадження № №0001319 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Підгайці, Кіровоградського району, Кіровоградської області, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 своїми умисними протиправними діями скоїв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я за наступних обставин.

Близько 17.00 год. 26.09.2015 року, ОСОБА_6 , перебував навпроти домоволодіння ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому, під час розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , виникла сварка, в результаті якої на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_6 діючи умисно та цілеспрямовано, з метою завдання фізичного болю, скориставшись тим, що на той час у нього при собі була лопата, яку він тримав обома руками, наніс ОСОБА_4 , один удар металевою частиною лопати в область правої ноги. В результаті чого ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_4 , тілесні ушкодження: у вигляді уламкового перелому нижньої третини діафіза правої малоголомілкової кістки з задовільним стоянням уламків, садна та рани в ділянці правої гомілки, які згідно висновків судово-медичних експертиз № 1476 від 02.10.2015 року, відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєному не визнав та пояснив, що конфлікт з потерпілим появився дуже давно, потерпілий зробив рівчак біля його гаража, щоб стікала вода з господарського двору, згодом появилася біля гаража калюжа, в той день він включив насос і почав вимивати усе в гусей, обвинувачений зробив йому зауваження, а потерпілий вибіг з двору схватив обвинуваченого та кинув в калюжу і почав товкти, після чого схватив за голову та придавив в живіт, почав повертати голову, і сказав що задавить, обвинувачений почав кричати, щоб допомогли, вийшла жінка, потерпілий відпустив, Обвинувачений встав весь мокрий та пішов до хати.

Заявлений цивільний позов по справі не визнав та просив відмовити в його задоволенні.

Винність підсудного повністю доведена в судовому засіданні поясненнями потерпілого, свідків, доказами, що містяться в матеріалах справи.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що у вересні 2015 року після дощу вийшов на двір, ОСОБА_6 засипав канавку по якій стікала вода з його двору, він йому сказав не засипати, щоб вона витікала, але він почав розмахувати залізною лопатою, та вдарив його по нозі лопатою. Після цього він пішов на роботу, а через декілька днів, коли розпухла нога, звернувся до лікарів та районного відділу поліції де написав заяву про скоєне. Витратив кошти на лікування, а тому заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5783,99 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 5000,00 грн. підтримав повністю та наполягав на його задоволенні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , теща потерпілого, суду пояснила, що 26.09.2016 року поралася на дворі та почула як ОСОБА_6 та ОСОБА_4 лаялися, підійшла до паркану та побачила, що ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_4 лопатою по нозі руба, після чого з ноги пішла кров.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , дружина обвинуваченого, суду пояснила, що у вересні 2015 року після 17.00. год. вийшла на двір та побачила, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 лаялися, після чого потерпілий схватив ОСОБА_6 та кинув на землю, той впав до калюжі, потерпілий вискочив на ОСОБА_6 та сказав, що задавить його. Вона йому сказала що зателефонує до міліції, потерпілий сказав щоб дзвонила, після чого вона з потерпілим зібралися та пішли до будинку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 знайома, сусіди. Пояснила, що в кінці вересня 2015 року вечері пішла годувати собак, та почула крики, побачила що ОСОБА_11 бив ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_4 встав, штовхнув ОСОБА_6 , та вони розійшлися по будинкам.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що після дощу приблизно о 17.00 год. бачив як ОСОБА_6 лопатою робив канавку для води, та лаявся з ОСОБА_4 , і навісь схватилися разом за лопату, ледве в калюжу не впали.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_13 суду пояснив, що проводив додаткову експертизу в квітні 2016 року, зазначив, що ОСОБА_4 мав тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому нижньої третини діафіза правої малоголомілкової кістки з задовільним стоянням уламків, садна та рани в ділянці правової гомілки. Дане ушкодження могло виникнути від удару лопатою. Точно встановити в який час здійснено ушкодження не можливо, оскільки не існує такої методики. Ідентифікувати яким предметом було завдано ушкодження також не можливо, але не виключено що ушкодження були завдані лопатою.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що після обіду набирала воду в криниці, та побачила що ОСОБА_6 щось робив на дорозі, після чого вийшов ОСОБА_4 , та почав розбиратися, що ОСОБА_6 там робить, ОСОБА_6 це не сподобалося і він взяв лопату та лезом вдарив ОСОБА_4 по нозі вище кісточки, почала бігти кров, ОСОБА_15 впав, та пішов промивати рану, після чого пішов додому.

Крім пояснень потерпілого та свідків винність обвинуваченого також підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Подія кримінального правопорушення підтверджується витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань;

Протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 29.09.2015 року підтверджується факт нанесення тілесних ушкоджень;

Висновком експерта № 1476 від 29.09.2015 року, встановлено, що ОСОБА_4 мав тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому нижньої третини діафіза правої малоголомілкової кістки з задовільним стоянням уламків, садна та рани в ділянці правової гомілки. Тілесні ушкодження відносяться до категорії середньої ступені тяжкості;

Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.11.2015 року відповідно до якого ОСОБА_4 розповів та показав як йому нанесено удар;

Висновком експерта № 1851/1476 від 23.11.2015 року, встановлено, що ОСОБА_4 має тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому нижньої третини діафіза правої малоголомілкової кістки з задовільним стоянням уламків, садна та рани в ділянці правової гомілки;

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.04.2016 року відповідно до якого свідок ОСОБА_8 розповіла як ОСОБА_4 нанесено удар;

Протоколом проведення слідчого експерименту від 07.05.2016 року відповідно до якого свідок ОСОБА_8 розповіла та підтвердила як ОСОБА_4 нанесено удар;

Протоколом проведення слідчого експерименту від 20.04.2016 року відповідно до якого свідок ОСОБА_14 розповіла як ОСОБА_4 завдано тілесних ушкоджень;

Висновком експерта № 605/1476-15 від 22.04.2016 року, встановлено, що ОСОБА_4 мав тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому нижньої третини діафіза правої малоголомілкової кістки з задовільним стоянням уламків, садна та рани в ділянці правової гомілки; Не виключається можливість утворення ушкоджень при обставинах вказаних свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_14 ;

Висновком експерта № 1524 від 07.10.2015 року, встановлено, що ОСОБА_6 має тілесні ушкодження у вигляді саден по задній поверхні грудної клітки(8), лівому ліктьовому суглобі, синця на лівій стопі, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Аналізуючи добуті по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 , в межах пред`явленого обвинувачення, підлягають кваліфікації за ч.1 ст.122 КК України оскільки він вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При цьому суд не може погодитись з позицією захисту щодо необхідності виправдання обвинуваченого ОСОБА_6 через те що в поясненнях свідків існують розбіжності та суперечності. Суд вважає доведеним в судовому засіданні, що підтвердили свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , що саме ОСОБА_6 використовуючи лопату намагався завадити зливу води, а відтак і позиція потерпілого, який був цим незадоволений приймається судом як цілком логічна, а свідчення свідків об`єктивними, послідовними та такими що взаємно доповнюють та підтверджують друг друга.

До пояснень свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суд ставиться критично виходячи з того, що свідок ОСОБА_9 є дружиною обвинуваченого та зацікавлена в розгляді справи. Свідка ОСОБА_10 інші учасники подій та свідки на місці подій не бачили, вона була допитана судом за клопотанням сторони захисту лише в судовому засіданні, незважаючи на активну участь сторони захисту в досудовому розслідуванні.

При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом також не встановлено.

Обвинувачений скоїв злочин середньої тяжкості. ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Вперше притягується до кримінальної відповідальності.

З урахуванням викладеного, обставин справи та того, що обвинувачений в скоєному не розкаявся та відповідних висновків для себе не зробив, суд вважає за доцільне призначити покарання, відповідно до санкції ч.1 ст.122 КК України у вигляді позбавлення волі на певний строк. Також, на думку суду виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим ОСОБА_6 можливо без ізоляції його від суспільства, а тому призначаючи йому покарання суд вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання з випробуванням, передбаченим ст.75 КК України.

По справі потерпілим заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5783,99 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 5000,00 грн.

Вирішуючи цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди суд виходить з того, що безперечно обвинуваченим завдано шкоди здоров`ю потерпілого, що потягло за собою необхідність лікування. Суд приймає в якості належного доказу квитанції, надані потерпілим, оскільки учасниками процесу не ставилось під сумнів необхідність отримання саме такого лікування та такої кількості медикаментів. При цьому суд не може прийняти в якості доказів квитанції: на благодійні внески від 01.10.2015р. на суму 68.00 грн., на придбання пального від 29.09.2015р. 199,96 грн. 26.09.2015р. 400,00 грн. та 28.09.2015р. сума нечітко. Крім того, квитанції від 28.09.2015р. сума 25.00 грн., від 26.09.2015р. сума 69.85 грн. та від 03.10.2015р. сума 92,07 грн. повторюються двічі. Також суд не погоджується з необхідністю стягнення втраченого заробітку, оскільки згідно наданої довідки про доходи, вона була виплачена потерпілому в наступному місяці. Таким чином суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму 365,80 грн, що підтверджується наданими потерпілим чеками та квитанціями.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що своїми злочинними діями обвинувачений безперечно заподіяв потерпілому моральної шкоди, яка полягає в ушкодженні здоров`я потерпілого, завданні йому тілесних ушкоджень та фізичних страждань.
Згідно з вимогами ст.23 ЦК України та відповідно до роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. При цьому, визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до характеру та обсягу страждань, принижень від обвинуваченого, які зазнав позивач ОСОБА_4 , стану його здоров`я та віку, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе та необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 та стягнути з обвинуваченого моральну шкоду в розмірі 5000 грн.
При подачі цивільного позову позивачем не сплачено судовий збір на загальну суму 1929,20 грн.
Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди становить 01.5 відсотки ціни позову, але нем менше 1 розміру заробітної плати.

Враховуючи те, що в позовній заяві заявлено дві позовні вимоги судовий сплачується за кожну вимогу окремо, а саме за позовну вимогу про стягнення матеріально шкоди судовий збір в розмірі 551,20 грн., та за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 1378,00 грн., а тому обвинувачений має сплатити судовий збір до державного бюджету на загальну суму 1929,20 грн.

Речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 під час досудового розслідування не обирався, під час судового розгляду таких клопотань також не надходило, а тому суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-371, 373-375, 392-395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним по ч.1 ст.122 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст.ст.75,76 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

-періодично з`являтись на реєстрацію до зазначеного органу;

-повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання.

Початок іспитового строку засудженому ОСОБА_6 рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 10 жовтня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в сумі 1929,20 (тисячу дев`ятсот двадцять дев`ять грн. 20 коп).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 365,80 грн. та моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.

Копію вироку вручити прокурору та засудженому. Учасники процесу мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження. В разі якщо вирок оскаржений учасниками процесу, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, яке набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1