АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/514/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №635/4386/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

представника потерпілої - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області та захисника ОСОБА_8 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Більшовик Первомайського району

Харківської області, українець, громадянин України, одружений, має малолітню дитину, з середньою освітою,

працюючий ПП «АПЕКС» муляром - штукарутом,

зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимий,-

засуджений за ч.2 ст.286 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Вирішено питання про судові витрати.

Вироком встановлено, що ОСОБА_7 , 13 грудня 2014 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Шевроле Авео», р.н. НОМЕР_1 , рухався по автошляху «Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта», зі сторони м.Сімферополь в напрямку м.Харків, зі швидкістю 60 км/год. В районі 20 км + 150 м, ОСОБА_7 , грубо порушив вимоги п.п.1.5, 18.1 Правил дорожнього руху України, керуючи транспортним засобом, не зорієнтувався в дорожній обстановці, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_12 та якого він об`єктивно міг виявити, не зменшив швидкість, і не зупинив керований автомобіль, щоб дати дорогу вказаному пішоходу, та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_12 , який перетинав проїжджу частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо по ходу його руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. Причиною його смерті стала несумісна з життям тупа сочетана травма тіла.

Ці дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість, ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Свою апеляційну скаргу прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений не в повному обсязі відшкодував потерпілій матеріальну шкоду.

Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі і змінених доводів до неї, не оспорюючи обґрунтованість засудження та кваліфікацію вчиненого, просить вирок змінити, пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_7 призначене покарання та застосувати до нього положення ст.75 КК України.

Апелянт посилається на те, що ОСОБА_7 щиро кається у вчиненому, відшкодував шкоду потерпілій, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, дружину, хворих батьків, є єдиним годувальником у сім`ї.

Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, прокурора, які підтримали свої апеляційні скарги з наведених підстав, потерпілу та її представника, які вважали, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора та підтримали доводи апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги прокурора та про задоволення апеляційної скарги захисника, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, зазначивши, що згоден з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_7 в межах поданих апеляційних скарг.

Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, тобто через його м`якість, є необґрунтованими та безпідставними.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому вид і розмір покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, із яких убачається, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання.

Згідно із вимогами ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнав щире каяття, добровільне часткове відшкодування матеріальної шкоди потерпілій.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що немає підстав вважати, що призначене обвинуваченому покарання, є явно несправедливим через м`якість, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника про пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є обґрунтованими.

Суд першої інстанції при призначенні покарання не в достатній мірі врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 щиро кається у вчиненому, давав правдиві показання на досудовому розслідуванні, чим активно сприяв розкриттю злочину, працює, має на утриманні малолітню дитину 2012 року народження, хворих батьків, є єдиним годувальником в сім`ї, знаходження потерпілого ОСОБА_12 в стані алкогольного сп`яніння згідно висновків судово-медичної експертизи, характер допущених порушень Правил дорожнього руху, викликаних, у тому числі, складними дорожніми умовами та раптовим засліпленням водія зустрічними транспортними засобами.

Також колегія суддів, враховує, що потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні апеляційного суду Харківської області пояснила, що обвинувачений ОСОБА_7 відшкодував їй матеріальну шкоду та відшкодовує моральну шкоду у відповідності з домовленостями, претензій до нього вона не має та просила не призначати йому покарання пов`язане з позбавленням волі.

Саме враховуючи ці обставини, колегія суддів вважає можливим застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 положення ст.75 КК України та звільнити його від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі із покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2, 4 ч.1 ст.76 КК України.

Додаткове покарання в виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки підлягає самостійному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 408, 414, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_7 - змінити.
Застосувати до ОСОБА_7 положення ст.75 КК України та вважати його засудженим за ч.2 ст.286 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції три роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
Звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки, якщо протягом цього строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.2, 4 ч.1 ст.76 КК України:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді: