29 вересня 2016 року м. Хмельницький
В судове засідання представник ПП «Банкір» не з'явився, про місце та час розгляду скарги повідомлений належним чином.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що представник ПП «Банкір», який подав до суду скаргу, про час та місце розгляду його скарги повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, що є проявом принципу диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги за відсутності представника скаржника на підставі наданих сторонами доказів.
Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення скарги з підстав її необґрунтованості.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.308 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування. Прокурор вищого рівня зобов’язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов’язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.
14 вересня 2016 року вказана скарга ПП «Банкір» від 12.09.2016 була скерована для розгляду в порядку ст.308 КПК України в Хмельницьку місцеву прокуратуру.
Відповідно до ч.1 ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Згідно з ч.6 ст.36 КПК України, Генеральний прокурор України, керівник регіональної прокуратури, керівник місцевої прокуратури, їх перші заступники та заступники при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування мають право скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих та прокурорів нижчого рівня у межах строків досудового розслідування, передбачених статтею статтею 219 цього Кодексу. Про скасування таких постанов повідомляється прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення відповідного досудового розслідування. Скасування таких постанов слідчих та прокурорів Національного антикорупційного бюро України може бути здійснено лише Генеральним прокурором України або особою, яка виконує його обов’язки.
Відповідно до ч.3 ст. 17 Закону України «Про прокуратуру», під час здійснення повноважень, пов'язаних з реалізацією функцій прокуратури, прокурори є незалежними, самостійно приймають рішення про порядок здійснення таких повноважень, керуючись при цьому положеннями закону, а також зобов'язані виконувати лише такі вказівки прокурора вищого рівня, шо були надані з дотриманням вимог цієї статті. Для прокурорів, керівників, заступників керівників підрозділів місцевої прокуратури прокурором вищого рівня є керівник місцевої прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов'язків, які мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, погоджувати прийняття ним певних рішень та здійснювати інші дії, що безпосередньо стосуються реалізації цим прокурором функцій прокуратури, виключно в межах та порядку, визначених законом.
Крім того, вказаною нормою визначено, що керівник регіональної прокуратури (в даному випадку прокуратури Хмельницької області), його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов'язків, є прокурорами вищого рівня лише для прокурорів, керівників та заступників керівників підрозділів регіональної прокуратури, керівника місцевої прокуратури, його першого заступника та заступників.
Враховуючи викладене, а також те, що прокурором Хмельницької області не була допущена бездіяльність, передбачена ч.1 ст.303 КПК України, що, на думку ПП «Банкір», виразилась у неприйнятті процесуального рішення згідно з поданою останнім скаргою, а тому підстави для задоволення скарги ПП «Банкір» відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 303-307, 308 КПК України, -
Відповідно вимог ст.ст. 307, 309 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги апеляційному оскарженню не підлягає.