гСправа № 179/203/16-к Провадження №1-кп/0187/95/16
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2016 року Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000054 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Новопетрівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянин України, місце проживання АДРЕСА_1 ; не працює; освіта неповна середня; не одружений; раніше не судимий;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження с. Новопетрівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянин України, фактичне місце проживання без реєстрації АДРЕСА_1 ; не працює; освіта неповна середня; не одружений; раніше не судимий;

за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого частиною 3 статті 15, частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України кожним,-

за участі сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

Встановив:

10.02.2016 в період часу з 10:00 год. по 12:00 год. в с. Новопетрівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, пройшли на не огороджену територію домоволодіння, що належить гр. ОСОБА_6 та розташованого по АДРЕСА_2 , де шляхом демонтування з даху господарського приміщення, намагалися таємно викрасти належний потерпілому ОСОБА_6 шести хвильовий шифер в кількості 11 шт., вартістю 40,91 грн. кожен, загальною вартістю 450 грн., але не змогли довести свій намір до кінця, так як були застигнуті на місці вчинення злочину.

Допитані в судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їм злочині визнали повністю, фактичні обставини справи не оспорювали. Пояснили, що дійсно при вказаних обставинах намагалися викрасти шифер. Просять суворо не карати.

На підставі ст. 349 ч.3 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням ст. 349 ч. 3 КПК України суд допитав обвинувачених, дослідив обвинувальний акт та дійшов до переконання, що вина обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 15 ч.3, ст. 185 ч. 2 КК України знайшла своє підтвердження повністю, та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду, а також доказів які не досліджувались в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України та яким надано належну оцінку.

Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися в незакінченому замаху на таємнне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, вчинили злочин передбачений ст. 15 ч.3, ст. 185 ч. 2 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , враховуючи дані їх особистості, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, а саме, що вони не одружені, не працюють, за даними лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебувають, раніше не судимі, при цьому вчинили злочин, який в силу ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, проте засвідчили свою вину, розкаялися у вчиненому, що визнається судом обставиною, що пом`якшує покарання і частково зменшує ступінь тяжкості вчиненого злочину. Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи, міркування прокурора, наявність пом`якшуючих обставин, виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 Кримінального кодексу України, його мети, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинувачених можливе і без реального відбування покарання та їх звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Суд приходить до висновку, що вказане покарання з огляду на обставини справи, є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті, чи звільнення обвинуваченого від покарання, судом не встановлено.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись статтями 100, 349, 368-370, 377 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 15, частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Згідно статті 75 частини 1 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. Тривалість іспитового строку для ОСОБА_3 встановити 1 (один) рік.
Згідно статті 76 частини 1 пунктів 3 та 4 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 15, частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Згідно статті 75 частини 1 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. Тривалість іспитового строку для ОСОБА_4 встановити 1 (один) рік.
Згідно статті 76 частини 1 пунктів 3 та 4 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами статті 394 частини 2 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1