Справа № 182/260/15-к
Провадження № 1-кп/0182/137/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.06.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження № 0000874 стосовно:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, освіта середня, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України,-

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_3 , в жовтні місяці 2014 року, точного часу слідством не встановлено, в місті Нікополі, Дніпропетровської області, точного місця слідством не встановлено, маючи намір на незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу придбав, отримавши в подарунок від знайомого ніж . Вище вказаний ніж, згідно висновку експерта № 100/8 від 26.11.2014 року є колюче-ріжучою холодною зброєю, виготовленою саморобним способом по типу мисливських ножів загального призначення, який ОСОБА_3 незаконно придбав та возив у автомобілі з метою використання його в господарських цілях, без передбаченого законом дозволу.
19.11.2014 року, приблизно о 16.50 год., за адресою: АДРЕСА_3 , під час проведень огляду автомобіля ВАЗ 2109 н/з НОМЕР_1 , за згодою ОСОБА_3 під переднім пасажирським сидінням було виявлено та вилучено ніж, який згідно висновку експерта № 100/8 від 26.11.2014 року є колюче-ріжучою холодною зброєю виготовленою саморобним способом по типу мисливських ножів загального призначення, який він незаконно, без передбаченого законом дозволу, перевозив у транспортному засобі ВАЗ 2109 державний номер НОМЕР_1 .
Крім того, ОСОБА_3 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, в період часу з 13.11.2014 року з 14:00 год. до 14.11.2014 року до 12:30 год., точного часу слідством не встановлено, знаходячись на 93 км. залізничного перегону ст. Нікополь - ст. «Нікопольбуд» в м. Нікополі, Дніпропетровської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, скористатись відсутністю поруч сторонніх осіб, за допомогою кувалди, шляхом пошкодження стіни будівлі блокпосту 93 км., в районі замка на вхідних дверях приміщення, проник в приміщення блокпосту 93 км., звідки таємно, умисно викрав малоцінні необоротні матеріальні активи і виробничих запасів, а саме: лом лапчастий інв. № 16029/0394 1 шт., домкрат колійний ДК-20 інв. № 445736 1 шт., рихтувальник інв. № 21121/0412 1 шт., рихтувальних РГ-2065 інв. № 21121/0413 - 2 шт., розгінник зазарів РЗ-25.110 інв. № 606345 - 1 шт., шаблон колійний інв.. № 29013/1866 - 1 шт., металобрухт у кількості 140 кг., чим заподіяв збиток ВСП Нікопольська дистанція колії в сумі 5 573,41 грн.
Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України, як незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу. Також дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення.

До даного висновку суд прийшов аналізуючи наступні докази.

Обвинувачений ОСОБА_3 на початку судового розгляду винним себе не визнав. В кінці судового розгляду винуватим себе визнав повністю і пояснив суду, що в жовтні 2014 року він знайшов частину залізничної колії. Від свого знайомого дізнався про те, що на блокпосту, де знайомий раніше працював є інструменти для розбору колії. Вирішив туди поїхати. Приїхав. Двері були замкнені. Кувалдою ударив по замку і дверях. Двері відчинилися. Зайшов у приміщення. Побачив металобрухт і інструменти. Метал і інструменти були в мішках. Завантажив все в автомобіль і поїхав. Спочатку викрадене привіз додому. Потім прийшов його знайомий- ОСОБА_6 і вони разом з ним здали метал на першому кварталі в м. Нікополі. Знайомий йому подарував ніж, який він поклав до себе в автомобіль і забув про нього. Потім коли працівники міліції оглядали автомобіль знайшли ніж. Автомобіль йому на праві власності не належить. З обвинуваченням повністю згодний. Просив суд суворо не карати його. Проти позовних вимоги не заперечував.

Враховуючи, що ОСОБА_3 повністю визнав свою вину в інкримінованих йому органом досудового розслідування діяннях, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України, і у суду відсутні будь-які сумніви добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд змінив порядок дослідження доказів, та визнав за недоцільне дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченим, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, встановлених по справі всіх пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України є (ст. 185 ч. 3 КК України) тяжким злочином, (ст. 263 ч. 2 КК України) злочином середньої тяжкості. Стосовно відомостей про особу обвинуваченого, то зокрема, як встановлено у судовому засіданні обвинувачений,згідно ст. 89 КК України вважається раніше не судимим,має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

До обставини, що пом`якшують покарання обом обвинуваченим, суд відносить визнання вини, щире каяття та сприяння у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що покарання обом обвинуваченому має бути обрано в межах санкцій статей за якими кваліфіковано його дії у вигляді позбавлення волі, але в зв`язку з визнанням вини, щирим каяттям та сприянням у розкритті злочину, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України, тобто призначити покарання з іспитовим строком з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення.

У кримінальному провадженні заявлено цивільний позов Державним підприємством Придніпровська залізниця про стягнення з обвинуваченого 5 334 грн. 47 коп. матеріальної шкоди.

У позовній заяві вказано, що було викрадено належне ДП Придніпровська залізниця майно на загальну суму 5573,41 грн. Під час досудового розслідування викрадені деталі частково були повернуті. Розмір спричиненого збитку протиправними діями обвинуваченого становить 5 334 грн. 47 коп.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вину обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено у судовому засіданні, у зв`язку з чим, позовні вимоги ДП Придніпровська залізниця про стягнення матеріальної шкоди в сумі 5 334 грн. 47 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується процесуальних витрат за залучення експертів для проведення експертиз, то вказані витрати не підлягають стягненню з обвинуваченого виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються з Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КПК України експертам сплачується винагорода за виконану роботу, якщо це не є їх службовим обов`язком.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що експертизи по справі проводили експерти експертно-криміналістичного центру міністерства внутрішніх справ України при виконанні своїх службових обов`язків.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 - визнати винуватим в скоєні кримінального злочину передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити покарання згідно санкції даної статті у вигляді 3 років позбавлення волі, його ж визнати винним в скоєні кримінального злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання в вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, остаточне покарання ОСОБА_3 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши випробувальний термін 1 рік.
На підставі п. 2-3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну свого місця проживання та роботи кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь відокремленого структурного підрозділу Нікопольська дистанція колії Державного підприємства Придніпровська залізниця 5 334 (п`ять тисяч триста тридцять чотири) грн 47 коп. у відшкодування матеріальної шкоди.
Речові докази: поліпропіленовий мішок білого кольору з деталями верхньої будови колії вагою 43 кг., мішок білого кольору з деталями верхньої будови колії вагою 53 кг., передані на зберігання ВСП Нікопольська дистанція колії ДП Придніпровська залізниця, залишити у користуванні власника.

Речові докази: ніж в чохлі, зразки лакфарбового покриття, кувалду, металеву трубку (важель домкрата), ручку від клемного ключа, алюмінієву трубку довжиною 25 см., які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ЛВ на ст. Нікополь УМВС України на Придніпровській залізниці, знищити.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Головуючий :