УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 , на постанову старшого слідчого СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання щодо залучення потерпілою особою, у кримінальному провадженні № 0014472 від 2 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :
28 жовтня 2016 року в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду
м. Києва, в порядку ч.1 ст.303 КПК України, надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 , на постанову старшого слідчого СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , в якій скаржник просить скасувати постанову старшого слідчого СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 23 липня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання, зобов`язати старшого слідчого СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 : залучити ОСОБА_3 в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0014472 від 2 грудня 2015 року, а адвоката ОСОБА_2 , або іншого захисника із належним чином оформленими повноваженнями ,у якості представника потерпілої ОСОБА_3 , надати ОСОБА_3 , або її представнику для ознайомлення матеріали кримінального провадження № 0014472, допитати ОСОБА_3 як потерпілу, провести одночасний допит ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження по скарзі, виходячи з наступного.

В провадженні СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0014472 від 2 грудня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 23 липня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_2 про залучення ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0014472 в якості потеплілого, а його в якості представника потерпілого.

При винесенні постанови про відмову у задоволенні клопотання від 23 липня 2016 року слідчий посилався на те, що 22 квітня 2016 року на адресу органу досудового розслідування надійшло клопотання представника заявника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_2 про залучення ОСОБА_3 у кримінальному провадженні в якості потерпілого, а його представника потерпілого, яке залишено без розгляду, про що адвокату ОСОБА_2 було направлено відповідь. 18 липня 2016 року на адресу СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві надійшла ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року, згідно якої слідчого зобов`язано розглянути клопотання ОСОБА_2 від 17 квітня 2016 року з винесенням відповідної постанови. Слідчим у постанові зазначено, що оскільки ст. 220 КПК України клопотання під час досудового розслідування надається стороною захисту, потерпілим, його представником чи законним представником, то у задоволенні клопотання про залучення ОСОБА_3 у кримінальному провадженні в якості потерпілого, а адвоката ОСОБА_2 в якості представника потерпілого відмовлено.

Таким чином, слідчим суддею встановлено,що на момент звернення скаржником до слідчого судді з зазначеною скаргою слідчим, прокурором не виносилося відповідного рішення про відмову у визнані ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні

№0014472 від 2 грудня 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а саме :

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Таким чином, у відповідності до вимог п.7 ч.1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування, особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно з ч.1-3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч.1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку про те, що КПК України передбачає постановлення слідчим або прокурором відповідного рішення лише у разі відмови у визнанні особи потерпілою, в інших випадках права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Питання щодо зобов`язання слідчого вчинити дії саме до задоволення заяви про визнання ОСОБА_3 потерпілою особою не може вирішуватися слідчим суддею, оскільки визнання чи невизнання особи потерпілою на етапі подання відповідної заяви належить до повноважень слідчого, прокурора. До слідчого судді може бути оскаржена лише постанова слідчого, прокурора про відмову у визнанні особи потерпілою.

У разі, якщо КПК України не передбачає обов`язку слідчого здійснити певні дії та /або не встановлює строків їх здійснення, невиконання таких дій не може бути оскаржено слідчому судді в порядку ст.303 КПК України.

Згідно з ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи, що скарга адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 , подана на рішення, бездіяльність, дії слідчого, які не підлягає оскарженню відповідно до положень ст. 303 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за даною скаргою.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 , на постанову старшого слідчого СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання щодо залучення потерпілою особою, у кримінальному провадженні № 0014472 від 2 грудня 2015 року.

Матеріали скарги повернути адвокату ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1