Справа № 163/2017/16-к
Провадження № 1-кп/163/96/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні в місті Любомль кримінальне провадження №0000271, що надійшло з Любомльського відділу Ковельської місцевої прокуратури Волинської області 09.08.2016 рокуз обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Любомль Волинської області, що зареєстрований по АДРЕСА_1 , та проживає по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, непрацюючого, раніше не судимого,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.129 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 03.06.2016 року близько 17 години 00 хвилин, перебуваючи на території тваринницької ферми ТОВ «Екоферма», що в селі Замлиння Любомльського району Волинської області, під час словесної суперечки, що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи при собі металевий предмет (швайку), висловлюючи погрозу вбивством та замахуючись даним предметом в бік потерпілого ОСОБА_5 , почав наближатися до нього та наздоганяти. При цьому, враховуючи дану обстановку, потерпілий сприйняв дану погрозу як реальну загрозу життю.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.129 КК України, тобто погроза вбивством, яка супроводжувалася реальними підставами побоюватися здійснення цієї погрози потерпілим.

Під час судового провадження між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення від 12 жовтня 2016 року, яка в письмовій формі надійшла до суду 12 жовтня 2016 року.
Згідно із цією угодою, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає вчинення інкримінованого йому злочину за фактичними обставинами в обсязі повідомленої підозри, погоджується із кваліфікацією його дій.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.1 ст.129 КК України у вигляді обмеження волі строком на один рік, із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, та встановленням іспитового строку строком на один рік.

В судовому засіданні обвинувачений повністю визнав інкриміноване йому обвинувачення, ствердив добровільність укладення угоди і не заперечив проти її затвердження, погодився на призначення узгодженого покарання.
Потерпілий та прокурор вважають, що угода підлягає затвердженню.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, віднесений до категорії невеликої тяжкості. Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.1 ст.129 КК України.

Вивчивши матеріали кримінального провадження та опитавши сторони угоди, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення ст.473 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст.476 КПК України.

Таким чином, умови угоди відповідають положенням ст.471 КПК України, не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи наведене, суд вважає встановленими підстави для затвердження укладеної угоди.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого. Цивільний позов не заявлено. Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому під час досудового розслідування не обирався, клопотання про обрання такого заходу стороною обвинувачення не заявлено.

Керуючись ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Угоду про примирення від 12 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні №0000271, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, призначивши йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речовий доказ по справі металевий предмет «швайка», який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_4 , залишити останньому, як законному володільцеві.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати по справі в сумі 175 (сто сімдесят п`ять) гривень 92 копійки за проведення судової експертизи холодної зброї.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий : суддя ОСОБА_1