У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2016 року Місто Одеса
Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи яка подала скаргу - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_4 від 31.05.2016 року про закриття кримінального провадження №0000003 від 22.01.2016 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст.303 КПК України на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_4 від 31.05.2016 року про закриття кримінального провадження №0000003 від 22.01.2016 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

В скарзі зазначено, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є незаконною та необґрунтованою, оскільки в процесі досудового розслідування не були перевірені всі обставини, зазначені в заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Досудове розслідування кримінального провадження №0000003 слідчим фактично не здійснювалось, необхідні слідчі та процесуальні дії з метою встановлення обставин вчиненого злочину фактично не проводились.

Тому скаржник просить скасувати оскаржувану постанову як незаконну.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились.

Відповідно до положень ч.3 ст. 306 КПК України вважаю можливим розгляд скарги за відсутності слідчого та прокурора.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, дослідивши надані матеріали закритого кримінального провадження №0000003, приходжу до висновку, що скарга на постанову слідчого про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 25 КПК України передбачено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зазначені вимоги КПК України слідчим виконано не в повному обсязі, рішення слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним.

Так, обґрунтовуючи своє рішення про закриття кримінального провадження №0000003, слідчим прокуратури Одеської області ОСОБА_4 у мотивувальній частині постанови зазначено відомості, отримані під час допиту в якості свідка прокурора прокуратури Київського району м. Одеси ОСОБА_5 , з приводу того, що захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_3 чинить на нього тиск. Вказані обставини, на думку слідчого, спростовують всі факти зазначені у заяві про кримінальне правопорушення, проте з вказаними обґрунтуванням неможливо погодитись.

Вказані в постанові від 31.05.2016 року обставини раніше були підставою для прийняття слідчим ОСОБА_4 постанови від 27.02.2016 року про закриття кримінального провадження №0000003 від 22.01.2016 року.

Вказана постанова слідчого від 27.02.2016 року була предметом оскарження в судовому порядку та скасована ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 28.04.2016 року, оскільки судом було встановлено недостатність здійснення лише допиту у якості свідка прокурора прокуратури Київського району м. Одеси ОСОБА_5 в рамках досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000003 від 22.01.2016 року. Також судом було визначено вичерпний перелік основних, першочергових слідчих дій, необхідних для встановлення істини в зазначеному кримінальному провадженні.

Зокрема, слідчому ОСОБА_4 в ухвалі від 28.04.2016 року судом було вказано на необхідність: витребувати з Київського районного суду м. Одеса інформації про те, чи був присутній прокурор під час оголошення ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.12.2015 року; встановити коли та яким чином направлялись матеріали кримінального провадження в прокуратуру та ухвала слідчого судді від 01.12.2015 року; допитати ОСОБА_3 ; витребувати з Одеської місцевої прокуратури №1 документи, які свідчать про виконання ухвали слідчого судді від 01.12.2015 року (розписки, виклики, тощо); оглянути матеріали кримінального провадження №0003093 на предмет перевірки свідчень ОСОБА_5 , щодо того чи знаходились у нього матеріали; виконати інші слідчі дії з метою повного та неупередженого проведення досудового розслідування, та прийняти законне і обґрунтоване рішення у кримінальному провадженні.

Проте, слідчий ОСОБА_4 всупереч положень ч. 2 ст. 9 КПК України, якою передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, в постанові від 31.05.2016 року зазначив, що на виконання вказівок слідчого судді, вказаних в ухвалі від 28.04.2016 року, направлено запити та отримано відповіді.

З матеріалів кримінального провадження №0000003 від 22.01.2016 року вбачається, що слідчим було здійснено запит до Одеської місцевої прокуратури №1 щодо надання належним чином засвідчених копій документів, які свідчать про виконання ухвали слідчого судді від 01.12.2015 року (розписки, виклики, тощо), а також здійснено запит до Київського районного суду м. Одеси з вимогою надання інформації щодо присутності прокурора ОСОБА_5 під час проголошення ухвали слідчого судді від 01.12.2015 року та щодо інформації коли та яким чином направлялись матеріали кримінального провадження №0003093 від 23.06.2015 року та ухвала суду від 01.12.2015 року до прокуратури району.

Проте, матеріали кримінального провадження №0000003 не містять відомостей про здійснення огляду матеріалів кримінального провадження №0003093 від 23.06.2015 року, про виклик та здійснення допиту ОСОБА_3 , про ініціювання проведення інших слідчих дій для повного та неупередженого досудового розслідування.

Таким чином, слідчим ОСОБА_4 не виконано ухвалу від 28.04.2016 року, оскільки слідчі дії вказані судом, здійснено слідчим вибірково.
Також слідчим не встановлено причини розбіжностей відомостей, отриманих від прокурора ОСОБА_5 під час його допиту та отриманих від Київського районного суду м. Одеси, щодо присутності прокурора під час проголошення ухвали суду від 01.12.2015 року.

Не здійснено системного аналізу документів отриманих від Одеської місцевої прокуратури №1 на підтвердження виконання прокуратурою ухвали від 01.12.2015 року, не надано їм правової оцінки.

Також, неможливо погодитись з тим, що Одеською місцевою прокуратурою №1 надано документи про виконання ухвали суду від 01.12.2015 року, оскільки не надано, а ні розписок про ознайомлення представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 з матеріалами кримінального провадження №0003093 від 23.06.2015 року, а ні доказів про виклик останнього для ознайомлення.
Постанова слідчого від 31.05.2016 року за змістом є майже ідентичною постанові від 27.02.2016 року, яка була скасована ухвалою слідчого судді від 28.04.2016 року, проте зважаючи, що досудове розслідування тривало протягом місяця, провівши декілька слідчих дій, вказаних в ухвалі суду від 28.04.2016 року, слідчим фактично здійснено дублювання постанови від 27.02.2016 року про закриття кримінального провадження №0000003 від 22.01.2016 року.

Слідчим ОСОБА_4 в постанові від 31.05.2016 року формально зазначено, що на виконання вказівок слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 28.04.2016 року, направлено запити та отримано відповіді.

Проте постанова від 31.05.2016 року не містить жодного обґрунтування та належної правової оцінки отриманим на запити документам та відомостям, в постанові не вказано на причини не проведення усіх слідчих дій зазначених в ухвалі від 28.04.2016 року.

Таким чином, слідчим не здійснено належної перевірки вказаних фактів та не надано належної правової оцінки обставинам встановленим у рамках досудового розслідування кримінального правопорушення №0000003 від 22.01.2016 року.

Приймаючи оскаржуване рішення про закриття кримінального провадження від 31.05.2016 року,слідчим ОСОБА_4 не було здійснено ефективного та повного розслідування всіх обставин, які мають вагоме значення в даному кримінальному провадженні, що, у свою чергу, суперечить вимогам ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод де кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Вказана норма Конвенції також знайшла своє закріплення в рішенні ЄСПЛ «Проніна проти України», де суд констатував, що відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи порушені, має право на ефективний засіб правового захисту, тобто в найкоротший термін, а не будь-коли.
Також в рішенні ЄСПЛ «Яременко проти України» суд зазначив, що розслідування скарг має бути незалежним, безстороннім, і при цьому компетентні органи повинні діяти зі зразковою сумлінністю.
З огляду на наведене, є підстави вважати, що прийняття постанови від 31.05.2016 року про закриття кримінального провадження №0000003 від 22.01.2016 року, було здійснено без дотримання приписів ст. 7 КПК України та в супереч вимогам, викладеним в ухвалі суду від 28.04.2016 року, постанова про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.2, 9, 303-307, 314-380 КПК України,-

У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_4 від 31.05.2016 року про закриття кримінального провадження №0000003 від 22.01.2016 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України - задовольнити.

Постанову першого слідчого відділу СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_4 від 31.05.2016 року про закриття кримінального провадження №0000003 від 22.01.2016 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України - скасувати.

Матеріали кримінального провадження повернути до прокуратури для здійснення подальшого досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:
26.08.2016