У Х В А Л А

Іменем України

11.11.2016 року місто Ужгород

Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в особі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілої
юридичної особи ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді обвинувальний акт, який надійшов до суду із угодою про примирення від 26.03.2015 року, у кримінальному провадженні № 1-кп/308/350/16 (справа № 308/3552/15-к), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000150 від 30.12.2014 року, про обвинувачення, -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка, Ужгородського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, не працюючого, не одруженого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, -
ВСТАНОВИВ:
29 грудня 2014 року, біля 16 години 50 хвилин, ОСОБА_5 прибув, на 8-й км 2 пікет перегону «Батьово - Саловка» Львівської залізниці, де діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, за допомогою принесеної з собою сокири пошкодив та викрав з кабельної траси 20 метрів кабелю зв`язку марки МКПАШ-7х4 та 7 метрів сигнального кабелю марки СБПУ-12х1, тим самим незаконно заволодів ними, які в подальшому продав особам ромської національності за 125 гривень.
Тим самим, своїми злочинними діями спричинив матеріальні збитки державі в особі ВП «Ужгородська дистанція сигналізації та зв`язку» ДГТО Львівська залізниця», сума яких згідно довідки-розрахунку отриманої з ВП «Ужгородська дистанція сигналізації та зв`язку» ДТГО Львівська залізниця» становить 2927 гривень 27 копійок.
За таких обставин ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці).
31.03.2015 року до Ужгородського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт із угодою про примирення від 26.03.2015 року, у кримінальному провадженні № 1-кп/308/350/16 (справа № 308/3552/15-к), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000150 від 30.12.2014 року, про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України.
Відповідно до угоди про примирення від 26.03.2015 року ОСОБА_7 - начальник юридичного сектору Ужгородської дирекції залізничних перевезень ДТГО «Львівська залізниця», який діяв на підставі довіреності № НЮ - 25 від 02.01.2015 року, мешканець АДРЕСА_2 , що є представником потерпілого ДТГО «Львівська залізниця» в особі її структурного підрозділу ВП «Ужгородська дистанція сигналізації і зв`язку» у кримінальному провадженні № 0000150, з одного боку, та підозрюваний у цьому провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471, 473 КПК України, уклали угоду про примирення, у якій виклали істотні обставини для укладення даної угоди. ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони узгодили покарання, а саме погоджуються на призначення ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у вигляді громадських робіт на строк 100 (сто) годин. Їм зрозумілі наслідки укладення та затвердження цієї угоди, які передбачені ст. 473 КПК України і вони розуміють наслідки невиконання даної угоди, що передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор заперечив проти затвердження судом зазначеної мирової угоди, оскільки до суду надійшов цивільний позов на суму відмінну від зазначеної в угоді.
Представник потерпілої юридичної особи ОСОБА_4 заперечив проти затвердження судом зазначеної угоди, оскільки представник, якій підписував таку угоду не був обізнаний про повну суму матеріальних збитків, тому така угода не відповідає інтересам потерпілого.
Захисник обвинуваченого підтримав думку прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні за вищевказаних обставин і просив суд затвердити угоду про примирення.
В судовому засіданні представник потерпілої юридичної особи ОСОБА_4 подав цивільний позов на суму 6 308 грн. 55 коп., та зазначив що не погоджується на затвердження раніше укладеної угоди про примирення, оскільки на той час було помилково визначена сума матеріальних збитків, заподіяних юридичній особі.
Як зазначено ч. 6 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
А відповідно до п. 3 ч. 7 та ч. 8 цієї ж статті суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку. Повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що укладення сторонами угоди про примирення порушує право потерпілої юридичної особи на повне відшкодування матеріальної шкоди, тому слід відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості від 26.03.2015 року у відповідності до п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК України та продовжити судове провадження у загальному порядку.
Керуючись ст.ст. 314, 369-372, 474 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості від 26.03.2015 року у кримінальному провадженні № 0000150 у відповідності до п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК України та продовжити судове провадження у загальному порядку.
Ухвала окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Суддя ОСОБА_1