АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №11-кп/796/851/16 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 185 КК України Головуючий в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

17 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 15.02.2016 року щодо,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такого, що народився в с. Степове Тетіївського району Київської області, громадянина України, не працюючого, такого, що має середню освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 30.06.2006 року Тетіївським райсудом Київської обл. за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 2) 24.02.2011 року Оболонським райсудом м. Києва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік; 3) 24.11.2011 року Оболонським райсудом м. Києва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за сукупністю вироків у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 04.03.14 р. ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської обл., невідбутий строк 1 рік 3 місяці 24 дні,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 15.02.2016 року обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за яким призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підстави ст. 71 КК України ОСОБА_7 остаточно призначено покарання шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного даним вироком, не відбуте покарання за вироком від 24.11.2011 р. Оболонським районним судом м. Києва, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вказано, що строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дати затримання в зв`язку з даною справою.

Позов потерпілого про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди на загальну суму 80 052 грн. 13 коп., задоволено повністю, стягнуто з засудженого ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь громадянина ОСОБА_10 (ІПН НОМЕР_2 ) - 80 052 грн. 13 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.05.2015 року ОСОБА_7 , приблизно о 05 год.30 хв. перебував за адресою: АДРЕСА_3 , де він познайомився з ОСОБА_10 , так як останній перебував в стані алкогольного сп`яніння і не міг поїхати додому на ж/м «Троєщина», ОСОБА_7 запропонував йому переночувати у нього вдома, на що ОСОБА_10 погодився.

Приїхавши додому до ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 , після спільного вживання алкогольних напоїв пішов спати. Приблизно о 09 год. 30 хв. у ОСОБА_7 виник намір, спрямований на повторне, таємне, з корисливих мотивів, викрадення чужого майна, а саме золотого ланцюжка та хрестика, який був на тілі ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій, вказаний вище намір, бажаючи збагатитись за чужий рахунок, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в той же час того ж дня переконавшись в тому, що ОСОБА_10 міцно спить, зняв з шиї останнього золотий ланцюжок вагою 30,031 г вартістю 25 826 грн. 00 коп. (двадцять п`ять тисяч вісімсот двадцять шість) та хрестик вагою 0,97 г вартістю 835 грн. 00 коп. (вісімсот тридцять п`ять), а також золотий браслет з руки, вагою 56,5 г вартістю 53 725 грн. 00 коп. (п`ятдесят три тисячі сімсот двадцять п`ять), а також забрав з кишені останнього запальничку «Zірро» вартістю 752 грн. 00 коп. (сімсот п`ятдесят дві). Крім цього, того ж дня, приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_7 продовжуючи свої злочинні дії, скористався неуважністю ОСОБА_10 і таємно викрав з його кишені мобільний телефон «Samsung A 500», вартістю 2914 грн. 13 коп. (дві тисячі дев`ятсот чотирнадцять грн. та тринадцять копійок). Після чого ОСОБА_7 викраденим майном розпорядився на власний розсуд з метою обернення чужого майна на власну користь.

Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_10 було завдано майнової шкоди на загальну суму 84 052 грн. 13 коп. (вісімдесят чотири тисячі п`ятдесят дві гривні та тринадцять копійок).

Не погодившись з вказаним вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Оболонського районного суду м. Києва від 15.02.2016 р. щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України змінити, призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, тобто з випробуванням.

Не оспорюючи фактичні обставини справи, а також правильності кваліфікації дій підзахисного, захисник вважає, що вирок районного суду в частині призначеного покарання є занадто суворим і таким, що не відповідає ступеню тяжкості скоєного злочину, а також особі засудженого, в зв`язку з чим підлягає зміні.

Зазначає, що ОСОБА_7 свою вину в інкриміновану йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та щиро у ньому розкаявся, частково відшкодував потерпілому ОСОБА_10 завдану матеріальну шкоду, не офіційно працює - автомеханіком на СТО, має дуже серйозні проблемі зі здоров`ям та потребує належного медичного догляду, що стало причиною зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

На думку захисту, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, а також його незадовільний стан здоров`я, свідчить про можливість застосування до ОСОБА_7 вимог ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Іншими учасниками судового провадження вирок суду не оскаржувався.

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора та потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на законність та обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно за обставин, викладених у вироку, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України колегією суддів не перевіряється, оскільки, згідно журналу судового засідання фактичні обставини справи в суді першої інстанції учасниками процесу, в тому числі і самим обвинуваченим не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст. 349 КПК України докази не досліджувалися, не оскаржуються вони і в апеляційній скарзізахисника.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України не оскаржується в поданій апеляційній скарзі захисником, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряється також.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, правильність призначення якого оскаржується захисником, то колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який у відповідності і до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, відомості про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується формально позитивно, в цілому негативно, спосіб життя обвинуваченого, який постійної роботи та законних джерел для існування не має, незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, який став підставою для звільнення обвинуваченого Апеляційним судом м. Києва з - під варти, а також інші дані про особу обвинуваченого, зокрема, те, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, вчинив новий злочин під час умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , у відповідності до вимог ст. 66 КК України, суд визнав його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції, у відповідності до ст. 67 КК визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З наведеного вбачається, що суд першої інстанції врахував і ті обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі.

Правильно врахувавши вищенаведені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства є неможливим, і вірно призначив покарання за вчинений обвинуваченим ОСОБА_7 злочин у виді позбавлення волі. Разом з тим, врахувавши дані про особу обвинуваченого та наявність пом`якшуючої покарання обставини, суд обґрунтовано призначив покарання не в максимальних межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив новий злочин у період після постановлення вироку Оболонським районним судом м. Києва від 24.11.2011 р. і до повного відбуття ним покарання за наведеним вироком, то відповідно до вимог ст. 71 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано остаточне покарання призначив за сукупністю вироків, і до покарання, призначеного за оскаржуваним вироком приєднав не відбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 24.11.2011 р.

Не оспорював фактично призначений обвинуваченому ОСОБА_7 як вид так і розмір покарання і захисник в апеляційній скарзі, ставлячи питання перед апеляційним судом лише про застосування до обвинуваченого вимог ст. 75 КК України, тобто звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Разом з тим, колегія суддів, враховуючи все вищенаведене не вбачає законних підстав для задоволення апеляційної скарги та застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 вимог ст. 75 КК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 408, 409, 418, КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 15.02.2016 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення ухвали.

Судді:

__________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_11 ОСОБА_4