АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів
судового засідання - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора в провадженні на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 19.02.2016 року щодо ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0013407,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_7 ,
обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима: 11.12.2009 року за ч. 2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі, 14.09.2012 року на підставі ст. 81 КК України звільнена від відбування покарання умовно-достроково на 7 місяців 14 днів.

Засуджена за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України на 3 роки позбавлення волі, за ч. 4 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 грн., за ч. 1 ст. 222 КК України до штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17000 грн. з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

По справі вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Вироком суду, ОСОБА_6 визнана винною у наданні завідомо неправдивої інформації банкам з метою одержання кредитів, у разі відсутності ознак злочину проти власності; у пособництві в підроблені офіційного документу, який видається підприємством, яке має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права з метою використання його підроблювачем чи іншою особою за попередньою змовою групою осіб та у використанні завідомо підробленого документу, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , у жовтні 2013 року вирішила отримати споживчий кредит, оскільки для цього необхідно було подати довідку про доходи, а обвинувачена не була офіційно працевлаштована, у неї виник умисел на підроблення офіційного документу, який видається та посвідчується підприємством, яке має право видавати та посвідчувати документи, і який надає права з метою його використання.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_6 , у жовтні 2013 р. домовилась щодо виготовлення довідки про доходи із невстановленою особою на ім`я « ОСОБА_8 », якій надала для цього усі необхідні документи та відомості щодо себе.

Після чого, у жовтні 2013 р., у невстановлених судом місці, час та спосіб, особа на ім`я « ОСОБА_8 », використовуючи надану ОСОБА_6 інформацію підробив довідку про доходи № 27/1 від 29.10.2013 р. на ім`я ОСОБА_6 .

Крім того, ОСОБА_6 , у невстановлені судом час, місці та обставинах отримавши від невстановленої судом особи на ім`я « ОСОБА_8 » підроблену довідку про доходи на своє ім`я, вирішила її використати.

Так, 29.10.2013 р., близько 15-30 год., ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні відділення ПАТ «ВТБ Банк», що розташований за адресою: м. Київ, пр.-кт. Науки, 9-а, знаючи, що довідка про доходи містить неправдиву інформацію про її доходи за 6 місяців, оскільки вона не була працевлаштованою, використала підроблений документ, надавши його працівнику банку.

Крім того, ОСОБА_6 , у невстановлені судом час, місці та обставинах отримавши від невстановленої судом особи на ім`я « ОСОБА_8 » підроблену довідку про доходи на своє ім`я, вирішила вчинити шахрайство із фінансовими ресурсами.

Для цього, 29.10.2013 р., близько 15-30 год., ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні відділення ПАТ «ВТБ Банк», що розташований за адресою: м. Київ, пр.-кт. Науки, 9-а, достовірно знаючи, що довідка про доходи на ім`я ОСОБА_6 , за вихідним № 27/1 від 29.10.2013 р. за підписом директора ОСОБА_9 , бухгалтера ОСОБА_10 , із відтиском печатки ПП «Мегаполіс-Інфо», із інформацією про те, що ОСОБА_6 працює на посаді диспетчера та у період з квітня 2013 р. по вересень 2013 р. отримала дохід у сумі 41 393 грн. 35 коп., підроблена, - надала її працівнику банку з метою отримання кредиту.

Після чого, ОСОБА_6 надавши таким чином завідомо неправдиву інформацію банку з метою отримання кредиту, поставила свій підпис у анкеті-заявці на отримання споживчого кредиту у розмірі 10000 грн.

В зміненій апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити, виключити із призначеного покарання за ч. 1 ст. 222 КК України додаткове покарання у виді 1 року позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.5 ст. 27, ч. 3 ст.358 КК України на 3 роки позбавлення волі, за ч. 4 ст. 358 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 850 грн., за ч. 1 ст. 222 КК України до штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 17000 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. В іншій частині вирок залишити без змін.

На обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що судом при призначенні ОСОБА_6 покарання за злочин, передбачений ч. 1 ст. 222 КК України необґрунтовано призначено додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на 1 рік, яке призначається лише в тих випадках, коли вчинення злочину пов`язано з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю. Проте, вчинення обвинуваченою цього злочину не пов`язано з її посадою, а також із зайняттям нею певною діяльністю, в зв`язку з чим воно підлягає виключенню, шляхом зміни вироку, оскільки призначене додаткове покарання суперечить вимогам Закону та меті покарання.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, обвинувачену, яка не заперечувала проти її задоволення, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, суд розглянув кримінальне провадження у вчиненні ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4

ст. 358, ч. 1 ст. 222 КК України обмеживши дослідження доказів по справі допитом обвинуваченої, яка повністю визнала себе винною у вчиненні інкримінованих їй злочинів, дала детальні пояснення з приводу обставин їх вчинення, а тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.
За таких обставин, відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Таким чином дії, ОСОБА_6 відповідно до встановлених судом фактичних обставин по справі та пред`явленого обвинувачення, кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України у пособництві в підроблені офіційного документу, який видається підприємством, яке має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права з метою використання його підроблювачем чи іншою особою за попередньою змовою групою осіб; за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документу; ч. 1 ст. 222 КК України у наданні завідомо неправдивої інформації банкам з метою одержання кредитів, у разі відсутності ознак злочину проти власності, що ніким з учасників судового розгляду не оспорюється, а тому ці обставини апеляційним судом не перевіряються, згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, то вони на думку колегії суддів, є слушними.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_6 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених нею злочинів, даних про особу винної, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Разом з тим, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 222 КК України та за сукупністю злочинів, суд першої інстанції безпідставно призначив їй додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, оскільки з урахуванням тих роз`яснень, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій застосовується як додаткове покарання лише у тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю.

Однак, як вбачається з вироку, судом не було встановлено обставин, які б свідчили про зайняття обвинуваченою посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, оскільки згідно вироку на час вчинення інкримінованих злочинів ОСОБА_6 не працювала, а тому доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне призначення судом додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а тому вирок суду в цій частині підлягає зміні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 413, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 19.02.2016 року щодо ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0013407 змінити, виключити із призначеного покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 222 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на 1 рік.
Вважати її засудженою:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України на 3 роки позбавлення волі,
- за ч. 4 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 грн.,
- за ч. 1 ст. 222 КК України до штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на неї такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

СУДДІ:

___________________ _________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/860/2016

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_11
Доповідач ОСОБА_1