Провадження № 11-кп/792/581/16
Справа № 678/10/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

оператора технічного
запису ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

та їх представника ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13

та його захисника ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000410 від 02.09.2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_13 на вирок Летичівського районного суду від 10 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, студента 4 курсу Запорізького національного технічного університету, не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_13 звільнено від відбування покарання у виді 3 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п.2-3 ч.1 ст.76 КК України:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально- виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільні позови ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до ОСОБА_13 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_8
57400,45 грн. матеріальної шкоди та 15000,00 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_9 - 3482,06 грн. матеріальної шкоди та 30000,00 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_10 - 4302,43 грн. матеріальної шкоди, 50000,00 грн. моральної шкоди.
В задоволенні цивільних позовів до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ДІМ Страхування» відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_13 на користь держави судові витрати за проведення експертиз на загальну суму 1288,98 грн., а саме: судової експертизи №398 А від 26 листопада 2015 року - в сумі 306,90 грн.; судової експертизи №20 А від 01 лютого 2016 року - в сумі 491,04 грн.; судової експертизи №21 А від 01 лютого 2016 року - в сумі 491,04 грн.
Скасовано арешт на майно, що накладений ухвалою слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 03 вересня 2015 року, а саме автомобіль марки «Dacia» моделі «Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 , типу легковий седан - В, 2005 року випуску, зеленого кольору, власником якого, відповідно до свідоцтва транспортного засобу НОМЕР_2 , являється ОСОБА_15 , АДРЕСА_2 , та який перебуває у користуванні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 .
Скасовано арешт на майно, що накладений ухвалою слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 03 вересня 2015 року, а саме автомобіль марки «Daewoo» моделі «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2008 року випуску, білого кольору, типу загальний легковий седан - В, власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ОСОБА_16 , жителька
АДРЕСА_4 .
Після набрання вироком законної сили транспортні засоби ухвалено повернути власникам (законним володільцям).
За вироком суду, 02 вересня 2015 року приблизно о 4 год. на 323 км. +
560 м. автодороги державного значення М-12 сполученням «Стрій - Тернопіль - Кіровоград - Знам`янка», неподалік с. Вербка Летичівського району Хмельницької області ОСОБА_13 , керуючи автомобілем марки «Daewoo» моделі «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_3 , порушуючи та ігноруючи вимоги пп. 2.3 (б). 10.1, 12.2, 12.6 (г) та вимоги лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, внаслідок відволікання від керування керованого ним транспортного засобу, виїхав на зустрічну смугу руху та не впевнившись в безпечності даного маневру, допустив зіткнення із автомобілем марки «Dacia» моделі «Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухаючись по своїй смузі руху та виконуючи вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, був позбавлений технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути зіткнення із зустрічним автомобілем «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_13 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби), пасажири автомобіля «Dacia Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 : ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби); ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що небезпечні для життя в момент заподіяння.
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_13 порушив вимоги пп.2.3 (б), 10.1, 12.2, 12.6 (г) та вимог лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. Правил дорожнього руху якими передбачено:
п. 2.3 (б) - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п. 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п. 12.2 - у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;
п. 12.6 (г) - поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.
Горизонтальна розмітка має таке значення:
1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.
Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.
Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.
Вищезазначені порушення правил безпеки руху знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - заподіяння потерпілим ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості та тяжких.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_17 , з урахуванням поданих змін, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду в частині стягнення з нього моральної шкоди на користь потерпілих, стягнення матеріальних витрат на лікування потерпілого ОСОБА_8 та судових витрат на проведення експертиз у справі скасувати. В обгрунтування поданої апеляційної скарги посилається на те, що: 04.09.2015 року, за його дорученням, потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , в особі ОСОБА_8 , були перераховані, як компенсація на лікування, грошові кошти в сумі 10075,57 грн., які він просить зарахувати як сплачену моральну шкоду. Вказує, що стягнутий судом розмір моральної шкоди на користь потерпілих визначений без урахування того, що він є студентом та навчається на бюджетній основі, стипендії не отримує, проживає з матір`ю та бабусею, які утримують сім`ю. Також, з нього, судом незаконно стягнуто витрати на лікування потерпілого ОСОБА_8 , так як хвороба, за якою він проходив лікування, з`явилася не внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди. Експертизи, які проводилися в межах кримінального провадження, не несуть доказового характеру та були проведені експертами спеціалізованих державних установ, є службовим обов`язком експертів, а тому, в силу положень ст.122 КПК України, фінансування проведення цих експертиз повинно здійснюватися за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_17 та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, потерпілих та їх представника в її заперечення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_17 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості та тяжке тілесне ушкодження, за вказаних у вироку обставин, відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах і ніким не оспорюються, як не оспорюється і кваліфікація його дій за ч.2 ст.286 КК України та призначене покарання.
А тому, відповідно до положень ч.3 ст.404 КПК України вирок, в цій частині, апеляційною інстанцією не перевіряється.
Що стосується вимог апелянта про зміну вироку в частині зменшення розміру відшкодування матеріальної та моральної шкоди, то вони є необґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Положеннями ст.ст.23, 1168 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як слідує із заяви ОСОБА_13 про зміну апеляційних вимог, від 24.10.2016 року, він просив скасувати зазначений вирок суду в частині стягнення з нього моральної шкоди на користь ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , так як моральна шкода була виплачена ним у розмірі
10075,57 грн., зокрема ОСОБА_8 575 грн., ОСОБА_9 1500 грн.,
ОСОБА_10 8000 грн.
Як убачається з вироку суду, з ОСОБА_13 , за заподіяну моральну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнуто на користь ОСОБА_8
57400,45 грн. матеріальної шкоди та 15000,00 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_9 - 3482,06 грн. матеріальної шкоди та 30000,00 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_10 - 4302,43 грн. матеріальної шкоди, 50000,00 грн. моральної шкоди.
Суд обгрунтував свої висновки тим, що внаслідок ДТП потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спричинено, відповідно, середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження, та, крім того, врахував характер, обсяг, та тривалість їх фізичних та душевних страждань, відчуття болю, необхідність довготривалого медикаментозного, відновлювального та реабілітаційного лікування, порушення їх нормальних зв`язків. Потерпілому ОСОБА_8 заподіяна моральна шкода, зокрема, у зв`язку з втратою володіння, користування та розпорядження його власністю, а саме, зазначеним вище, автомобілем.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином мотивував прийняте рішення про стягнення із обвинуваченого відшкодування потерпілим моральної шкоди. саме у таких розмірах, тому посилання обвинуваченого на його важкий майновий стан не заслуговує на увагу, оскільки не є визначальним при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди.
В судовому засіданні апеляційної інстанції потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не погодилися з апеляційними вимогами ОСОБА_13 , в частині зменшення стягнутої, на їх користь, моральної шкоди на суму, сплачених ним 10075,57 грн., і пояснили, що ці кошти витрачені на лікування і можуть бути враховані при виконанні вироку.

Зважаючи, що апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах заявлених апеляційних вимог, тому колегія суддів не може задовольнити апеляційні вимоги обвинуваченого та зменшити матеріальне відшкодування на користь потерпілих, на вказану суму.
Вимоги апелянта про скасування вироку в частині стягнення матеріальних витрат на лікування ОСОБА_8 , також, позбавлені підстав, оскільки, як убачається з вироку, такі, на користь цього потерпілого, не стягувались.
Згідно з ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанов слідчого СВ Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_18 від 06.10.2015 року та 11.01.2016 року, у даному кримінальному провадженні, були призначені судова автотехнічна та судові інженерно-технічні експертизи транспортних засобів відповідно. Дані експертизи було виконано та отримано висновок автотехнічної експертизи №398А від 26.11.2015 року (т.2 а.п.132-134) та висновки судових інженерно-технічних експертиз №20А (т.2 а.п.149-153) та №21А (т.2 а.п.141-145) від 01.02.2016 року. Вартість витрат на проведення експертиз становить 1288,98 грн. (т.2 а.п.131, 148, 140).

За таких обставин, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_17 на користь держави за проведення цих експертиз, належним чином вмотивованими і обґрунтованими, а доводи обвинуваченого ОСОБА_17 про те, що вони не носять доказового значення є надуманими.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга є безпідставною і підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.407, ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Летичівського районного суду від 10 червня 2016 року щодо ОСОБА_13 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2