Ухвала іменем україни 14 липня 2016року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 9 березня 2016 року щодо неї,
в с т а н о в и л а:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судиму, останній раз вироком Оболонського районного суду м. Києва від 21.06.2011 року за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317, ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1місяць. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29.07.2014 року на підставі ст. 81 КК України звільнено від відбування покарання умовно-достроково на строк 1 рік 7 місяців 24 дні,
визнано винуватою та призначено покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна.
Згідно з вироком ОСОБА_4 визнано винуватою і засуджено за те, що 3 березня 2015 року приблизно о 1 год. 30 хв., діючи за попередньою змовою зі ОСОБА_5 , знаходячись на вул. Н. Ужвій, 12 в м. Києві, із застосуванням фізичного насильства вчинили розбійний напад на потерпілу ОСОБА_6 , заподіявши їй легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, після чого заволоділи її мобільнимтелефоном марки «Айфон 4», вартістю 1450 грн.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 9 березня 2016 року вирок місцевого суду змінено, пом`якшено ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна. Ні підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією всього майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 3 березня 2015 року по 9 березня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі. В решті вирок залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, просить змінити постановлені щодо неї судові рішення та перекваліфікувати її дії з ч. 2 ст. 187 на ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки вона не вчиняла насильства щодо потерпілої, а лише забрала мобільний телефон останньої.
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Як вбачається із долученої до касаційної скарги копії вироку, висновки суду про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України доведено об`єктивними доказами, які зібрані у передбаченому законом порядку, та їх визнано допустимими.
Зокрема, свої висновки про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою), вчиненого за попередньою змовою групою осіб за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідивши і проаналізувавши: показання потерпілої ОСОБА_6 ; висновок експерта № 640 від 4 березня 2015 року щодо тяжкості отриманих потерпілою тілесних ушкоджень; дані протоколів впізнання потерпілою ОСОБА_4 і ОСОБА_7 як осіб, що вчинили розбійний напад на неї; протокол огляду від 3 березня 2015 року, згідно з якого в присутності потерпілої було оглянуто мобільний телефон «Айфон», який вилучено у ОСОБА_4 ; протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілої та ОСОБА_4 , відповідно до якого ОСОБА_4 відтворила на місцевості обставини нападу на потерпілу за спільною змовою зі ОСОБА_7 та заволодіння мобільним телефоном «Айфон», який належить потерпілій ОСОБА_6 .
У вироку суд проаналізував і дав належну оцінку вказаним та іншим зібраним у справі і дослідженим у судовому засіданні доказам у їх сукупності, тому доводи касаційної скарги про те, що суд не дослідив усіх доказів є безпідставні виходячи з вищевикладеного.
За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 187 КК України кваліфіковано правильно і у колегії суддів сумнівів не викликають, а тому підстав для перекваліфікації її дій на ч. 2 ст. 186 КК України не вбачається.
Покарання ОСОБА_4 призначено відповідно до вимог закону, з урахуванням обставин, на які вона посилається у скарзі, та є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження нових злочинів.

Крім того, доводи засудженої ОСОБА_4 щодо неправильної кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 187 КК України, аналогічні наведеним у касаційній скарзі, були перевірені судом апеляційної інстанції, який, розглядаючи її апеляційну скаргу на вирок місцевого суду, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, та відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК України, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, зазначив в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими. Колегія суддів вважає, що вирок та ухвала відповідають вимогам кримінального процесуального закону.
Ухвала апеляційного суду про залишення апеляційної скарги засудженої ОСОБА_4 без задоволення, а вироку суду першої інстанції без зміни, відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є законною та вмотивованою.
Враховуючи, що з касаційної скарги засудженої та доданих до неї копій судових рішень не вбачається підстав для її задоволення, тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_4 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 9 березня 2016 року щодо неї.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3