АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1407/16 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 639/101/16-к ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.115 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 24 лютого 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 24 лютого 2016 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому 02.06.2009р. Броварським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.115, ст.71 КК України до 9 років 2 місяців позбавлення волі, відмовлено у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в порядку, визначеному ст.81 КК України.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд в ухвалі врахував тяжкість вчиненого ОСОБА_10 умисного злочину, значний строк невідбутої частини покарання, наявність у засудженого 2 стягнень, а також те, що засудженим не погашені процесуальні витрати у кримінальній справі у сумі 973,54грн., з огляду на що суд дійшов висновку про передчасність клопотання засудженого, оскільки останній на даний час сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому він не має усіх належних умов, передбачених ст.81 КК України, для умовно-дострокового звільнення.
В апеляційній скарзі засуджений просить переглянути ухвалу. Вказує, що внаслідок проведення судового розгляду у режимі відеоконференції він був позбавлений можливості надати пояснення в повному обсязі в обґрунтування свого клопотання та поспілкуватися зі своїм захисником. Зазначає, що з мотивами прийнятого судом рішення не погоджується, оскільки стягнення до нього були застосовані адміністрацією колонії необґрунтовано, він розкаюється у вчиненому злочину, тяжко працює в колонії понад встановлені норми виробітку, за що отримав 8 заохочень, внаслідок тяжкої праці погіршився стан його здоров`я, він хворіє на хронічний гепатит, однак необхідного лікування у лікарні при виправній колонії не отримує. Також вказує, що з 03.12.2015р. він відбув необхідний строк покарання для застосування ст.81 КК України, у зв`язку з чим адміністрація колонії не застосовує до нього будь-яких заохочень. Стосовно процесуальних витрат за вироком засуджений вказує, що він мав можливість відшкодувати ці кошти із отримуваної заробітної плати, з приводу чого звертався до бухгалтерії, однак кошти не перераховувались у зв`язку з відсутністю виконавчих листів. Зазначає, що він виконує усі вимоги адміністрації колонії, бере участь у виховних програмах.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу засудженого, скасувати ухвалу та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення, прокурора, який вважав ухвалу суду законною, а апеляційну скаргу необґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.
Згідно з рекомендаціями, викладеними в п.п.2, 17 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», прийняття рішення щодо умовно-дострокового звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, установлення, що процес виправлення засудженого відбувався протягом всього періоду відбування ним покарання.
Суд першої інстанції дотримався викладених вимог закону та рекомендацій у повному обсязі. При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення ОСОБА_9 судом ретельно перевірялись дані, що характеризують засудженого під час відбування ним покарання, в тому числі і ті, на які він посилається в апеляційній скарзі.

Так, судом враховано, що ОСОБА_9 з 13.07.2009р. відбуває покарання у Холодногірській виправній колонії №18, де працевлаштований на виробництві установи будівельником, до праці ставиться задовільно. За час відбування покарання має 8 заохочень. Порушував вимоги режиму тримання, за що мав 2 стягнення. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Залучений до участі у програмах диференційованого впливу, до реалізації яких ставиться задовільно. Соціально-корисні зв`язки з рідними ним втрачені. Має задовільний стан здоров`я. Судові витрати за вироком суду ним не погашені, оскільки виконавчі листи до установи виконання покарання не надходили. Вину у скоєному злочині визнав. Також судом враховано і те, що рішенням комісії установи виконання покарань від 16 грудня 2015 року ОСОБА_9 відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання як особі, яка не довела своє виправлення.

При ухваленні рішення судом проаналізовано процес виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання на підставі матеріалів його особової справи та дослідженні даних про його особу.

Так, судом враховано, що ОСОБА_9 , хоча і працює та має ряд заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, проте він протягом відбування покарання допускав порушення режиму утримання, у зв`язку з чим мав 2 стягнення, судові витрати за вироком суду ним не погашені.

Згідно з матеріалами особової справи засудженого, він перебував на оперативно-профілактичному обліку з 16 липня 2009 року по 26 лютого 2014 року як особа, схильна до втечі з місць позбавлення волі.

Судом ретельно перевірялось ставлення ОСОБА_9 до праці, за результатами чого встановлено, що він працевлаштований, виконував оплачувані роботи, однак продуктивність його праці була невисокою.

Такі обставини суперечать викладеним в клопотанні та апеляційній скарзі засудженого твердженням про те, що він став на шлях виправлення та дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня в установі.

Дані про те, що ОСОБА_9 хворіє, містяться в матеріалах особової справи, однак ті обставини, що він не отримує належного лікування, не підтверджені.

За таких обставин, суд правильно дійшов до висновку про те, що на даний момент звільнення засудженого умовно-достроково на значний невідбутий строк покарання як особи, яка сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, є неможливим.
Доводи засудженого стосовно порушення його прав у зв`язку з проведенням судового розгляду у режимі відеоконференції не є обґрунтованими. Так, в поданому ним клопотанні про застосування положень ст.81 КК України він просив провести судовий розгляд без його участі (а.с.2). Під час судового розгляду, проведеного у режимі відеоконференції, засудженому вручалась пам`ятка про його права та обов`язки, однак клопотань про безпосередню присутність у залі судового засідання він не заявляв. За таких обставин, порушення його прав на захист при дистанційному розгляді справи не вбачається.
Враховуючи, що засудженим не наведено переконливих доводів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин щодо передчасності його умовно-дострокового звільнення, апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 539 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 24 лютого 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в порядку, визначеному ст.81 КК України, без змін.
Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5