Справа№487/3760/15-к
Провадження №1-кс/487/518/16
УХВАЛА
Іменем України
за результатами розгляду скарги на постанову слідчого
про закриття кримінального провадження
07.06.2016 року слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , заявниці ОСОБА_3 , прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000631 від 10.05.2016 року,

встановив:
03.06.2016 року ОСОБА_3 звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва із вказаною скаргою, якою просила скасувати постанову слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 10.05.2016 року про закриття кримінального провадження №0000631 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 КК України.

Заявниця ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала, просила її задовольнити, вважає постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000631 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 КК України незаконною з наступних підстав. Державними виконавцями протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не виконано рішення суду, не накладено арешт на майно боржника. На протязі двох років не виконується рішення суду від 04.04.2014 року, а тому в діях державних виконавців ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є склад злочину передбаченого ст. 367 КК України, як службова недбалість. Крім того, внаслідок зловживання державними службовцями службовим становищем їй було завдано істотну шкоду, яка складається з знецінення коштів від інфляції в сумі 8376 гривень та неотриманої вигоди, а саме неотримані відсотки по депозитному рахунку в розмірі 19174 гривні, що свідчить про наявність у діях державних службовців кримінального правопорушення передбаченого ст.364 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти заявленої скарги та просив відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що слідчим вмотивовано винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000631 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 КК України.

Вислухавши пояснення заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 та дослідивши скаргу, матеріали кримінального провадження, в рамках якої її подано, слідчий суддя дійшов наступного.

06.02.2015 року СВ Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області за заявою ОСОБА_3 щодо невжиття державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_6 заходів до виконання рішення апеляційного суду Миколаївської області від 04.04.2014 про стягнення з ОСОБА_8 грошових коштів на її користь в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження №0000631 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. У подальшому підставу правової кваліфікації змінено з ч.2 ст.382 КК України на ч.1 ст.367 КК України.

Крім того, 20.02.2016 року щодо протиправних дій начальника Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_9 , в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження №0000852 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

03.03.2016 року про неналежне виконання службових обов`язків державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_7 в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження №0001069 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

Матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0000631, № 0000852 та № 0001069 об`єднано в одне провадження, яке зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000631.

Здійснивши у необхідному об`ємі досудове розслідування слідчий дійшов висновку про відсутність складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 КК України та 10.05.2016 року прийняв постанову про закриття кримінального провадження.

Своє рішення слідчий мотивує тим, що в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено, що рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаїської області від 04.04.2014 року вирішено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 80000 гривень та 1500 гривень витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

30.04.2014 року старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_6 на підставі виконавчого листа по справі №2/412/570/12 про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 81500 грн. відкрито виконавче провадження № 43139132.

Боржинку ОСОБА_8 було надано строк для добровільного виконання рішення суду до 07.05.2014 року включно.

Крім того, у Заводському відділі державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції перебувало ще декілька виконавчих проваджень щодо одного й того ж боржника ОСОБА_8 , а саме: виконавче провадження № 48143993 на суму 27442,87 гривень; виконавче провадження № 48773360; виконавче провадження № 48461339 на суму 31967 гривень.

У зв`язку з ненаданням боржником документального підтвердження виконання рішення суду до 07.05.2014 року, 08.05.2014 року старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_6 розпочато примусове виконання.

Під час виконавчого провадження старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_6 неодноразово вчинялись необхідні дії щодо перевірки майнового стану боржника. Проте доступу до квартири АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , останьому не надано. Після чого, до Заводського районного суду м. Миколаєва направлено подання про примусовий вхід до житла боржниці.

Крім того, під час виконавчого провадження старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_6 , а після його звільнення державними виконавцями Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчинялись інші дії необхідні для повного виконання рішення суду.

Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_8 на праві приватної спільної часткової власності належить ? частка квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з положенням ч.5 ст.52 ЗУ Про виконавче провадження, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Частиною 1 статті 63 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Державними виконавцями встановлено, що у вказаній квартирі зареєстровані та фактично проживають ОСОБА_8 та двоє її малолітніх дітей: ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Частиною 2 статті 18 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що діти члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Згідно з приписами ч.4 ст.12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», для укладення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібен попередній дозвіл органів опіки та піклування.

Таким чином, законодавець встановив необхідність отримання попередньої згоди органів опіки та піклування не тільки щодо нерухомого майна, власником якого є дитина, але нерухомого майна, яким дитина має право лише користуватися.

Згідно наявної у державних виконавців інформації, у малолітніх дітей ОСОБА_8 , які проживали разом із останньою у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , не було іншого житла де вони могли б мешкати у разі звернення стягнення на вказану квартиру, у зв`язку з чим у органів опіки та піклування відсутні підстави надати відповідний дозвіл на реалізацію даного нерухомого майна, так як ч.2 ст.12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» закріплено положення про неприпустимість зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень, що підтверджується, зокрема, відповіддю служби у справах дітей Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради на запит державного виконавця.

Таким чином, у зв`язку з тим, що у державних виконавців Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не було можливості встановити наявність чи відсутність у ОСОБА_8 коштів, рухомого майна та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, оскільки ними не отримано доступ до житла боржника, а також у зв`язку з неприпустимістю зменшення або обмеження прав та інтересів дітей ОСОБА_8 під час вчинення будь-яких правочинів щодо приміщення, в якому вони проживали, на час здійснення даного виконавчого провадження державні виконавці не мали законних підстав для звернення стягнення на належне ОСОБА_8 нерухоме майно, а саме ? частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

В той же час, вивченням довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено відсутність відомостей про право власності ОСОБА_8 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 .

Відсутність у державних виконавців документів, що підтверджують право власності ОСОБА_8 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , виключає можливість накладення арешту на вказане нерухоме майно у даному виконавчому провадженні.

В червні 2015 року державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_6 звільнився із займаної посади, після чого на підставі п.6.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року (далі - Інструкція) матеріали зазначеного виконавчого провадження передано державному виконавцю Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_14 , у вересні 2015 року державному виконавцю Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_10 , а в листопаді 2015 року головному державному виконавцю Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_15 для організації примусового виконання рішення суду.

Крім того, з 19.10.2015 року до 09.11.2015 року державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_10 знаходився у відпустці, у зв`язку з чим протягом вказаного періоду часу даним виконавчим провадженням також займалась ОСОБА_15

03.07.2015 року у зв`язку з тим, що боржник рішення суду у строк, наданий державним виконавцем для самостійного виконання, не виконав, з метою забезпечення збереження майна боржника, державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_7 винесено постанову про арешт всього майна боржника ОСОБА_8 та оголошено заборону на його відчуження. На даний час зазначена постанова не скасована та арешт, накладений на майно ОСОБА_8 у даному виконавчому провадженні, не знято.

24.07.2015 року ОСОБА_8 частково сплатила борг за рішенням суду на користь ОСОБА_3 на суму 27442 гривні 87 копійок. Відповідну квитанцію було долучено до матеріалів виконавчого провадження № 48143993.

28.08.2015 року ОСОБА_3 прийшла на прийом до державного виконавця, під час чого їй запропоновано отримати запит щодо надання реквізитів для перерахування коштів. Від отримання запиту та надання відповідних реквізитів стягувач в категоричній формі відмовилась, про що складено відповідний акт.

Частиною 2 статті 30 ЗУ «Про виконавче провадження» та абз.4 п.13.22 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року передбачено, що строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа. При цьому строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника.

На даний час виконавчі провадження №43139132 та №48773360 об`єднано у зведене виконавче провадження №48567747, строк здійснення якого з врахуванням вимог ч.2 ст.30 ЗУ «Про виконавче провадження» не закінчився і по ньому продовжують вчинятись необхідні дії для повного виконання рішень суду.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 48 цього Закону.

Вичерпний перелік підстав закінчення виконавчого провадження визначено у ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» та у ньому відсутня така підстава, як закінчення строку здійснення виконавчого провадження.

Таким чином, навіть у разі, якщо державними виконавцями Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції не буде проведено всі виконавчі дії з виконання рішення апеляційного суду Миколаївської області від 04.04.2014 року у цивільній справі №22ц-784/2175/13 та інші рішення суду на користь ОСОБА_3 у встановлений ч.2 ст.30 ЗУ «Про виконавче провадження» строк здійснення виконавчого провадження (у зведеному виконавчому провадженні з виконання рішень майнового характеру - протягом шести місяців з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа), виконавче провадження не підлягає завершенню з цієї підстави та державними виконавцями продовжують вчинятись необхідні дії для повного виконання рішення суду.

Так стягувач декілька раз зверталась до Заводського районного суду міста Миколаєва із скаргами на бездіяльність державних виконавців Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції під час примусового виконання ними рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 04.04.2014 року у цивільній справі №22ц-784/2175/13 та просила зобов`язати виконавців передати їй спадкове майно у виді ? частки квартири АДРЕСА_5 .

Справи за вказаними скаргами ОСОБА_3 об`єднано судом в одне провадження. За результатами судового розгляду скарги ОСОБА_3 задоволено та 10.09.2015 року винесено відповідну ухвалу, якою зобов`язано державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_7 , який на час розгляду судом скарг ОСОБА_3 здійснював примусове виконання у даному виконавчому провадженні, вжити заходів примусового виконання, направлених на звернення стягнення на майно боржника у зведеному виконавчому провадженні №48567747.

В той же час, згідно вказаного рішення суду, заявлений скаржницею спосіб захисту її права (а саме у вигляді передачі їй спадкового майна у виді ? частки квартири АДРЕСА_5 ) визнано передчасним.

Об`єктивна сторона кримінальних правопорушень, передбачених ст.364 та ст.367 КК України, характеризується сукупністю таких ознак: дією або бездіяльністю службової особи; наслідками у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб; причинним зв`язком між дією чи бездіяльністю та шкідливими наслідками. Крім того, зловживання владою або службовим становищем визнається злочином лише у разі вчинення такого діяння з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб.

Діяння, що утворює об`єктивну сторону даних злочинів, вчинюється всупереч інтересам служби, тобто є незаконним і таким, що суперечить тим цілям і завданням, заради досягнення яких функціонує апарат управління відповідних організацій і для вирішення яких службові особи цього апарату наділяються певними повноваженнями.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони службової недбалості, зловживання владою або службовим становищем є настання суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб, і виявляється у заподіянні: а) матеріальних (майнових) збитків; б) нематеріальної шкоди; в) матеріальних збитків у поєднанні з наслідками нематеріального характеру. Відсутність таких наслідків може свідчити лише про вчинення службовою особою дисциплінарного проступку.

Приміткою 3 до статті 364 КК України передбачено, що у статтях 364, 367 КК України істотною визнається шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що згідно з підпунктом 169.1.1 пyнкту 169.1 статті 169 рoзділу ІV та пункту 5 підрозділу 1 розділу XX Перехідних полoжeнь Податкового кодексу України та з врахуванням положень Закону України «Про Державний бюджет України» у 2016 році відповідно становить 68 900 грн. і більше.

Встановлено, що рішення начальника Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_9 про передачу даного виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу ДВС відповідає вимогам п.6.2 Інструкції, не суперечить інтересам служби та жодним чином не свідчить про наявність у нього корисливих мотивів чи інших особистих інтересів або інтересів третіх осіб.

Крім того, під час виконання службових обов`язків у виконавчому провадженні державними виконавцями Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинялись необхідні дії для повного виконання рішення суду, зокрема ОСОБА_6 неодноразово здійснювались виходи за адресою проживання боржника, направлялось до Заводського районного суду міста Миколаєва подання про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла ОСОБА_8 , крім того з метою встановлення фінансового стану боржника державними виконавцями подавались відповідні запити до ДПІ та УПФУ, робились витяги з автоматизованої бази даних БД «Автомобіль», отримувались довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_8 .

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 10.09.2015 року за результатами розгляду скарг ОСОБА_3 бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_6 , яка полягала у не накладенні арешту на майно боржника, а саме на ? частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , та не вирішенні питання про його примусову реалізацію, визнано неправомірною.

В той же час, встановлено, що на даний час на майно ОСОБА_8 , в тому числі на зазначену частку квартири державними виконавцями накладено арешт.

Таким чином відсутні підстави вважати, що діями державних виконавців Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції заявниці завдана шкода у виді матеріальних збитків.

При вирішенні питання чи завдало порушення службових обов`язків, зловживання владою або службовим становищем істотну шкоду у виді підриву авторитету органів правосуддя та юстиції у частині забезпечення реального виконання судових рішень, враховується позиція, викладена у п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень» №15 від 26.12.2003 року, в якому роз`яснено, що якщо шкода полягає у заподіянні суспільно небезпечних наслідків нематеріального характеру, питання про її істотність вирішується з урахуванням конкретних обставин справи.

Такими конкретними обставинами по даній справі є те, що зведене виконавче провадження продовжує перебувати на виконанні у Заводському відділі державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції. Тобто внаслідок дій начальника Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_9 , державних виконавців Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не відбулося таке погіршення стану стягувача, відновити яке було б неможливо або вкрай ускладнено.

При цьому, виконавцем, у провадженні якого перебуває зведене виконавче провадження, продовжують вчинятися виконавчі дії, направлені на повне виконання рішень суду на користь ОСОБА_3 .

Зазначене свідчить про відсутність в діях ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 таких, якими був підірваний авторитет органів правосуддя та юстиції.

Відсутність такої ознаки, як заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб начальником Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_9 , державними виконавцями Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 свідчить про відсутність у їх діяннях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 КК України.

Вказане свідчить про законність і мотивованість прийнятого слідчим рішення про закриття кримінального провадження.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 303-309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000631 від 10.05.2016 року відмовити.

Ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Заводського
районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1