АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/758/16 Справа № 712/5756/16-к Категорія: ч.1 ст.187 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 червня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та йому призначено покарання у вигляді 3 ( трьох ) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набуття вироком чинності залишено без змін тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з 02.06.2016 року, зарахувавши в строк відбутого покарання строк перебування під вартою з 26 лютого 2016 року по 25 квітня 2016 року та з 16 травня 2016 року по 02 червня 2016 року ( на момент постановлення вироку ) 5 місяців позбавлення волі. Вирішено долю речових доказів у відповідності до положень ст.100 КПК України, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що 26.02.2016 року близько 19 години 40 хвилин, перебуваючи поблизу будинку № 67 по вул. Пушкіна в м. Черкаси вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_9 при наступних обставинах.

Так, у зазначений час ОСОБА_8 , знаходячись неподалік будинку № 67 по вул. Пушкіна в м. Черкаси помітив раніше не знайому йому ОСОБА_9 , яка рухалась до вказаного будинку та розмовляла по мобільному телефону і, за раптово виниклим умислом на відкрите заволодіння чужим майном, вчинив розбійний напад, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, а саме наблизився до вказаної жінки з правого боку і завдав останній удар кулаком в обличчя, від якого вона впала на землю та отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №02-01/643 від 11.04.2016 року відносяться у вигляді: перелому передньої та внутрішньої стінки правої верхньо-щелепної пазухи з крововиливом в порожнину пазухи, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; травма носа з переломом кісток носа, викривлення носової перегородки; травма голови зі струсом головного мозку, крововиливами обличчя, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. У той же час ОСОБА_9 впустила на землю телефон марки «Fly», вартістю 1800 гривень, а ОСОБА_8 нахилився для того, щоб заволодіти мобільним телефоном, але його наміру завадив чоловік потерпілої ОСОБА_10 , який йшов за декілька кроків попереду дружини і відразу помітив злочинні дії нападника та почав бігти за ним та в подальшому затримав останнього неподалік місця вчинення злочину.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок, пом`якшивши ОСОБА_8 призначене покарання, застосувавши положення ст.75 КК України і остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, встановивши іспитовий термін 3 роки.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції призначив занадто суворе покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, зокрема, суд не врахував, що обвинувачений вину у скоєному визнав повністю та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, алкоголем не зловживає, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, раніше не судимий, добровільно в повному обсязі відшкодував потерпілій завдану шкоду, обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 подав заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить апеляцію залишити без задоволення, оскільки апелянт не вмотивував в чому саме полягає невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомлена про час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явилася, однак, скерувала заяву про розгляд кримінального провадження без її участі та просила вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю доповідача, захисника ОСОБА_7 , який виступив в підтримку доводів своєї апеляції та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав думку свого захисника, міркування прокурора з приводу вимог апеляції, який заперечував проти її задоволення та просив залишити законний вирок суду без змін, вивчивши доводи апеляції та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, та ніким не оспорюється.

Вірною є кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 187 КК України - як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що апеляційних скарг на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 червня 2016 року в частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 до апеляційного суду не надходило, то й апеляційний перегляд в цій частині не проводиться.

Згідно з вимогами ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу

винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України

стосовно призначення покарання.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції достатньо виконав вимоги ст.ст. 50,65,66,67 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за наявності пом`якшуючих покарання обставин щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину та добровільне відшкодування шкоди та відсутності обтяжуючих покарання обставин обґрунтовано призначив ОСОБА_8 мінімальне покарання в межах санкції ч.1 ст. 187 КК України у вигляді позбавлення волі на строк три роки, яке за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо пом`якшення призначеного покарання шляхом застосування ст.75 КК України, та звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, то зважаючи на тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який є злочином проти власності, поєднаний із завданням потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень, тобто, із посяганням на найвищу цінність життя та здоровя особи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що підстав для його звільнення від відбування покарання з випробуванням не має , і виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Крім того, колегія суддів враховує думку потерпілої ОСОБА_9 , яка заперечує проти застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження районним судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_8 вирок є законним і обґрунтованим, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 червня 2016 року стосовно ОСОБА_8 - без змін.

Зарахувати ОСОБА_8 у відповідності до положень ч.5 ст.72 КК України термін його перебування в СІЗО з 02.06.2016 року по 19.09.2016 року з розрахунку один день перебування в СІЗО за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Головуючий :

Судді :