Справа № 305/1114/15-к
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

13.07.2016 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. В. Бичків Рахівського району Закарпатської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, з призначенням покарання у виді двохсот годин громадських робіт.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 4000 гривень.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 12 березня 2015 року, о 9 - й годині, біля свого будинку за адресою АДРЕСА_1 під час сварки із громадянином ОСОБА_7 умисно наніс йому один удар кулаком в ділянку грудної клітини, заподіявши легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я у вигляді синця передньої поверхні грудної клітини.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, у задоволенні цивільного позову відмовити. Посилається на те, що викладені у вироку суду висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки потерпілого він не бив, а лише відштовхнув. Вважає. що суд необґрунтовано прийняв до уваги показання свідків, які є зацікавленими особами, оскільки ОСОБА_8 доводиться матір`ю потерпілому, а ОСОБА_9 є його підлеглим. Крім того, вважає, що висновок судово медичної експертизи не доводить механізм та строк заподіяння тілесних ушкоджень.
Заслухавши доповідь судді про зміст оскарженого судового рішення та вимоги апеляційної скарги; пояснення обвинуваченого, який просив вирок суду скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції; думку прокурора про залишення вироку без зміни; виступи сторін в судових дебатах; останнє слово ОСОБА_6 ; перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.
Згідно з вимогами ст. 412 КПК України скасування вироку судом апеляційної інстанції допускається лише у разі, якщо судом першої інстанції були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які унеможливили постановлення законного та обгрунтованого судового рішення. В апеляційній скарзі ОСОБА_6 жодна з підстав, зазначених у ч. 2 ст. 412 КПК України або будь яка інша, яка б свідчила про порушення вимог кримінального процесуального закону не вказана.
Що стосується неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, то згідно з вимогами п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 409 КК України вони можуть бути підставами для скасування вироку у тому випадку, коли особою, що подала апеляційну скаргу з такими вимогами, буде зазначено, в чому полягає неповнота, які обставини, що підлягають доказуванню і мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення залишились недослідженими.
З матеріалів справи не вбачається, щоб ОСОБА_6 звертався до суду з клопотаннями про допит додаткових свідків, приєднання додаткових документів, дослідження доказів. До апеляційного суду він також не звертався з клопотанням про повторне дослідження обставин, встановлених судом, або дослідження доказів, які їм не досліджувались. Пекарюк жодних клопотань про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обгрунтованого та справедливого судового рішення під час судового розгляду не заявляв і в апеляційній скарзі не ставив питання про дослідження будь яких доказів.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 заключаються у непогодженні з оцінкою досліджених доказів судом і зводяться до того, що він вважає, що від його дій не могли настати зазначені в у висновку судово медичної експертизи наслідки.
Разом із тим, ОСОБА_6 в суді першої інстанції, в апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді справи визнав, що був на місці події в зазначений у вироку час разом із потерпілим, якого під час сварки штовхнув в груди. Жодних версій про заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень іншими особами він не висував, висловлюючи лише сумнів щодо настання наслідків у вигляді синця від його дій. Утім, згідно з висновком судово медичної експертизи № 118 від 18 березня 2015 року заподіяні ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження у вигляді синця передньої поверхні грудної клітини вкладаються у вказаний строк події,яка мала місце 12 березня 2015 року і виникли від дії тупих твердих предметів по ударному механізму, що спростовує доводи апелянта про неможливість настання зазначених наслідків. ( а. с. 50 ).
Щодо показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , то суд прийняв їх показання у сукупності з іншими дослідженими доказами, які узгоджуються між собою та доповнюють один одного. Даних про те, що свідок ОСОБА_9 залежить від потерпілого та міг дати неправдиві показання обвинувачений не надав.
Отже, враховуючи вимоги ст. 404 КПК України щодо проведення апеляційного розгляду в межах поданої апеляції, а також, що розгляд справи відбувся в межах пред`явленого обвинувачення згідно з обвинувальним актом, з дотриманням вимог щодо повного і всебічного розгляду справи, колегія суддів вважає, що підстав для скасування вироку немає.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 при вказаних у вироку обставинах ґрунтуються на перевірених і оцінених судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України доказах і відповідають фактичним обставинам справи. До того ж, як вбачається з журналу судового засідання та технічного запису перебігу судового розгляду, ОСОБА_6 погодився з прокурором щодо визнання його винуватим за ч. 1 ст. 125 КК України та запропонованим покаранням.( а.с 52-56, 79-80).
За таких обставин доводи апеляції про скасування вироку з підстав неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є необґрунтованими.
Дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як легке тілесне ушкодження без короткочасного розладу здоров`я.
Покарання призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України, у межах, установленої в санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з врахуванням ступеня тяжкості і особи винного не судимий, позитивно характеризується. має на утриманні неповнолітню дитину.
Цивільний позоввирішено у відповідності до вимог ст.ст.128, 129, ч.3 ст. 374 КПК України, з обгрунтуванням висновків щодо підстав та розміру моральної шкоди.
Отже, враховуючи вимоги кримінального процесуального закону щодо повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги в межах перегляду рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що підстав для скасування або зміни вироку немає. Судовий розгляд в суді першої інстанції проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, судове рішення відповідає вимогам ст. ст. 373, 374 КПК України, істотних порушень кримінального процесуального закону не встановлено. Вирок суду є законним та обґрунтованим, а призначене покарання - справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого й запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, Апеляційний суд Закарпатської області
П О С Т А Н О В И В:
Вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 лютого 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді: