30 вересня 2016 року
Провадження №: 1-кп/127/1012/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2016 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 ,

представника потерпілого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000573 від 27.01.2016 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниці, українця, громадянина України, студента Вінницького Національного аграрного університету п`ятого курсу, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 26.01.2016 біля 01:00 год. перебуваючи поряд із нічним клубом «Мандарин», що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. І.Богуна, 2 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс удар кулаком у обличчя ОСОБА_6 . Від отриманого удару, ОСОБА_6 впав на землю та втратив свідомість. Внаслідок умисних дій ОСОБА_4 . ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: переломів передніх стінок лобних пазух, верхніх, нижніх стінок орбіт, ґратчастої кістки, які утворились від дії твердих предметів, які згідно висновку експерта № 218/407 від 11.04.2016 належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень, оскільки переломи кісток основи черепа являлись небезпечними для життя в момент спричинення, уламкового перелому кісток носа, травматичних переломів коронкових частин 23, 32 зубів, які утворились від дії твердих предметів, які згідно висновку експерта № 218/407 від 11.04.2016 належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (більше 6, але не більше-21 дня), характер і локалізація на кількох різних ділянках голови тілесних ушкоджень виключають можливість їх утворення внаслідок одного падіння з положення стоячи на площину.

Заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника, потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого, прокурора, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції.

Одночасно, обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_4 , вину в інкримінованому злочині визнав повністю за викладених в обвинувальному акті обставинах та суду надав наступні показання, що він 26.01.2016 відпочивав у клубі «Мандарин» не виживав алкогольних напоїв та коли танцював зачепив ОСОБА_6 , після чого між ними виникла сварка. Далі ОСОБА_6 з товаришем та ОСОБА_4 вийшли на вулицю, після чого ОСОБА_4 кулаком правої руки наніс один удар у ніс потерпілому, після чого ОСОБА_6 впав. Далі потерпілому допоміг піднятися його товариш та вони викликали швидку медичну допомогу. ОСОБА_6 забрала швидка медична допомога. ОСОБА_4 приходив до лікарні сам та зі своїми батьками провідувати ОСОБА_6 і спілкувався з його батьками та пропонували відшкодувати завдану шкоду, однак останні відмовлялися.
Крім того, як зазначив обвинувачений ОСОБА_4 , що про вчинене він щиро шкодує та просив суд суворо його не карати, цивільний позов заявлений потерпілим визнав у повному обсязі та зазначив, що на адресу потерпілого за місцем проживання направлено поштовим відправлення грошові кошти у сумі 5 000 грн.
Допитаний в ході судового провадження потерпілий ОСОБА_6 , суду надав наступні показання, що він з другом з 25.01.2016 на 26.01.2016 відпочивали у клубі «Мандарин», святкували день народження та ще одну подію. До нього підійшов ОСОБА_4 та штовхнув двома руками його у груди після чого позвав останнього на вулицю поговорити. ОСОБА_4 йшов перший, а ОСОБА_6 за ним, після того як він дійшов до дверей далі нічого не пам`ятає, опритомнів на дворі на підлозі. Його приводили до тями друзі та пробували зупинити кров, однак оскільки кров не зупинялася викликали швидку допомогу та його госпіталізували до лікарні. Через три дні до нього у лікарню приходив ОСОБА_4 та пропонував відшкодувати завдану шкоду, як що він забере заяву, однак далі слів не зайшло і грошей йому так ніхто не давав. У клубі «Мандарин» вони вживали слабоалкогольні напої.
Крім того, як зазначив потерпілий ОСОБА_6 , що цивільний позов підтримує у повному обсязі оскільки переніс операцію, ночами не міг спати, лікувався від нервового зриву. Щодо міри покарання просив суд покарати обвинуваченого ОСОБА_4 суворо, оскілки останнім не відшкодовані збитки завдані його злочинними діями.
З урахування викладеного, аналізуючи та оцінюючи обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України тобто нанесення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема судом враховано, що ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем проживання та навчання скарг на його поведінку не надходило, на диспансерному обліку у Вінницькому обласному наркологічному диспансері «Соціотерапія» не перебуває, на обліку у «Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім. акад. О.І. Ющенка» не перебуває.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

В ході судового провадження потерпілим ОСОБА_6 подано цивільний позов про відшкодування майнової шкоди у сумі 21 159 грн. 28 коп. та моральної шкоди на суму 80 000 грн.

Як зазначив в ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_6 , що він та його батьки внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень, зазнали матеріальних втрат на придбання ліків, на поїздки до місць лікування і додому, на благодійну допомогу лікарні. Крім того, як зазначив потерпілий ОСОБА_6 , що він зазнав моральних страждань, а саме відчував фізичний біль, моральні переживання, погіршився стан його здоров`я, тощо. Крім цього, у зв`язку з заподіянням йому тілесних ушкоджень моральних страждань зазнали і його близькі родичі. У зв`язку з викладеним потерпілий ОСОБА_6 просить суд стягнути з обвинуваченого моральну шкоду та матеріальну шкоду.

Незважаючи на визнання обвинуваченим ОСОБА_4 цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 у частині стягнення моральної та матеріальної шкоди, суд вважає, що вказаний цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України визначено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України слідує, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування свого цивільного позову в ході судового провадження представник потерпілого захисник ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_6 суду надали відповідні докази, а саме квитанції, чеки, виписки з амбулаторної карти № 7638 від 31.03.2016, № 979 від 12.03.2016 та рентгенівський знімок спіральної комп`ютерної томографії від 26.01.2016.

Разом з тим, ні потерпілим ОСОБА_6 ні його представником захисником ОСОБА_7 не надано суду жодного доказу про призначення лікарями ліків зазначених у доданих чеках, які були надані на підтвердження розміру позовних вимог.

Не зважаючи на ненадання потерпілим ОСОБА_6 ні його представником захисником ОСОБА_7 відповідних доказів про призначення лікування потерпілому, суд вважає за можливе та необхідне взяти їх як доказ вартості витрачених коштів потерпілим та його батьками на лікування, оскільки вказані витрати здійснені у період після отриманих тілесних ушкоджень.

Крім того, потерпілим ОСОБА_6 надано ряд квитанції про транспортні витрати, однак суд не вбачає підстав для стягнення транспортних витрат з обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки відповідно до доказів, які надані як потерпілим так і його представником, а саме виписки з медичної картки № 979 від 12.02.2016, слідує що лікар рекомендував потерпілому ОСОБА_6 спостерігатись за місцем його проживання, а тому переміщення потерпілого до інших населених пунктів не перебуває у причино наслідковому зв`язку із заподіяними обвинуваченим тілесних ушкоджень.

Також не має жодного відношення до злочину, який скоєно ОСОБА_4 здійснення благодійної внесків потерпілим ОСОБА_6 на користь лікарні, оскільки вказані внески потерпілим внесені добровільно а не в обов`язковому порядку.

Крім того, суд не бере до уваги витрати потерпілого ОСОБА_6 на придбання продуктів харчування та засобів гігієни, оскільки вказані засоби гігієни та продукти харчування не перебувають у причино наслідковому зв`язку із заподіяними обвинуваченим ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, доказів про рекомендування лікарями потерпілому ОСОБА_6 посиленого харчування, суду надано не було.

Також суд не бере до уваги чеки про поповнення карткового рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки не можливо встановити призначення даних грошових коштів-платежів, а стороною потерпілого не надано жодних роз`яснень з цього приводу.

Крім того, суд приймає до уваги постанову пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», а саме п. 9 з якого вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 у рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково так як злочинними діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 завдано фізичних, душевних, психічних страждань.

Цивільний позов прокурора заявлений в інтересах держави про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 те, що він щиро розкаявся у вчиненому злочині, частково відшкодував завдану шкоду та має намір про подальше відшкодування шкоди потерпілому, його молодий вік, ставлення до вчиненого злочину, а тому суд вважає, що саме покарання у виді позбавлення волі на певний строк призначене ОСОБА_4 з випробуванням буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари останнього за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, ст.ст. 22, 1195 ЦК України, ст. 60 ЦПК України, ст. 65 КК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у сумі 10 836 грн. 24 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у сумі 10 000 грн.
В решті позовних вимог заявлених потерпілим ОСОБА_6 відмовити.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави задоволити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_4 4 445 грн. 16 коп.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Копію вироку учасники судового провадження можуть отримати у Вінницькому міському суді Вінницької області.

Суддя: