АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/1235/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 646/2925/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2016 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого судді ОСОБА_2

- суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

- при секретарі ОСОБА_5

- за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу засудженого на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.03.2016 року, матеріали кримінального провадження №646/2925/16-к відносно ОСОБА_7 за поданням начальника арештного дому Диканівської ВК №12 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.03.2016 року у задоволенні подання начальника арештного дому Диканівської ВК №12 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 відмовлено.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Нижній Новгород, Російської Федерації, громадянин Грузії, одружений, має не повну середню освіту, раніше судимий: 13.04.2006 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.317, 69, 70 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, і на даний час відбуває покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.06.2012 року за ч.2 ст.187, ч.2 ст.186, ч.2 ст.342, 70 КК України у виді 8 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Подання обґрунтоване тим, що засуджений з 15.09.2014 року відбуває покарання у Диканівській ВК № 12,.

За період відбування покарання в колонії вимоги режиму порушував 3 рази, за що був покараний, стягнення погашене у встановленому порядку.

На даний час позитивно характеризується, вимоги режиму тримання не порушує

За сумлінну поведінку і ставлення до праці адміністрацією установи заохочувався 3 рази, довів своє виправлення, подальше його перевиховування можливе без ізоляції від суспільства.

В судовому засіданні представник Диканівської ВК Харківської області № 12 клопотання підтримали.

Засуджений Гринько судовому засіданні у суді першої інстанції підтримав клопотання, зазначив, що зробив для себе висновки і більше злочини не вчинятиме.

Прокурор проти задоволення подання заперечував.

Мотивуючи своє рішення, судом зазначено, що дослідженням наданих суду матеріалів кримінального провадження та особової справи засудженого встановлено, що ОСОБА_8 засуджений вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.06.2012 року за ч.2 ст.187, ч.2 ст.186, ч.2 ст.342, 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.01.2016 року задоволено клопотання ОСОБА_8 , і йому зараховано на підставі ст. 72 КК України у строк відбуття покарання період попереднього ув`язнення з 14.06.2011 року по 05.02.2013 року та з 15.10.2013 року по 26.08.2014 року із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З урахуванням вказаної ухвали строк відбування покарання ОСОБА_8 закінчується 12.12.2016 року, і на момент розгляду подання засуджений відбув 07 років 03 місяці 11 днів, що більше, ніж 2/3 строку призначеного йому покарання.

На підставі ч.5 ст.72 КК України про зарахування у відбутий строк попереднє ув`язнення ОСОБА_8 залишилось відбувати 08 місяців 19 днів.

З наданих суду доказів вбачається, що за період з 16.11.2011 року по 10.06.2015 року до ОСОБА_8 5 разів застосовувалися стягнення, а саме: 16.11.2011, 05.01.2012, 30.10.2013, 31.10.2013, 10.06.2015.

Заохочення були застосовані тричі: 31.03.2015, 20.10.2015, 20.01.2016.

Відповідно до наказу № 98 від 10.01.2014 року ОСОБА_8 призначений на посаду допоміжних робітників з 01.11.2014 року.

Працевлаштування підтверджується довідкою про нараховану заробітну плату за 6 місяців у період листопад 2014 року грудень 2015 року включно.

Відповідно до наданої квитанції сплатив повністю судові витрати за вироком суду у сумі 4391 грн. 26 коп.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбування засудженого не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів особової справи, а саме з характеристики від 08.10.2014 року, адміністрацією виправної колонії зроблено висновок про те, що ОСОБА_8 не стає на шлях виправлення, застосування ст. 101 КВК України недоцільно.

17.06.2015 року, що підтверджується даними протоколу засідання комісії Диканівської ВК Харківської області (№ 12), комісія прийняла рішення не направляти матеріали до місцевого суду для розгляду питання заміни не відбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі на обмеження волі згідно ст. 82 КК України, тому що засуджений не встає на шлях виправлення, повторно підлягає розгляду не раніше 17.06.2016 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.03.2016 року скасувати, та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт вказує, що з перших днів прибуття до установи виявив бажання працювати, був працевлаштований, про що свідчать відповідні довідки.

За час відбування покарання одружився, має неповнолітню дитину 2004 року народження, прагне піклуватися про свою сім`ю, став на шлях виправлення.

Згідно вироку має цивільний позов, але виконавчі листи до установи не надходили, тому від добровільно сплатив 4391 грн., про що свідчать відповідні квитанції.

Крім того, ОСОБА_8 вказує, що відбув 2/3 строку покарання за тяжкий злочин, стягнення погашені, має заохочення, добровільно сплатив цивільний позов, прагне піклуватися про свою сім`ю, таким чином своєю поведінкою та ставленням до праці вважає що довів своє виправлення.

Заслухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.81 КК України умовно дострокове звільнення від відбування покарання застосовується до осіб, що відбувають покарання, у тому числі, і до осіб, які відбувають покарання у вигляді позбавлення волі.

Таке звільнення може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, і після фактичного відбуття не менше двох третин строку покарання за тяжкий злочин.

Як вбачається із матеріалів провадження ОСОБА_8 засуджений 08.06.2012 року Орджонікідзевським райсудом м. Харкова за тяжкий злочин до восьми років позбавлення волі, і на момент розгляду Червонозаводським судом м. Харкова про його умовно дострокове звільнення, з урахуванням ч.5 ст.72 КК України він відбув більш, ніж 2/3 строку призначеного йому покарання, і на 23.03.2016 року йому лишилось відбувати 8 міс.19 днів.

Відмовляючи ОСОБА_8 у задоволенні його клопотання, суд першої інстанції вказав, що у судовому засіданні не доведено тієї обставини, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Але колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково та передчасно зробив такі висновки, оскільки, як вбачається із провадження, він має заохочення від адміністрації колонії за сумлінну поведінку і ставлення до праці, за ці ж самі дії достроково зняте з нього раніше накладене стягнення.

Крім того, він самостійно виплатив, без надходження до колонії виконавчих листів, призначені судом матеріальні виплати, що свідчить про його бажання погасити борги і цим частково загладити свою провину перед законом.

Із довідки про заохочення та стягнення засудженого вбачається, що ОСОБА_8 останній раз мав стягнення 10.06.2015 року, після цього 20.10. 2015 р. та 20.01. 2016 року мав тільки заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці, що свідчить про його бажання виправитися.

Про це свідчить і подання, яке підписане начальником установи, де відбуває покарання засуджений та представник спостережної комісії у Червонозаводському районі м. Харкова, які клопочуть про умовно дострокове звільнення ОСОБА_8 .

Що ж стосується прийнятого 17.06.2015 року засіданням комісії Диканівської ВК Харківської області (№12) рішення про не направлення матеріалів до місцевого суду для розгляду питання заміни не відбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі на обмеження волі згідно ст.82 КК України, то дійсно, що такий повторний розгляд може бути застосований не раніше 17.06.2016 року.

Але законодавством не заборонено розгляд подань адміністрації установи або засудженого про інші подання, у даному випадку, про умовно дострокове звільнення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню, а ухвала Червонозаводського районного суду м. Харкова скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 375, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого задовольнити.

Ухвалу Червонозаводсьго районного суду м. Харкова від 23.03.2016 року відносно ОСОБА_9 скасувати.

Постановити нову ухвалу, згідно з якою подання адміністрації Диканівської виправної колонії (№12) від 24.02.2016 року про умовно - дострокове звільнення засудженого задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно достроково на невідбутий строк покарання.

Ухвала може бути оскаржена касаційному порядку в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців, а засудженим, яким перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді -