Справа № 183/523/16
№ 1-кп/183/367/16
В И Р О К
іменем України
08 червня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадженні № 0000581 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гранівка, Радивілівського району Рівненської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовця, старшого солдата військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:

02 вересня 2014 року наказом № 184 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_2 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , та призначено на посаду старшого стрільця 2 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_2 .
Так, старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, будучи зобов`язаним суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою в порушення вищевказаних вимог, 27 лютого 2015 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , умисно, самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , чим протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту своєї Вітчизни, її незалежності територіальної цілісності та недоторканності, свої службові обов`язки не виконує, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
26 січня 2016 року старший солдат ОСОБА_4 , прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе.
Таким чином, 27 лютого 2015 року старший солдат ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 без поважних причин та незаконно знаходився за територією військової частини до 26 січня 2016 року тобто, понад один місяць.
Дії старшого солдата ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової часини без поважних причин, тривалістю понад один місяць.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Також пояснив, що військову частину він залишив у зв`язку з сімейними обставинами, оскільки нікому було допомагати дружині. У скоєному щиро кається, шкодує, що вчинив злочин.
В судовому засіданні судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно обвинуваченим ОСОБА_4 злочин, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також, в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Крім цього, в судовому засіданні були дослідженні письмові докази, які підтверджують вину ОСОБА_4 :
- довідка, відповідно до якої ОСОБА_4 , 14.08.2014 року призваний до лав Збройних Сил України по частковій мобілізації;
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2015 року № 615 про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення 27.02.2015 року військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 ;
- акт службового розслідування від 17.03.2015 року, за результатом проведення якого встановлено, що солдат ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину 27.02.2015 року та не повернувся до часу його складання;
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 23.03.2015 року № 755, про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_4 , згідно з яким встановлено факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 , наказано начальнику штабу першому заступнику командира частини направити до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону для надання діям військовослужбовця правової оцінки та прийняття відповідного рішення за фактом самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_4 27.02.2015 року.
Суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у самовільному залишенні військової частини НОМЕР_2 без поважних причин понад один місяць доведена в повному обсязі, і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин понад один місяць.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки, визнання вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив злочин, який не є тяжким, раніше не судимий, свою вину визнав повністю та розкаявся у вчиненому, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,що дає суду підстави для призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробувальним терміном, тривалістю один рік, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання з позбавленням волі на вказаний строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.
З цих же підстав суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_4 покарання в межах найбільшої санкції ч. 3 ст. 407 КК України.
Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.
Речових доказів по провадженню не має.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання два роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.
Копію вироку вручити засудженому негайно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1