АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали кримінальної справи за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року про визнання апеляції державного обвинувача на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2015 року такою, що не підлягає розгляду,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 367 КК України та ч. 2 ст. 366 КК України та на підставі ст. 49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності за ці злочини у зв`язку із закінченням строків давності. Провадження у кримінальній справі закрито.
На вказаний вирок суду прокурор який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та ОСОБА_6 , подали апеляції.
Відповідно до матеріалів кримінальної справи, 02 грудня 2015 року головуючим у справі винесено постанову, якою апеляції державного обвинувача ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишено без руху у зв`язку з їх невідповідністю вимогам ст. 350 КПК України.

02 лютого 2016 року прокурором який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції - ОСОБА_7 було подано апеляцію з усунутими недоліками, які були зазначені в постанові суду першої інстанції від 02 грудня 2015 року.

Постановою головуючого від 02 лютого 2016 року апеляції державного обвинувача ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України визнано такими, що не підлягають розгляду.

Не погоджуючись з постановою головуючого щодо апеляції прокурора, прокурор ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просить постанову Дніпровського районного суду м. Києві від 02 лютого 2016 року про визнання апеляції державного обвинувача на вирок Дніпровського районного суду м. Києві від 23 жовтня 2015 року такою, що не підлягає розгляду, скасувати та визнати її такою, що підлягає розгляду і дати розпорядження суду першої інстанції щодо виконання ним вимог статті 351 КПК України 1960 року.

В обґрунтування апеляції прокурор посилається на відповідність зміненої апеляції вимогам ст. 350 КПК України 1960 року та повне усунення недоліків вказаних в ухвалі головуючого про залишення апеляції без руху.

Крім цього, від ОСОБА_6 надійшли заперечення на апеляцію прокурора в яких він посилається на законність рішення головуючого про визнання апеляції прокурора такою, що не підлягає розгляду, необхідність дотримання розумних строків розгляду справи та забезпечення його права на справедливий суд.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора на підтримку апеляції прокурора який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 350 КПК України 1960 року, в апеляції зазначаються:

1) назва суду, якому адресується апеляція;

2) особа, яка подає апеляцію;

3) вирок, ухвала чи постанова, на які подається апеляція, і назва суду, який їх постановив;

4) вказівка на те, в чому полягає незаконність вироку, ухвали, постанови та доводи на її обґрунтування;

5) прохання особи, яка подає апеляцію;

6) перелік документів, які додаються до апеляції.

Частиною другою ст. 350 КПК України 1960 року встановлено, що при обґрунтуванні прокурором та захисником необхідності зміни чи скасування вироку, ухвали, постанови апеляція повинна містити посилання на відповідні аркуші справи.

У виправленій апеляції прокурора від 02 лютого 2016 року цих вимог в основному дотримано.

Посилання ж в постанові головуючого від 02 лютого 2016 року на невідповідність апеляції вимогам ст. 350 КПК України 1960 року носять неконкретний характер, без зазначення того, які саме недоліки вказані в постанові від 02 грудня 2015 про залишення апеляції без руху не усунуті прокурором. Не йдеться в постанові і про порушення прокурором строків наданих головуючим для усунення цих недоліків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в апеляції прокурора від 26 січня 2016 року, яка надійшла до Дніпровського районного суду м. Києва 02.02.2016 року, усунуті недоліки зазначені в ухвалі головуючого від 02 грудня 2015 року, в тому числі в ній наявні посилання на відповідні аркуші справи та вказані підстави для скасування вироку відповідно до вимог Закону, а тому подана апеляція відповідає вимогам ст. 350 КПК України 1960 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 352 КПК України 1960 року, апеляційний суд має право своєю ухвалою визнати апеляцію такою, що підлягає розгляду і дати розпорядження суду першої інстанції щодо виконання ним вимог статті 351 КПК України 1960 року.
На підставі викладеного та керуючись ст. 362 КПК України 1960 року, п. 15 Перехідних положень КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляцію прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 задовольнити.
Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року, якою апеляцію прокурора ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києві від 23 жовтня 2015 року у кримінальній справі щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України визнано такою, що не підлягає розгляду скасувати.
Визнати апеляцію прокурора ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києві від 23 жовтня 2015 року такою, що підлягає розгляду.

Кримінальну справу щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України повернути до Дніпровського районного суду для виконання вимог ст. 351, 354 КПК України 1960 року.
Судді:
_______________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11/796/116/2016
Категорія: ст. 362 КК України
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1