Справа № 352/1133/16-к
Провадження № 1-кс/352/219/16
У Х В А Л А
10.08.2016 м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

підозрюваного ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянув клопотання слідчого СВ Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , погоджене із прокурором Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_2 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Клопотання надійшло до суду «10» серпня 2016 р.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, підозрюваного, захисника,-

в с т а н о в и в :

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000275 від 23.06.2016 р. відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК.

Підозрюваний самостійно прибув в судове засідання.

Підозрюваний ОСОБА_3 отримав копію даного клопотання та доданих до нього матеріалів, що підтверджується його особистим підписом у клопотанні.

Клопотання обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 підозрюється в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого, а саме у тому що 23.06.2016 р. близько 09.00 год. він, перебуваючи з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на території житлового господарства ОСОБА_11 по АДРЕСА_1 , де мали здійснювати ландшафтні роботи, у ході конфлікту з ОСОБА_12 з приводу підозри у пошкодженні його автомобіля марки «Пежо Партнер», діючи умисно, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, зі значною силою наніс ОСОБА_12 руками та ногами удари по голові і тілу, від яких останній впав на бетонну доріжку, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток основи та склепіння черепа, раною в лівій тім`яній ділянці, забоєм головного мозку, пошкодженням твердої мозкової оболонки, епі- та субдуральною гематомами, крововиливами під м`яку мозкову оболонку та в речовину головного мозку і мозочка, що ускладнилося набряком головного мозку, закритої тупої травми грудної клітки з переломом дев`ятого ребра і крововиливом в м`які тканини та під легеневу плевру в місці перелому, яка ускладнилася розвитком двобічного пневмотораксу, крововиливу в жирову капсулу правої нирки, синця в лівій навколоочній ділянці, садна в ділянці лівого кута рота. Після спричинення тілесних ушкоджень 23.06.2016 р. ОСОБА_12 було доставлено в Івано-Франківську обласну клінічну лікарню, де ІНФОРМАЦІЯ_2 він від отриманих травм помер.

05.08.2016 р. ОСОБА_3 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Причетність ОСОБА_3 до вчинення інкримінованого злочину підтверджується сукупністю зібраних у ході досудового розслідування доказів, а саме протоколом огляду місця події, показаннями потерпілої ОСОБА_13 , свідків, висновком судово-медичної експертизи. Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання до десяти років позбавлення волі. Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор підтримав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і просив його задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні не погодився на застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати менш суворий запобіжний захід; при цьому пояснив, що він відштовхнув потерпілого долонею правої руки в обличчя, той, падаючи, вдарився плечима об хвіртку, яка відкрилася, і потерпілий впав на бетонну доріжку подвір`я, що знаходиться значно нижче рівня дороги; він наніс потерпілому лише один удар.

Захисник просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на нічний час із врахуванням необґрунтованості підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, недоведеності прокурором ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається слідчий у поданні, та відсутності доказів на підтвердження обставин щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч.2 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 цієї статті.
Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Вважаю, що прокурор не довів наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України. Зокрема, ставлю під сумнів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого неправомірного діяння з огляду на те, що жодними доказами не підтверджуються обставини щодо нанесення ОСОБА_3 потерпілому ударів руками та ногами по голові і тілу, якими обґрунтовується підозра. Єдиний очевидець події ОСОБА_7 підтвердив, що він бачив лише один удар підозрюваного, від якого потерпілий втратив рівновагу та, перехилившись назад, впав на бетонну доріжку, що знаходиться значно нижче рівня дороги, при цьому вдарившись потиличною ділянкою голови до доріжки, і втратив свідомість. Висновок експерта, який має стаж роботи за фахом судово-медична експертиза до одного року, видається суперечливим.

Вважаю необґрунтованим посилання слідчого і прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки не надано доказів на підтвердження існування таких ризиків, а саме: ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, ризику незаконного впливу на потерпілого і свідків та ризику вчинення іншого злочину.

З огляду на викладене вважаю голослівним посилання слідчого та прокурора на недостатність застосування у даному випадку більш м`яких запобіжних заходів.

При вирішенні даного клопотання враховую, що підозрюваний ОСОБА_3 раніше не судимий відповідно до вимог ст.89 КК України, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, працює неофіційно, утримуючи свою сім`ю, має малолітню дитину.

З огляду на викладене приходжу до висновку про відмову у застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що полягає у забороні підозрюваному залишати житло у період з 22 год. вечора до 07 год. ранку наступного дня, з покладенням на нього обов`язків згідно ч.5 ст.194 КПК України.

Вважаю, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та в суді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:
Відмовити у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання у житловому будинку АДРЕСА_1 у період з 22 год. вечора до 07 год. ранку наступного дня без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 такі процесуальні обов`язки:

1) прибувати до слідчого СВ Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 за першою вимогою, прибувати за викликом до суду;

2) не відлучатися з населеного пункту, у якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання;

4) не відвідувати місця, де реалізуються та вживаються спиртні напої (ресторани, кафе, бари та інші подібні заклади).

Роз`яснити ОСОБА_3 , що в разі невиконання ним вищевказаних обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Виконання ухвали доручити Галицькому ВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Строк дії ухвали два місяці до 10 жовтня 2016 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1