Справа № 539/1291/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Лубни кримінальне провадження №0000396 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Литвяки Лубенського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, працюючого вантажником ТОВ «Лубним`ясо», одруженого, в силу ст.89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
28.02.2016 року близько 03 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебував неподалік магазину «Універмаг» за адресою: вул.Радянська, 9/3, м.Лубни Полтавської області, де помітив ОСОБА_5 , який тримав у правій руці телефон «Нокіа 6303», і вирішив заволодіти телефоном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в область лобу справа над правою бровою, в результаті чого останній впав на спину на асфальтобетонне покриття, після чого ОСОБА_4 шляхом ривка заволодів мобільним телефоном «Нокіа 6303» вартістю 340 грн 00 коп. Разом з викраденим телефоном ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину і в подальшому розпорядився ним за власним розсудом, таким чином завдавши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 340 грн. 00 коп.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді синця в області лобу справа над правою бровою, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи №74 від 01.03.2016 року по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України, як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин визнав повністю, в скоєному кається. Суду пояснив, що, дійсно, 28.02.2016 року близько 03 год. 30 хв. ОСОБА_4 біля магазину «Універмаг» за адресою: вул.Радянська, 9/3 в м.Лубнах, помітив ОСОБА_5 , який тримав у правій руці телефон «Нокіа 6303». З метою заволодіння телефоном ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 один удар кулаком в область лобу справа, від чого останній впав на землю. Після цього ОСОБА_4 вихопив у нього телефон та втік з місця пригоди.

Покази ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці покази достовірними.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України також підтверджується висновком судово-медичної експертизи №74 від 01.03.2016 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_5 отримав легкі тілесні ушкодження.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин, прокурор та потерпілий ОСОБА_5 також не оспорюють фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні ОСОБА_4 визнав повністю, кається у вчиненому кримінальному правопорушенні, і визнає це обставинами, які пом`якшують покарання.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, всі обставини по справі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи ступінь тяжкості та наслідки вчиненого злочину, особу винного, який за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, відшкодував завдану злочином матеріальну та моральну шкоду в розмірі 4000 грн., що потерпілий підтвердив в судовому засіданні, потерпілий претензій до нього не має, суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства і вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Керуючись ст.ст.100, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію в ці органи.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередню домашній арешт.

Речовий доказ по справі: мобільний телефон «Нокіа 6303», переданий на зберігання власнику ОСОБА_5 , залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1