АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/334/16 Справа № 206/1381/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді в суді першої інстанції, ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,
за участю:
підозрюваного ОСОБА_7 ,
його захисника ОСОБА_9 ,
слідчого ОСОБА_10 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою було частково задоволено клопотання слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_6 , і щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 07 травня 2016 року.

Мотивуючи своє рішення суд послався на наявність обґрунтованої підозри, обґрунтованість ризиків. Разом з тим, суд визнав необґрунтованим твердження прокурора щодо неможливості застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Тому суд прийшов до висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою цілодобового домашнього арешту.

В апеляційній скарзі:

Прокурор вважає вказану ухвалу слідчого судді незаконною, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що обраний запобіжний захід щодо ОСОБА_7 , не забезпечить виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків, а відповідно не зможе забезпечити запобігання ризикам, наявність яких вважає реальними. На його думку, суд належним чином не врахував, що ОСОБА_11 за допомогою ножа, який приставив до горла потерпілого, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, заволодів мобільним телефоном.

На його думку судом було неповно враховано обставини, передбачені ст.ст. 176, 177 КПК України, та можливості здійснення ОСОБА_7 впливу на свідків ОСОБА_12 , який є племінником останнього та мешкає з ним в одній квартирі, та свідка ОСОБА_13 , яка є сусідом останнього, та бачила у того мобільний телефон, який він бажав здати в ломбард.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити свою, якою задовольнити клопотання та обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора, яка вважає ухвалу не законною, просила її скасувати та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, думку слідчого, який заперечував проти задоволення апеляції захисника, доводи захисника ОСОБА_9 , та підозрюваного ОСОБА_7 , які вважали ухвалу законною, обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню, вивчивши та перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, та думку осіб в судовому засіданні, колегія суддів дійшла до наступного.

Апеляційним переглядом встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000305 від 09 березня 2016 року були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 187 КК України.

09 березня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у тому, що він вчинив напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, та заволодів мобільним телефоном ОСОБА_14 ..

09 березня 2016 року слідчий СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

При цьому слідчий посилався на обґрунтованість підозри в скоєнні ОСОБА_7 тяжкого злочину, наявність ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду, незаконного впливу на потерпілого чи свідка, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, можливістю вчинення іншого кримінального правопорушення. Тобто посилався на ризики передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України,

Ухвалою слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2016 року вказане клопотання було задоволено частково та щодо ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд був зобов`язаний встановити чи доводять, надані сторонами кримінального провадження, докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а також, врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Слідчий суддя визнав обставини, викладені в клопотанні, достатніми для застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , проте, не знайшов підстав для обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вважав, що прокурором не доведено не можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 ..

Колегія судді апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду на підставі наступного.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, що дає підставу вважати, що існують ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, що також було визнано судом першої інстанції.

Як вбачається з наявних матеріалів свідок ОСОБА_13 є сусідкою підозрюваного, і з пояснень останньої видно, що вона боїться ОСОБА_7 , який виказував обурення з приводу того, навіщо вона розповіла працівникам поліції про вказаний телефон, про те, куди він хотів його здати, та про те, що викинув з нього чехол в урну, який потім було вилучено працівниками міліції. Отже, колегія вважає обґрунтованим ризик того, що підозрюваний, знаходячись на волі, має можливість безпосередньо впливати на вказаного свідка.

В судовому засіданні апеляційного суду слідчий _ ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_7 раніше судимий за скоєння особливо тяжких злочинів, страждає на психічне захворювання, - шизофренію, вчинює тиск на свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , як з приводу їх свідчень стосовно даного кримінального провадження, так і з інших приводів, погрожує їм, у зв`язку з чим, свідки бояться свідчити проти нього, побоюючись за своє життя та здоров`я.

Окрім цього перевіркою наявних матеріалів встановлено, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за скоєння особо тяжких злочинів, останній раз за вчинення аналогічного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Йому було призначено тривале примусове лікування в психіатричній лікарні із суворим наглядом, у зв`язку із психічним захворюванням, та не зважаючи на наявність непогашеної судимості, він, вже через місяць після звільнення з місць утримання в лютому 2016 року, знову підозрюється у вчиненні розбійного нападу на потерпілого. Вказане на думку колегії свідчить про відсутність наміру підозрюваного припинити свою злочинну діяльність, відсутність формування в особистості підозрюваного правослухняної поведінки, що, визначає його небезпечність для суспільства та вказує на наявність ризиків того, що він схильний до скоєння нових злочинів.

Аналізуючи викладене, вважаючи обґрунтованою підозру ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, за яке передбачено покарання від 3 до 7 років позбавлення волі, внаслідок чого існує реальний ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду, а також виходячи з того, що існують ризики незаконного впливу на потерпілого, свідка ОСОБА_13 , перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином , або вчинення іншого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає реально наявними вказані ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тому колегія суддів приходить до висновку про те, що вказані обставини, перевірені в судовому засіданні, спростовують безпідставність висновків суду першої інстанції про те, що більш м`який запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 його процесуальних обов`язків.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора про неможливість запобігання наявним ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та погоджується з твердженнями прокурора про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки суд фактично визнав та підтвердив усі вище перелічені фактичні обставини, але невірно вказав, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, та необґрунтовано обрав більш м`який запобіжний захід.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, рішення підлягає скасуванню у разі невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Оскільки викладені в ухвалі слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2016 року висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що призвело до постановлення неправильного судового рішення, тому колегії суддів вважає за необхідне скасувати вказану ухвалу, та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати запобіжний захід щодо ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою.

Приймаючи рішення про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що застосування до ОСОБА_7 застави, в силу п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, неможливе, остільки скоєне відбулося з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді клопотання в суді першої інстанції ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 , - скасувати, та постановити нову, якою клопотання слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_6 , про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 травня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4