Єдиний унікальний номер 219/696/15-к
Номер провадження 11-кп/775/354/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30.12.2015р., яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Підгороднє Артемівського району Донецької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1)17.03.2004р. Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст. 186 ч.2, 189 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки; 2) 7.07.2004 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ст.185 ч.3 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці, 07.04.2006 року постановою Полтавського районного суду від 31.03.2006 року звільнений від покарання умовнодостроково на 1 рік 11 місяців 28 діб; 3) 02.11.2007 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ст.185 ч.3 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців; 4) 10.12.2012 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, звільнений 22.02.2013 за закінченням строку відбування покарання, зареєстрованого в АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки чотири місяці,

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30.12.2015р., ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки чотири місяці.

Зазначений вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30.12.2015р., оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 :

-зазначає, що не згодний з вироком, вважає його несправедливим, оскільки його дії були кваліфіковані неправильно за ч. 2 ст. 186 КК України, проте в його діях, на його погляд, міститься тільки хуліганський мотив;

-вказує, що при затриманні його допит вели без присутності захисника та оперуповноважені органів внутрішніх справ здійснювали на нього фізичний та моральний тиск, вилучили особисті речі, гроші у розмірі 500 грн., годинник із шкіряним ремінцем, золотий ланцюжок з браслетом вагою 7 г, які надалі не фігурують у справі;

-вважає, що він був затриманий 18.01.2015р., а не 20.01.2015р.;

-зазначає, що понятий ОСОБА_9 при його затриманні, був також статистом, а потім свідком в суді, що є грубим порушенням КПК України;

-вказує, що не були в суді надані речі, якими він намагався заволодіти;

-повідомляє, що при його затриманні він підписував документи, яких не читав, побої, які нанесені йому при затриманні, не зафіксовані;

-зазначає, що свідок ОСОБА_10 є дочкою потерпілої та є заінтересованою особою, та надала суду, як і потерпіла, неправдиві показання відносно нього.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_5 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прохали її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_7 , яка прохала відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 за таких підстав.

Апеляційним розглядом справи встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 визнаний винуватим у тому, що він 18 січня 2015р. приблизно о 19.00 год. ОСОБА_5 , маючи не зняту і не погашену у встановленому законом строк судимість, знаходячись поблизу будинку № 4 по вул. Горбатова в м. Артемівську Донецької області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, побачив двох жінок з сумками та поліетиленовим пакетом у руках, які йшли попереду нього. ОСОБА_5 наздогнав потерпілу ОСОБА_11 та її доньку ОСОБА_10 , та на тротуарі біля тилової сторони вказаного будинку № 4, підійшовши ззаду до потерпілої ОСОБА_11 , діючи повторно, застосовуючи насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої на момент спричинення, схопив обома руками жіночу сумку коричневого кольору, яку ОСОБА_11 тримала в правій руці, та яка належить потерпілій ОСОБА_11 , та ривками намагався нею заволодіти, однак потерпіла ОСОБА_11 , чинячи опір, не випускала сумку зі своїх рук, після чого ОСОБА_5 штовхнув потерпілу лівою рукою в нижню частину обличчя, від чого вона впала на коліна, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді синця на слизовій нижньої губи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після цього, коли вже потерпіла ОСОБА_11 не була здатна чинити опір, ОСОБА_5 заволодів поліетиленовим пакетом, який потерпіла випустила з рук внаслідок вказаних дій ОСОБА_5 , в якому перебували жіночі спортивні штани червоного кольору вартістю 63 гр., предмети особистої гігієни, які не становлять матеріальної цінності для потерпілої ОСОБА_11 .

Після цього ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_11 матеріальний збиток на суму 63 грн.

При розгляді даного кримінального провадження судом всебічно, повно, об`єктивно досліджені фактичні обставини справи.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, його винуватість повністю підтверджується:

-витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 18.01.2015р. №0000201 (а.с. 1 т.2);

-рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 18.01.2015р. (а.с.2.т.2);

-рапортами працівників міліції Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 18.01.2015р. (а.с. 19-21 т.2);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.01.2015р. та заявою про залучення до провадження як потерпілого від 18.01.2015р. (а.с. 9,13 т.2);

- протоколом огляду місця події від 18.01.2015 року, в ході якого було оглянуте місце вчинення злочину (а.с. 10 -11 т.2);

-постановою про залучення до справи у якості речових доказів та передачу їх на зберігання (а.с. 12 т.2);

- висновком експерта від 19.01.2015 року, згідно якого у ОСОБА_11 наявний синець на слизовій нижньої губи, утворився від контакту з тупим твердим предметом, в межах двох діб, і відноситься до легких тілесних ушкоджень (а.с.26 т.2);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.01.2015 року та фототаблицею до нього, в ході проведення якого потерпіла ОСОБА_11 впізнала обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, що вчинила грабіж відносно неї 18.01.2015 року (а.с.30-33);

- висновком експерта від 20.01.2015 року, згідно якого вартість спортивних жіночих брюк червоного кольору становить 63 гр. (а.с. 37-38);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.01.2015 року та фототаблицею до нього, в ході проведення якого потерпіла ОСОБА_11 вказала механізм вчинення злочину відносно неї (а.с. 76-83);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.01.2015 року та фототаблицею до нього, від проведення якого обвинувачений ОСОБА_5 відмовився (а.с. 84-86).

Показаннями потерпілої ОСОБА_11 в суді, показаннями свідка ОСОБА_10 , показаннями свідка ОСОБА_12 , показаннями свідка ОСОБА_13 та ОСОБА_9 .

Аналіз наведених в сукупності доказів призводить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 , діючи умисно, відкрито, здійснив відкрите викрадення майна ОСОБА_11 з корисливим мотивом, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.

Вчиняючи протиправні дії по відношенню до потерпілої ОСОБА_11 обвинувачений ОСОБА_5 розумів, що посягає на власність потерпілої, вилучає її майно, на яке він не має права, а також передбачав заподіяння матеріального збитку потерпілій та бажав заподіяти такого збитку.

Дії обвинуваченого носили відкритий характер викрадення майна потерпілої ОСОБА_11 , оскільки викрадення майна відбувалося в присутності власника, який розумів вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 викрадення. Одночасно і обвинувачений розумів, що його дії були помічені потерпілою ОСОБА_11 та розцінювались нею, як викрадення.

Дії обвинуваченого носили корисливий характер спонукання до незаконного збагачення за рахунок майна потерпілої ОСОБА_11 та мали корисливу мету особисте збагачення.

Відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_11 супроводжувалося фізичним насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_11 , яке мало реальний характер та виразилося у поштовху обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілої в нижню частину обличчя, що спричинило їй синець на слизовій нижньої губи.

Тому, дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.

Таким чином, зібрані у справі докази оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достатності, достовірності, для доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні у відповідності з вимогами ст.91 КПК України. У зазначеному кримінальному провадженні правильно й об`єктивно встановлені насамперед час, місце, спосіб вчинення злочину, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.186 КК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , про те, що у його діях міститься склад хуліганства, є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 з приводу того, що вилучені у нього речі при його затриманні, надалі не фігурують у справі є необґрунтованими, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 на протязі досудового розслідування та розгляду справи по суті в суді першої інстанції не заявляв про вилучення у нього працівниками міліції грошей у розмірі 500 грн., годинника із шкіряним ремінцем, золотого ланцюжка з браслетом вагою 7 г.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що його допит при затриманні проводився без захисника, є також неспроможними, оскільки вони спростовуються протоколом роз`яснення права на захист, з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 бажає захищати свої інтереси самостійно та це не пов`язано з його матеріальним становищем. (а.с. 45 т.2).

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що працівниками міліції на нього був застосований фізичний та моральний тиск були перевірені, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 27.04.2015р., тому доводи обвинуваченого з цього приводу є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що участь понятого ОСОБА_9 в суді в якості свідка є грубим порушенням КПК України, є безпідставними, оскільки в ст. 65 КПК України міститься вичерпний перелік осіб, які не можуть бути допитані як свідки. Той факт, що ОСОБА_9 був по справі статистом не перешкоджає його допиту в суді в якості свідка, оскільки йому були відомі обставини, які підлягають доказуванню під час кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 з приводу того, що він був затриманий 18.01.2015р а, не 20.01.2015р., також є необґрунтованими, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був обраний обвинуваченому ОСОБА_5 20.01.2015р. на підставі ухвали слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20.01.2015р.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що в суді першої інстанції не були надані речі, якими він намагався заволодіти є неспроможними, оскільки спростовуються постановою про залучення до справи у якості речових доказів та передачу їх на зберігання від 18.01.2015р. та тим фактом, що в суді першої інстанції відповідно до вимог ст. 349 ч.1 КПК України, було з`ясовано обсяг доказів та порядок їх дослідження, клопотання про дослідження речей, якими намагався заволодіти обвинувачений ОСОБА_5 , відповідно до журналу судового засідання від 16.09 2015р. до суду не надходило.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що при його затриманні він підписував документи яких не читав є необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог ст. 95 ч.4 КПК України, суд при винесенні вироку взяв до уваги, лише ті покази обвинуваченого ОСОБА_5 , які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , з приводу того, що свідок ОСОБА_10 є заінтересованою особою та надала суду неправдиві показання відносно нього є неспроможними, оскільки її показання є послідовними та узгоджуються з іншими доказами по справі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 вірно врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Колегія суддів, приходить до висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів, не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 407, 418 КПК України,

УХВАЛИТИ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30.12.2015р., залишити без задоволення.

Вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30.12.2015р., яким обвинуваченого ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки чотири місяці, залишити без змін.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 до строку покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 20.01.2015р. по 15.03.2016р., із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме 842 ( вісімсот сорок два ) дні.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.