Справа № 369/2130/16-к
Провадження № 1-кп/369/191/16
В И Р О К
іменем України
15.04.16 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю потерпілого ОСОБА_4

за участю захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженця с. Новосілки Макарівського району Київської області, громадянина України, українця, маючого сердедню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

встановив:
27.12.2015 року близько 00:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Полярна, буд. 10, маючи прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, скориставшись відсутністю власника транспортного засобу марки «ВАЗ 2109» д.н.з. НОМЕР_2 , сірого кольору, 1991 року випуску, ОСОБА_4 , який знаходився у дворі будинку за вище вказаною адресою, через багажник проник до салону автомобіля. Після цього, за допомогою канату для буксирування приєднав вище вказаний автомобіль до автомобіля марки "ВАЗ 2101", бежевого кольору, який належить ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, скориставшись довірою ОСОБА_7 , якому не повідомив про намір викрасти вище вказаний автомобіль та який перебував за кермом автомобіля марки «ВАЗ 2101», бежевого кольору, розпочав рух транспортного засобу, тим самим незаконно заволодівши ним. В подальшому, розпорядився автомобілем марки «ВАЗ 2109» д.н.з. НОМЕР_2 , сірого кольору на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_4 , згідно висновку експерта №8-04/81 від 02.03.2016 року, матеріального збитку на загальну суму 41 790 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, пояснивши, що 27.12.2015 року він перебуваючи в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, направляючись до бару зі своїм другом ОСОБА_7 , який був за кермом автомобіля «ВАЗ 2101», побачив на дорозі автомобіль «ВАЗ 2109» та вирішив викрасти його. Обвинувачений ОСОБА_6 поросив ОСОБА_7 зупинитись та почекати на нього, не пояснюючи останньому мету зупинки. Вийшовши із автомобіля ОСОБА_6 підійшов до автомобіля «ВАЗ 2109» та проник до його салону через багажне відділення, яке було відчинене. В подальшому ОСОБА_6 попросив ОСОБА_7 відбуксирувати автомобіль «ВАЗ 2109» до нього у гараж, пояснивши, що даний автомобіль належить його знайомому, який попросив ОСОБА_6 відремонтувати його, на що ОСОБА_7 погодився. Викрадений автомобіль «ВАЗ 2109» ОСОБА_6 розібрав на запчастини, а через декілька днів після викрадення даного автомобіля його затримали працівники поліції. У вчиненому щиро розкаявся, відшкодував потерпілому заподіяну шкоду та просив його суворо не карати.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 27.12.2015 року йому зателефонувала дружина та повідомила, що автомобіль «ВАЗ 2109», який весь час стояв припаркований під їх будинком за адресою: АДРЕСА_2 , зник. ОСОБА_4 того ж дня звернувся до працівників поліції з заявою про зникнення його автомобіля. Заподіяну йому шкоду обвинувачений ОСОБА_6 відшкодував у повному обсязі, у розмірі 45 тис. грн., та претензій до нього він не має.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Суд визнає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю та його дії кваліфікуються судом за ч.1 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує, що злочин за ч.1 ст.289 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, ОСОБА_6 раніше не судимий (а.с. 31 т.1), негативних характеристик за місцем проживання не має (а.с.32 т.1), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 33, т. 1).

Обставинами, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєному злочині, що полягає у критичній оцінці обвинуваченого своєї протиправної поведінки, що характеризується щирим осудом цієї поведінки, повним визнанням своєї вини, висловленні жалю з приводу вчиненого та готовності нести покарання за вчинений злочин та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

У зв`язку з вищевикладеним, призначаючи необхідне та достатнє покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за можливе призначити покарання ОСОБА_6 за ч.1 ст.289 КК України у виді обмеження волі в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого, його щире каяття, думку потерпілого , який претензій до обвинуваченого не має, суд приходить до переконання про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, тобто без реального відбування покарання і на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відповідно до ст.ст. 118, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_6 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 , від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов?язати ОСОБА_6 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчій інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 527 (п`ятсот двадцять сім) гривень 76 копійок процесуальних витрат.

Речові докази: - автомобіль марки «ВАЗ 2109», сірого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 - знаходиться на штраф майданчику Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Кібенка, 66 повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення прокурором, захисником, потерпілим та обвинуваченим.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1