АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1174/16 Справа № 191/2120/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

26 травня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали за клопотанням засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за його апеляційною скаргою на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Новомосковську, засудженого 23 червня 2009 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано попереднє ув`язнення з 24 січня 2009 року по 1 жовтня 2009 року включно, початок строку - 24 січня 2009 року, кінець строку - 17 листопада 2016 року,

про умовно-дострокове звільнення.

На зазначену ухвалу засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду та застосувати до нього статтю 81 КК України.

В якості доводів апеляції засудженим вказується на необґрунтованість постановленої ухвали. Автором апеляції зазначається, що він прибув у виправну колонію 24 вересня 2015 року, за цей час стягнення та догани відсутні, 5 разів був заохочений, працевлаштований. Поряд з цим, засудженим вказується на надання адміністрацією колонії характеристики на нього, яка містить в собі явно упереджені та необ`єктивні відомості, а суд, на переконання ОСОБА_7 , керуючись змістом цієї характеристики, безпідставно надав негативну оцінку його особі.

Як вбачається з ухвали, суд, враховуючи дані про особу засудженого, те, що рішенням комісії установи від 26 червня 2015 року у застосуванні ст. 81 КК України ОСОБА_7 було відмовлено як особі, що не стала на шлях виправлення, відсутність стягнень та заохочень у останнього, характеризуючі дані ОСОБА_7 ,

Провадження № 11-кп/774/1174/16 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 81 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
встановивши, що засуджений у скоєному злочині не розкаявся, своєю поведінкою, яка не є сумлінною, виправлення не довів, прийшов до висновку про те, що клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Вислухавши думку прокурора, який вважав апеляцію засудженого необгрунтованою, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі і співставивши їх з наявними матеріалами судового провадження, колегія суддів вважає, що принесена апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про необґрунтованість постановленого судом першої інстанції рішення є безпідставними.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Апеляційним переглядом ухвали суду першої інстанції встановлено, що судове рішення, яке оскаржується, в повному обсязі відповідає вищенаведеним вимогам закону.

Відмовляючи ОСОБА_7 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання суд обґрунтовано послався на досліджені під час судового розгляду матеріали та вказав в судовому рішенні на те, що засуджений, відбуваючи покарання, зарекомендував себе посередньо та як особа, яка не бажає працювати. До виконання передбачених законом вимог персоналу засуджений ОСОБА_7 ставиться не завжди сумлінно, участі в організації виховних заходів не приймає.

Отже, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 належним чином не довів своє виправлення, а тому об`єктивно відмовив в задоволенні його клопотання, оскільки формально-юридичних підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання недостатньо, а фактичні дані, які б підтверджували сумлінність поведінки та ставлення до праці засудженого, відсутні.

Таким чином, підстави для задоволення апеляції засудженого відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав.

З огляду на викладене, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 376, 404, 405, 407, 539 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2016

року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення, без змін.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області