Справа №1-190/10 Головуючий по І інстанції Галушка О.Г.
Провадження №11/0390/158/11
Категорія: ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України Доповідач Міліщук С.Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2011 року м. Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді Міліщука С.Л.,

суддів Матата О.В., Борсука П.П.,

за участю прокурора Старчука В.М.

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_4,

представника служби у справах дітей ОСОБА_5

засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальну справу за апеляцією помічника прокурора міста Нововолинська, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, на вирок Нововолинського міського суду від 23 грудня 2010 року, яким, -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і житель ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодружений, непрацюючий, судимий вироком Нововолинського міського суду від 07 липня 2010 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України, на 4 роки позбавлення волі;

засуджений за ч.2 ст.186 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі;

Остаточне покарання ОСОБА_3 визначено на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та вироком Нововолинського міського суду від 07 липня 2010 року, 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишено попередній утримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3, з урахуванням строку його затримання та утримання під вартою у звязку з даною справою, постановлено рахувати з 08 квітня 2010 року.

Цим же вироком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець і житель ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_5, неодружений, непрацюючий, раніше не судимий, засуджений:

за ч.2 ст.186 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі;

за ч.2 ст.185 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_6 визначено за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком два роки, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього у відповідності до ст. 76 КК України обовязки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено попередній підписку про невиїзд.

Стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_7 з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з кожного по 850 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, а також з кожного по 125 грн. в рахунок відшкодування витрат понесених у звязку з наданням правової допомоги.

Стягнуто в дохід держави судові витрати: з ОСОБА_8 643 грн. 88 коп., а з ОСОБА_6 683 грн. 93 коп..

Долю речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 81 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_3 та ОСОБА_6 визнані винними та засуджені за те, що 07 квітня 2010 року біля 18 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, за попередньою змовою з метою відкритого викрадення чужого майна прийшли в квартиру № 27, що в будинку № 20 у мікрорайоні Шахтарському в м. Нововолинську, де застосовуючи до потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_7 фізичне насильство, яке не є небезпечним для їх життя і здоровя, та подолавши опір потерпілих, повторно відкрито заволоділи грішми належними ОСОБА_7 в сумі 1700 гривень.

ОСОБА_10 ще й в тому, що 12 травня 2010 року біля 03 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння та знаходячись в квартирі №27 що в будинку № 10 по вулиці Інтернаціональній у м. Нововолинську повторно таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_11, мобільний телефон марки «Сіменс А31»вартістю 200 грн. разом з сім-карткою мобільного оператора «КиївСтар»вартістю 30 грн, яким розпорядився на власний розсуд.

В апеляції помічник прокурора міста Нововолинська, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, просить вирок щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_6 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду. Посилається на те, що суд допустив суперечності у вироку та безпідставно перекваліфікував дії засуджених з ч. 3 ст. 187 на ч.2 ст. 186 КК України. Висновки суду про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в квартиру потерпілої ОСОБА_7 не проникали і під час заволодіння грошима останньої ніж її співмешканцю потерпілому ОСОБА_9 до шиї не приставляли та його застосуванням не погрожували, не відповідають фактичним обставинам справи. В основу вироку судом покладено суперечливі докази, яким суд не дав належну оцінку, та не спростував докази, яким органи досудового слідства обґрунтовували обвинувачення за ч.3 ст. 185 КК України. Зазначає, що у звязку з цим ОСОБА_3 та ОСОБА_6 призначено надто мяке покарання, яке явно не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особам засуджених.

Також звертає увагу на те, що суд першої інстанції безпідставно інкримінував ОСОБА_6 кваліфікуючу ознаку «повторність»по епізоду відкритого заволодіння грошима ОСОБА_7.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку, доводи апеляції, прокурора, який апеляцію підтримав, засуджених та їх захисників, законного представника неповнолітнього ОСОБА_3, представника служби у справах дітей, які просили апеляцію залишити без задоволення, а вирок суду без зміни, перевіривши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 323, 334 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу, вчинення та наслідків злочину, форму вини і його мотивів, обґрунтування конкретними доказами по кожному епізоду обвинувачення із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази, та відхиляє інші.

Як вбачається із вироку, сформульовані обвинувачення і висновки суду є суперечливими.

Так, формулюючи обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України суд зазначив, що останні за попередньою змовою з метою відкритого викрадення чужого майна прийшли в квартиру № 27, що в будинку № 20 у мікрорайоні Шахтарському в м. Нововолинську, де застосовуючи до потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_7 фізичне насильство, яке не є небезпечним для їх життя і здоровя, та подолавши опір потерпілих, повторно відкрито заволоділи грішми належними ОСОБА_7 в сумі 1700 гривень.

Роблячи ж висновок у мотивувальній частині вироку щодо вчинення підсудними зазначеного злочину, суд зазначив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 повторно за попередньою змовою групою осіб відкрито викрали чуже майно із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілих.

Крім того, формулюючи обвинувачення ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 186 КК України, суд безпідставно інкримінував йому вчинення даного злочину повторно.

Окрім того, обґрунтовуючи свої висновки про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в квартиру потерпілої ОСОБА_7 не проникали, під час заволодіння грошима останньої ніж її співмешканцю потерпілому ОСОБА_9 до шиї не приставляли і його застосуванням не погрожували, та перекваліфіковуючи у звязку з цим дії підсудних з ч. 3 ст. 187 на ч.2 ст. 186 КК України суд першої інстанції послався у вироку на показання:

- ОСОБА_3 та ОСОБА_6, що під час заволодіння грошима потерпілої ОСОБА_7 вони ніж до шиї її співмешканця ОСОБА_9 не приставляли та його застосуванням не погрожували;

- потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_9, які вони дали в кінці судового слідства, про те, що двері в квартиру ОСОБА_7 відкривала сама, і в ході відкритого заволодіння грошима ОСОБА_3 та ОСОБА_6 їм ножем не погрожували, а застосовували лише фізичне насильство до потерпілих;

- свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які підтвердили в судовому засіданні вищенаведені показання підсудних та потерпілих;

які і поклав в основу вироку.

Однак в той же час, судом були взагалі залишені поза увагою показання вказаних осіб, які ті давали в ході досудового слідства:

- самого ОСОБА_8, який будучи двічі допитаним в якості обвинуваченого, в присутності свого захисника, послідовно пояснював, що під час останніх подій в квартирі ОСОБА_7 він діставав з сумки ніж який показував потерпілому ОСОБА_9 з метою його заспокоїти;

- свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15, із яких вбачається, що ОСОБА_3, вимагаючи разом з братом гроші в ОСОБА_7, приставляв розкладного ножа до шиї ОСОБА_9 та погрожував його застосуванням;

- свідка ОСОБА_16 про те, що зі слів ОСОБА_7 їй відомо, що під час заволодіння грошима один із братів ОСОБА_3 мав при собі ножа, яким погрожував її співмешканцю ОСОБА_17.

Також суд не дав належної оцінки показанням потерпілих вході досудового слідства та на початку судового слідства, із яких вбачається, що ОСОБА_3 в ході заволодіння грошима ОСОБА_7 приставляв ніж до шиї ОСОБА_9 та погрожував його застосувати, а також потерпілої ОСОБА_7, що двері вона ОСОБА_3 відкрила, щоб вони їх не вибили.

За таких обставин, висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_3 та ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та перекваліфікація їх дій на ч.2 ст. 186 КК України є передчасним.

Оскільки судом у мотивувальній частині вироку допущено істотні суперечності, не дано належної оцінки всім зібраним у справі доказам, в їх сукупності, а окремі з них взагалі залишені без оцінки, не наведено переконливих мотивів, чому суд відкидає докази обвинувачення, що ставлять під сумнів його законність, а тому колегія суддів вважає, що вирок слід скасувати з направленням справи на новий судовий розгляд.

В ході його необхідно ретельно дослідити всі докази у справі, дати належну правову оцінку діям ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та в залежності від встановленого прийняти законне й обґрунтоване рішення у відповідності до вимог КК України, КПК України.

В разі доведення вини ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, в обємі, який був їм інкримінований органами досудового слідства, то призначені їм покарання слід визнати мякими.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 365, 366, 367 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію помічника прокурора міста Нововолинська, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції задовольнити.

Вирок Нововолинського міського суду від 23 грудня 2010 року щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_6 скасувати, справу направити на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суддів.

Запобіжні заходи ОСОБА_6 підписку про невиїзд, а ОСОБА_3 утримання під вартою, залишити попередніми.

Головуючий:

Судді: