Ухвала
іменем україни

1 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0006303 за обвинуваченням
ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки
с. Білореченське Лутугінського району Луганської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_5 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2016 року

в с т а н о в и л а :

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, засуджена вважає судові рішення щодо неї незаконними, просить їх скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України. Вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежну, на її думку, оцінку доказів, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Наголошує, що суд першої інстанції врахував в якості доказу показання свідка ОСОБА_7 , яка не допитувалась в судовому засіданні. Зазначає, що судові рішення ґрунтуються на показаннях потерпілої, яка її обмовляє та свідків, які не були очевидцями події. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК, оскільки апеляційний суд не перевірив належним чином доводи апеляційної скарги засудженої та її захисника.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти доводів, викладених у скарзі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 листопада 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 680 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2016 року цей вирок суду залишено без зміни.

ОСОБА_5 визнана винною у тому, що вона 9 липня 2015 року приблизно о 21 годині, знаходячись в кімнаті загального користування АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків під час сварки з ОСОБА_8 , умисно заподіяла потерпілій легкі тілесні ушкодження.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежна, на думку засудженої, оцінка доказів у провадженні, не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Натомість, зазначені обставини, на які, зокрема, посилається у касаційній скарзі ОСОБА_5 , були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який зазначив про відсутність порушень вимог КПК України при проведенні досудового розслідування і розгляді справи в районному суді. Тому, при перегляді судових рішень, колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом першої інстанції.

Судові рішення свідчать, що суди ретельно перевіряли доводи, аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі. Зазначені в них мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів знаходить обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

Як убачається з вироку, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за викладених у ньому обставин доведено об`єктивними доказами, які зібрані у передбаченому законом порядку, досліджені в судовому засіданні, є допустимими.

Суд першої інстанції дослідив показання засудженої, яка вину не визнала, зазначила, що не спричиняла будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , однак не заперечувала виниклий конфлікт між нею та потерпілою 9 липня 2015 року.

Проаналізував суд пояснення потерпілої ОСОБА_8 , яка повідомила, що під час побутового конфлікту ОСОБА_9 спричинила їй тілесні ушкодження.

Взяв суд до уваги показання свідка ОСОБА_10 , яка зазначила, що між обвинуваченою та потерпілою відбувся конфлікт з приводу експлуатації продуктових холодильників, вона почула крик. Бачила, що ОСОБА_8 плакала, на руках і шиї у неї були синці, а на лобі під волоссям почервоніння шкіри.

Правильно покладені в основу вироку показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , які повідомили про конфлікт між ОСОБА_13 та ОСОБА_8 та зазначили, що останню побила обвинувачена.

Здійснено судом і посилання на показаннями експерта ОСОБА_14 про те, що вона проводила судово-медичну експертизу ОСОБА_8 , у якої були виявлені легкі тілесні ушкодження, характерні для здавлювання шиї і рук, а також у волосяній частині голови зпереду були виявлені тілесні ушкодження, за наявності яких не виключено, що потерпілу смикали за волосся на голові.

Обґрунтовано суд послався і на висновок судово-медичної експертизи, згідно з яким у ОСОБА_8 виявлено синці на правому плечі, правому передпліччі, лівому плечі, на шиї, крововилив у лобній ділянці голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та могли утворитися у строк 09.07.2015 року, не менш як від 4 травматичних впливів, та виключається можливість їх утворення при падінні з положення стоячи.

Взято судом до уваги і протокол проведення слідчого експерименту, згідно якого потерпіла ОСОБА_8 показала та пояснила, як ОСОБА_5 завдала їй тілесні ушкодження.

Ці показання потерпілої також підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №1055/933 від 30.07.2015 року, згідно з яким не виключається можливість утворення у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень за обставин, на які вона вказує під час проведення слідчого експерименту.

Безпідставні і доводи засудженої про врахування судом показань свідка ОСОБА_7 , яка не допитувалася судом, оскільки з матеріалів кримінального провадження (а.с 56 том №2) та звукозапису судового засідання убачається, що 05.11.2015 року свідок ОСОБА_7 була безпосередньо допитана в судовому засіданні.

У вироку суд дав належну оцінку цим та іншим зібраним у справі та дослідженим у судовому засіданні доказам у їх сукупності, критичну оцінку окремих доказів належним чином вмотивував.

Сукупність наведених у вироку доказів, переконливо свідчить про те, що ОСОБА_5 умисно спричинила легкі тілесні ушкодження ОСОБА_8 . Дії засудженої правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України і сумнівів у колегії не викликають.

Всі доводи про істотні порушення кримінального процесуального та неправильне застосування кримінального законів, недопустимість доказів та незаконність засудження, належно перевірені апеляційною інстанцією, на них надано обґрунтовані відповіді. Ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженої без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3