Ухвала
іменем україни

17 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Городня Чернігівської області,
який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 травня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернігівської області від 09 липня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_5 судовими рішеннями через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження,неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить їх скасувати, а провадження - закрити через невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості й вичерпання можливості їх отримати. Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, безпідставно засудив її підзахисного, оскільки за кермом він не був, до дорожньо-транспортної пригоди не причетний, а матеріали провадження не містять доказів його винуватості.

Вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 травня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 09 липня 2015 року, ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Ухвалено стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» на користь:

- потерпілої ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 7 308 грн, витрати на поховання загиблого і спорудження надгробного пам`ятника в сумі 7 308 грн та страхове відшкодування як утриманцю померлого, що втратила годувальника, одноразову виплату у сумі 70 768 грн;
- потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 7 308 грн та витрати на поховання загиблого і спорудження надгробного пам`ятника в сумі 7 308 грн;
із засудженого ОСОБА_5 на користь:

- потерпілої ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 242 692 грн та витрати на поховання загиблого і спорудження надгробного пам`ятника в сумі 8 783,94 грн;
- потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 242 692 грн та витрати на поховання загиблого і спорудження надгробного пам`ятника в сумі 8 783,94 грн;
- потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 понесені ними витрати на правову допомогу в рівних частинах кожному по 2 500 грн.
Вирішено питання речових доказів та судових витрат.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 12 січня 2014 року близько 06 години 20 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки ВАЗ 212140 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по ділянці дороги, яка проходить по вулиці 1 Травня у м. Городня Чернігівської області в районі розташування житлового будинку № 43 (у напрямку центру міста), проявив неуважність, не врахував дорожніх умов і дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, в порушення вимог пунктів 1.10, 2.3б, 2.9а, 10.1,12.1 Правил дорожнього руху України, виїхав на праве узбіччя дороги, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який рухався у попутному напрямку по правому узбіччю дороги.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання скарги, пояснення прокурора, який заперечував проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що порушує питання захисник, перегляду в касаційному порядку не підлягає, а отже, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.

При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та правильність кваліфікації його дій за даною нормою кримінального закону судом зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у судовому рішенні наведено докладні мотиви.
Той факт, що засуджений ОСОБА_5 порушив правила безпеки дорожнього руху, що призвело до загибелі потерпілого ОСОБА_10 , підтверджується показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , даними, що містяться у протоколах огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, речей та транспортного засобу, висновках експертиз.
На думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, належним чином обґрунтовані та вмотивовані.
Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами провадження не встановлено, та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.
Підстав уважати, що вказані свідки обмовили засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочину, немає, оскільки їх показання узгоджуються між собою та з іншими доказами, наданими та дослідженими в судовому засіданні.
З огляду на викладене, доводи касаційної скарги захисника про те, що судом ОСОБА_5 необгрунтовано визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, колегія суддів уважає безпідставними.
Крім того, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову, який розв`язано з дотриманням вимог ч. 1 ст. 129 КПК України.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, суд, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також дані про його особу.
Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_5 покарання, дотримався вимог статей 50, 65 67 КК України.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, в ній дані ґрунтовні відповіді на всі питання, поставлені в апеляційній скарзі обвинуваченого.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, про які зазначив захисник у касаційній скарзі, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 травня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернігівської області від 09 липня 2015 року щодо ОСОБА_5 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3