Єдиний унікальний номер № 285/683/16-к
Провадження № 1-кп/0285/210/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2016 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Новограді-Волинському кримінальне провадження № 285/683/16-к 0000217 від 21.11.2014 року) по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, вдівця, неповнолітніх дітей на утриманні не має, учасника бойових дій, непрацюючого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
ВСТАНОВИВ :
22 серпня 2014 року прапорщик ОСОБА_4 призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , на особливий період, на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 607/2014 від 21 липня 2014 року та направлений для проходження військової служби.
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 22 серпня 2014 року № 105 прапорщик ОСОБА_4 , зарахований до списків особового складу зазначеної військової частини та призначений на посаду номера обслуги 2 гаубичного самохідно-артилерійського взводу гаубичної самохідно-артилерійської батареї 5 механізованого батальйону, та, відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби прапорщик ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Згідно вимог ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, та зобов`язує додержуватися Конституції і Законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів.
Однак, прапорщик ОСОБА_4 , в ході проходження військової служби в збройних Силах України за призовом під час мобілізації, вирішив стати на злочинний шлях та, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без поважних причин самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_2 , що розташована по АДРЕСА_2 .
Так, 29 жовтня 2014 року, о 08 год. 00 хв., прапорщик ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним під час мобілізації, перебуваючи за місцем дислокації свого підрозділу військової частини польова пошта НОМЕР_2 за АДРЕСА_2 , в порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, самовільно залишив місце несення військової служби, а саме військову частину польова пошта НОМЕР_2 тривалістю понад один місяць, до 02 грудня 2014 року, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України.
За час відсутності в частині прапорщик ОСОБА_4 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини - правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд до 02 грудня 2014 року.
02 грудня 2014 року прапорщик ОСОБА_4 прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_2 та приступив до виконання службових обов`язків.
22 вересня 2015 року прапорщик ОСОБА_4 наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 № 269 звільнений у запас.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у скоєному.
Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченому ОСОБА_4 , роз`яснено.
Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.
Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії, які виразились в самовільному залишенні військової частини без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць, кваліфікує за ч. 3 ст. 407 КК України.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд також враховує, що обвинувачений раніше несудимий, вперше вчинив злочин, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеристика відсутня, згідно відношення про прийняття на військову службу на контракт характеризується позитивно, збитків кримінальним правопорушенням не завдано, на утриманні неповнолітніх дітей не має, учасник бойових дій, брав участь у проведенні АТО на території Донецької та Луганської областей.
Зазначені обставини суд вважає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Враховуючи вищевикладене, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає за доцільне застосувати ст. 69 КК України, перейти до іншого виду покарання, не передбаченого санкцією ч. 3 ст. 407 КК України та призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази та судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 150-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Головуючий: