Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/9310/15-к
Провадження № 1-кп/644/211/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

При секретарі ОСОБА_2 ,

За участю прокурора ОСОБА_3 ,

Потерпілого ОСОБА_4 ,

Представника потерпілого ОСОБА_5 ,

За участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Орджонікідзевського районного суду м.Харкова кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м.Харків, громадянина України, українця, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , обвинуваченого за ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2015 року приблизно о 16.00 годину ОСОБА_6 знаходячись біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 в процесі конфлікту з ОСОБА_4 , який відбувся на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин, діючи з умислом, спрямованим на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, навмисно наніс останньому два удари кулаком правої руки в область щелепи з лівої сторони, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 згідно висновків судово-медичної експертизи №625-А/15 від 16 липня 2015 року наступні тілесні ушкодження: перелом лівої виличної кістки зі зміщенням, який відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, синці на обличчі, крововилив у білкову оболонку лівого ока, що відносять до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_6 своїми умисними діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України , але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

В судовому засіданні обвинувачений свою провину визнав частково, суду пояснив, що дійсно між ним та потерпілим виник конфлікт, що був викликаний поведінкою потерпілого. Дійсно наніс йому удар по облічу, але удар був один, та на його думку, від завданого ним ляпасу потерпілому не могли бути завдані відповідні тілесні ушкодження. Потерпілий після конфлікту пішов сам, будь-яких пошкоджень на його обличчі він не бачив. Також пояснював, що на лавочці біля під`їзду він був зі своїм братом ОСОБА_8 , а також з ОСОБА_9 , він пив сік, спочатку до під`їзду підбіг пес, потім підійшов потерпілий, який почав знущатись над твариною, він зробив йому зауваження, але останній почав вести себе зухвало, казав, що це його собака, що хоче то й буде з ним робити. Потім він вилив на потерпілого сік, а той в свою чергу підбіг до нього та почав провокувати, з метою заспокоїти потерпілого наніс йому ляпасу по обличчю. Вважав, що фактично була самооборона, потерпілий хапав його за речі, потерпілий намагається витребувати з нього гроші.

Не зважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності.

В судовому засіданні потерпілий суду пояснив, що він гуляв із своїм собакою, який злякався та побіг від нього. Коли він його знайшов, то собака сидів під під`їздом, він його почав виховувати, як його навчив кінолог, це не сподобалось обвинуваченому, який ще з двома хлопцями сидів на лавочці. При цьому обвинувачений кинув в нього пляшкою з пивом, а після словесної суперечки вдарив в обличчя два рази. Дійсно після того, як обвинувачений його вдарив, він пішов в інший двір, його побачила знайома та рекомендувала звернутися до лікаря. В лікарні встановили перелом щелепи, робили операцію.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона мати потерпілого, 03.07.2015 року була на роботі, близько 18.00 години їй подзвонив син та повідомив, що у нього головний біль, гематома на обличчі, око закрите, щока впала. Вона зверталась за допомогою до подруги, щоб відвести сина до лікарні. Після огляду встановили, що є необхідним їхати до щелепно-лицьової хірургії, де вже порекомендували проведення операції. Операцію робили двічі, оскільки це було дуже дорого. Зі слів сина знає, що хлопцям не сподобалось як він виховував собаку, вони кидали в нього пляшки, а потім один з них його вдарив. Перелом був зліва.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що вона працює в кіоску «Кулиничі», бачила, що біля першого під`їзду було троє хлопців, один стояв, двоє сиділи. Кіоск знаходиться на відстані близька 20 метрів від лавочки, безпосередньо хто та яким чином наніс удар потерпілому вона не бачила, чула, що між хлопцями була словесна перепалка. Ввечері приходила мама потерпілого та просила бути свідком, якщо вона щось бачила. Також зазначала, що обвинувачений заходив в кіоск, але він був без будь-якої пляшки. З обвинуваченим та хлопцями ще була вагітна жінка.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона гуляла із собакою, з нею також був потерпілий із своїм собакою, яка злякалась та побігла. Потерпілий її пішов шукати. Зі слів потерпілого знає, що коли знайшов собаку, вона скиглила, він почав її виховувати, а хлопці, що знаходились біля під`їзду йому стали погрожувати та кинули в нього пляшку. Коли особисто побачила потерпілого та у нього на лівій щоці біля скроні була вм`ятина, він сидів сам, під під`їздом нікого не було.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що у другій половині дня 03 липня 2015 року зустрів свою дружину та побачив обвинуваченого та його брата. Обвинувачений купив сік, печиво, а він купив пиво. Вони всі сиділи на лавочці біля під`їзду, дружина пішла. Прибіг собака до будинку, потім підійшов потерпілий. Дійсно зав`язалась суперечка, обвинувачений робив зауваження потерпілому, щоб той не бив собаку. Бачив або поштовх, або ляпас, але якою рукою обвинувачений це зробив не пам`ятає, бачив все боковим зором, вони штовхались, а потім обвинувачений наніс удар потерпілому. Стверджував, що бачив все боковим зором, оскільки обвинувачений з потерпілим штовхались та перемістились метрів за 5-6 від них. Про те, що у потерпілого перелом щелепи дізнався від своєї подруги, особисто бачив лише одного ляпасу, навідліг, в ході досудового розслідування не вірно було записано. Також пояснював, що обвинувачений дійсно вилив на потерпілого сік, він не пив, оскільки був за кермом. Саме потерпілий спустив собаку з повідка, пішов на обвинуваченого, який став відходити.

Свідок ОСОБА_8 , суду пояснив, що дійсно з братом та ОСОБА_9 сиділи на лавочці, побачили собаку, потім підійшов потерпілий, яким почав знущатись над твариною, його брат ОСОБА_13 , зробив йому зауваження, але останній не реагував, тому брат вилив на нього сік. Після цього потерпілий спустив з повідка собаку та пішов на брата з погрозами. Стверджував, що брат наніс потерпілому лише один удар, з лівого боку правою рукою в область вуха. Удар був нанесений відкритою долонею. Після цього потерпілий відійшов та комусь дзвонив по телефону, потім пішов з собакою. Пізніше бачив його у дворі.

Суд не приймає до уваги доводи потерпілого в частині того, що обвинувачений облив його пивом, оскільки в ході розгляду справи ці обставини були спростовані показами обвинуваченого, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 .. Даних того, що обвинувачений в день вчинення ним інкримінованого правопорушення перебував в стані алкогольного сп`яніння, в ході розгляду справи також не встановлено.

Також вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:
Висновком експерта №625-А/15 від 16.07.2015 року з якого вбачається, що потерпілому ОСОБА_4 було завдано тілесні ушкодження у вигляді перелом лівої виличної кістки зі зміщенням, який відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, синці на обличчі, крововилив у білкову оболонку лівого ока, що відносять до легких тілесних ушкоджень. Протоколом проведення слідчого експерименту від 14.08.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_4 та фото таблицею до нього, яким також підтверджено механізм завдання двох ударів обвинуваченим ОСОБА_6 , саме кулаком правої руки в область обличчя з лівої сторони. Протоколом проведення слідчого експерименту від 26.08.2015 року за участю свідка ОСОБА_9 та фото таблицею до нього, яким також підтверджено механізм завдання двох ударів обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 .. Додатковим висновком експерта №808-А/15 від 28.08.2015 року з якого вбачається, що потерпілому ОСОБА_4 було завдано тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої виличної кістки зі зміщенням, який відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, синці на обличчі, крововилив у білкову оболонку лівого ока, що відносять до легких тілесних ушкоджень. Зазначені ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, не виключено, що за обставин та у строк, зазначених в постанові про призначення експертизи та відомих зі слів оглянутого та не могли бути спричинені самому собі. Також зазначено, що малоймовірно, що тілесні ушкодження, наявні у потерпілого могли утворитись за обставин, на які зазначає підозрюваний ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту та навпаки могли утворитись за обставин, на які зазначає потерпілий ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_9 при проведенні слідчих експериментів. Покази, які були надані свідком ОСОБА_9 безпосередньо в судовому засіданні в частині нанесення обвинуваченим лише одного ляпасу потерпілому суд розцінює критично. Оскільки будь-яких зауважень під час проведення слідчого експерименту свідок не заявляв, досліджений протокол слідчої дії містить його підпис, на доданій фото таблиці чітко зафіксовано нанесення двох ударів та обставини зафіксовані в протоколі також підтверджують додатковим висновком експерта. Також у зв`язку із обставинами викладеними в додатковому висновку експерта, суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого, що викладені під час проведення слідчого експерименту від 18.08.2015 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 та фото таблицею до нього, а також покази свідка ОСОБА_8 , а саме щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , одного удару лівою рукою з правого боку.
Доводи обвинуваченого, що потерпілому міг завдати тілесні ушкодження хтось інший, також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, як вбачається з досліджених доказів конфлікт між потерпілим та обвинуваченим відбувався приблизно о 16.00 годині, приблизно о 18.00 годині потерпілий вже подзвонив матері та повідомив про отриману травму. Окрім того, свідок ОСОБА_12 пояснювала суду, що вона побачила потерпілого на лавочці, у нього була біля скроні на лівій щоці вм`ятина, саме вона наполягала на тому, щоб він їхав до лікарні, поряд з ним нікого не було. З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України доведена. Його дії слід кваліфікувати, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України , але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину. Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено. При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, фактичні обставини. Так, судом враховується, що обвинуваченим вчинено злочин середньої тяжкості відповідно до ст.12 КК України. Обвинувачений раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце реєстрації, задовільно характеризується, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Враховуючи наведене, суд вважає, що можливе призначення міри покарання, не пов`язаної із ізоляцією від суспільства в межах санкції ч. ч.1 ст.122 КК України.

Відповідно до вимог ст.128 КПК України потерпілим було заявлено цивільний позов на загальну суму 23554 гривень 55 копійок, з яких матеріальна шкода, витрати пов`язані із лікуванням на суму 3554 гривні 55 копійок, 10000 гривень витрати понесенні за надання правової допомоги, а також 10000 гривень моральної шкоди.

Відповідно до вимог ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до вимог ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
На підтвердження завданої матеріальної шкоди потерпілим було надано копії квитанцій про придбання медичних препаратів, заяви на переказ, чеки на придбання пального, виписка з медичної картки.

З наданої виписки медкартки на ім`я потерпілого вбачається, що в період з 07 липня 2015 року по 24 липня 2015 року він перебував на стаціонарному лікуванні в центрі щелепно-лицьової та реконструктивної хірургії з діагнозом перелом лівої виличної кістки зі зміщенням, йому було проведено оперативне втручання 09.07.2015 року, визначено перелік використаних медичних препаратів.

Потерпілим надано квитанції щодо придбання медичних препаратів

від 03.07.2015 року на суму: 94,50 гривень;

від 08.07.2015 року на суму: 127,38 гривень, 566 гривень 88 копійок;

від 07.07.2015 року на суму: 234,08 копійок;

від 09.07.2015 року на суму: 360,93 гривні,

від 10.07.2015 року на суму: 350,23 гривні, 40,60 гривні, 18 гривень;

від 11.07.2015 року на суму: 203,59 гривень;

від 12.07.2015 року на суму 223,54 гривні;

від 13.07.2015 року на суму: 88,52 гривні;

від 15.07.2015 року на суму: 31,70 гривень, 15 гривень,

а всього на загальну суму 2354 гривень 95 копійок.

Суд вважає, що вимоги позову в частині стягнення витрат по наданим квитанціям щодо придбання медичних препаратів на суму 2354 гривень 95 копійок підлягають задоволенню, оскільки рекомендація щодо їх застосування наявна в медичній довідці.

Суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позову в частині відшкодування витрат на придбання пального /а.с.20-21/, а також не приймає до уваги заяву про видачу готівки на ім`я отримувача ОСОБА_10 на суму 1896,25 гривень від ОСОБА_14 /а.с.15/, оскільки в ході розгляду справи не було встановлено потребу потерпілого в зазначених витратах.

Що стосується вимог потерпілого щодо відшкодування витрат в розмірі 10000 гривень на надання правової допомоги, слід зазначити наступне. Дійсно під час розгляду провадження в суді адвокатом ОСОБА_5 надавалась правова допомога потерпілому ОСОБА_4 .. Суду було надано договір про надання правової допомоги від 13.08.2015 року, укладений між потерпілим та адвокатом ОСОБА_5 , в п.1 якого зазначено, що замовник зобов`язується виплатити адвокату гонорар за надання юридичних послуг. Безпосередньо сам договір не містить в собі даних про розмір сплаченого гонорару, не надано суду будь-яких актів виконаних робіт, додатків до договору, квитанцій, прибуткового касового ордеру, які б підтверджували понесені потерпілим витрати на надану правову допомогу. Наданий витяг щодо руху коштів на картковому рахунку ОСОБА_5 не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки не містить в собі даних про особу, яка здійснила відповідні перерахування. Тобто, розмір витрат на правову допомогу в судовому засіданні не був доведений.

Суд вважає, що вимоги позову потерпілого в частині відшкодування завданої моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує ступінь тяжкості завданих тілесних ушкоджень, а саме у потерпілого було зламано щелепу, він переніс оперативне втручання, відчував фізичний біль, за таких обставин через декілька днів після виписки з медичної установи був зобов`язаний складати вступний іспит та склав його. Отримана травма від дій обвинуваченого вплинула на уклад життя потерпілого, більше двох тижнів він перебував на стаціонарному лікуванні, після виписки йому було рекомендовано подальше лікування у хірурга-стоматолога за місцем проживання, уникати переохолоджень та надмірних фізичних навантажень, дотримання дієти, ротові ванночки після кожного прийому їжі. Як пояснював потерпілий в судовому засіданні, він почував фізичний біль після отриманої травми, його було прооперовано, при вживанні їжі він відчував дискомфорт, обмежував себе у виборі продуктів. Враховуючи зазначені обставини, а також поведінку як обвинуваченого, так і потерпілого, те, що завданню тілесних ушкоджень передувала сварка між ними, суд вважає, що розумним та справедливим буде визначити до стягнення 5000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Судові витрати, речові докази в провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком на 1(один) рік, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_6 протягом іспитового строку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 завдану матеріальну шкоду в сумі 2354 гривень 95 копійок, моральну шкоду в сумі 5000 гривень, а всього 7354 ( сім тисяч триста п`ятдесят чотири) гривні 95 копійок.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги.

Головуючий: суддя: ОСОБА_1