Справа № 702/472/16-к
Провадження № 1-кп/702/60/16
В И Р О К
І МЕНЕМ У К Р А Ї Н И
05 серпня 2016 року м. Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області
в складі: головуючої - судді: ОСОБА_1
з секретарем: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище кримінальне провадження № 1-кп/702/60/16 у справі № 702/472/16-к про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Княжа Криниця Монастирищенського району Черкаської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше притягувався до кримінальної відповідальності: 22.08.1995 року вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 140 КК України ( 1960 року) до покарання у виді 2 років виправних робіт, з утриманням 20% заробітку в дохід держави. Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 11.05.1998 року невідбута частина покарання у виді 11 місяців 23 днів виправних робіт за вироком від 22.05.1995 року за ч. 3 ст. 140 КК України (1960 року) відповідно до ст. 30 КК України (1960 року) замінена на 11 місяців 23 дні позбавлення волі у виправно-трудовій колонії загального режиму. Звільнений по відбуттю покарання 03.06.1999 року; 16.09.1999 року вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області за ч. 1 ст. 215-3 КК України (1960 року) до покарання у виді 2 років виправних робіт з утриманням 10% заробітку в дохід держави. Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 24.12.1999 року невідбутий строк покарання у виді 2 років позбавлення волі за вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16.09.1999 року за ч. 1 ст. 215-3 КК України (1960 року) відповідно до ст. 30 КК України (1960 року) змінено на 2 роки позбавлення волі у виправно-трудовій колонії загального режиму. Звільнений 12.01.2001 року постановою Полтавського районного суду Полтавської області відповідно до ст. 52 КК України (1960 року) умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 12 днів; 16.09.2002 року вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. Звільнений 05.11.2004 року постановою Придніпроваського районного суду міста Черкаси від 29.10.2004 року відповідно до ст. 81 КК України на невідбутий строк 10 місяців 17 днів; судимий: 21.08.2012 року вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185 , ч. 2 ст. 263 КК України на 3 роки позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік. Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 09.04.2013 року відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України скасовано іспитовий строк та направлено для відбування покарання у виді 3 років позбавлення волі. Звільнений 01.07.2014 року за ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.06.2014 року відповідно до ст. 2 ЗУ "Про амністію" від 08.04.2014 року; 19.06.2015 року вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки обмеження волі, з іспитовим строком на 1 рік. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 28.12.2015 року відповідно до ст. 166 КВК України скасовано іспитовий строк та направлено для відбування покарання у виді 3 років обмеження волі. Судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
прокурора: ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5
обвинуваченого: ОСОБА_3
потерпілий ОСОБА_6 : не з`явився
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 , повторно, на початку грудня 2015 року, з корисливою метою викрадення чужого майна та використання його в особистих цілях, шляхом вільного доступу, з підсобного приміщення, що розташоване на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , таємно, умисно вчинив крадіжку велосипеда марки «MARSSTAR» ринковою вартістю 2134,00 грн. в результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_7 , згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 04 лютого 2016 року, майнову шкоду на загальну суму 2134,00 грн.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 , за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Він же, знаходячись 16 березня 2016 року, близько 16 год. 00 хв., на сміттєзвалищі м. Монастирище Черкаської області, незаконно придбав, знайшовши предмет, який відповідно до висновку експерта Черкаського НДЕКЦ МВС України № 1/498 від 31 березня 2016 року являється одноствольною, середньоствольною, гладкоствольною атиповою вогнепальною зброєю, яка виготовлена саморобним способом та придатна для здійснення пострілів, після чого переніс її під дерево на вказаному сміттєзвалищі, де умисно та незаконно, без передбаченого законом дозволу зберігав, поки вказану вогнепальну зброю о 18 годині 45 хвилин 25 березня 2016 року в особистих речах ОСОБА_3 , а саме поліетиленовому пакеті, не було виявлено та вилучено співробітниками поліції під час проведення особистого огляду останнього в приміщенні Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 , за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні під час судового розгляду справи свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та показав, що на початку грудня місяця 2015 року, приблизно о 22 годині, йому потрібен був велосипед для того, що поїхати в село. В потерпілого він раніше велосипед брав неодноразово. Коли він прийшов до потерпілого, дома нікого не було. Велосипед знаходився в підсобному приміщенні, двері в яке не закривалися. Він без дозволу потерпілого взяв велосипед та поїхав в село. По дорозі велосипед поламався, він викликав таксі та далі поїхав на таксі поклавши велосипед в багажник автомобіля таксі. Приїхавши в село, коштів в нього не було і він намагався продати велосипед, але йому це не вдалося. В зв`язку з цим він запропонував велосипед таксисту, який погодився. Він повинен був забрати велосипед коли в нього з`являться кошти. 16.03.2016 року, на сміттезвалищі він відшукував метал і йому був потрібен мішок. Висипавши сміття з мішка він виявив предмет, а саме вогнепальну зброю, яку залишив на сміттєзвалищі, разом зі своїми речами. Пострілів він з неї не проводив, її не розбирав. Він повністю визнає свою вину та просить суворо його не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. На адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. У вирішенні всіх питань, які будуть виникати в ході розгляду справи, покладається на розсуд суду.
Крім повного визнання вини ОСОБА_3 будучи обвинуваченим під час судового розгляду, його вина у вчинені кримінальних злочинів повністю доведена доказами, добутими в установленому законом порядку в ході досудового розслідування, порядок дослідження, яких визначений ухвалою суду від 05.08.2016 року у відповідності до ч. 2 ст. 349 КПК України і які у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, в судовому засіданні, крім показів обвинуваченого, витягів з ЄРДР від 02.02.2016 року, від 26.03.2016 року, висновку судової товарознавчої експертизи від 04.02.2016 року, висновку балістичної експертизи № 1/498 від 31.03.2016 року, протоколів огляду предметів від 21.03.2016 року, від 07.04.2016 року, постанов про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 21.03.2016 року, від 07.04.2016 року, характеризуючих особу обвинуваченого даних, не досліджувались, оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснює положення Закону про те, що у випадку розгляду справи у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, що пом"якшують призначення покарання.
Обставинами, що пом`якшують призначення покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставин, які обтяжують призначення покарання обвинуваченому, суд не вбачає.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує пом`якшуючі призначення покарання обставини, його щире каяття у вчиненні злочинів, активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне відшкодування завданих збитків, відношення самого обвинуваченого до вчинених злочинів, засудження ним власної поведінки в судовому засіданні, відсутність обтяжуючих призначення покарання обставин, те, що злочинами не завдано тяжких наслідків, позицію потерпілого, однак враховує і те, що обвинуваченим вчинено кримінальні злочини, один з яких Законом віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості інший до категорії тяжких злочинів, він раніше неодноразово судимий, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства і находить за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи, застосувавши при призначенні покарання положення ч. 1, 4 ст. 70 КК України, визначивши остаточно покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, частково приєднавши до остаточно визначеного покарання за новий злочин невідбуту частину покарання за вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 13.04.2016 року та остаточно визначити обвинуваченому до відбування покарання у виді позбавлення волі з поміщенням його до кримнально- виконавчої установи. Призначення саме такого покарання є необхідним і буде достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних злочинів.
Цивільний позов не подано.
Питання про долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Судові витрати за проведення експертизи віднести за рахунок держави відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України.
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою підлягає до задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років 6 ( шести) місяців позбавлення волі з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи;
- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з поміщенням його до кримінально виконавчої установи;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_3 до відбування покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з поміщенням його до кримінально виконавчої установи.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України застосувати метод часткового складання покарань і до призначеного покарання у виді 3( трьох) років позбавлення волі частково приєднати покарання за вироком Монастирищенського районного суду від 13.04.2016 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі і остаточно призначити до відбування покарання ОСОБА_3 у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з поміщенням його до кримінально виконавчої установи.
Обрати обвинуваченому захід забезпечення кримінального провадження тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання рахувати з моменту постановлення вироку, тобто з 05 серпня 2016 року.
В строк відбування покарання зарахувати строк відбутий за попереднім вироком з 25 березня 2016 року по 05 серпня 2016 року.
Речові докази :
- велосипед марки «МАRSSTAR», який переданий під схоронну розписку потерпілому ОСОБА_6 , залишити потерпілому за належністю, звільнивши його від схоронної розписки;
- одноствольну, середньоствольну гладкоствольну атипову вогнепальну зброю, яку передано для зберігання до ВЛМТЗ ГУНП в Черкаській області передати Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги через Монастирищенський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.
Вручити копію вироку негайно прокурору та обвинуваченому.
Копію вироку сторони можуть отримати після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1