Справа № 447/2846/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/232/16 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2016 року м. Львів.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області

під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 22.12.2015 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рудники, Миколаївського району Львівської області, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України

з участю прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_9
ВСТАНОВИЛА:

заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 22.12.2015., в якій просить даний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнили від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю в 2 (два) роки. Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі зобов`язання: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально - виконавчу інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави витрати на проведення експертиз в розмірі 1104 грн. 84 коп.

Вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 22.12.2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Згідно ст.ст. 75, 76 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом цього терміну не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця свого проживання кримінально-виконавчу інспекцію, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави витрати на проведення експертиз в розмірі 1104 грн 84 коп.

На думку прокурора вирок Миколаївського районного суду Львівської області є незаконним і необґрунтованим та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

В своїх доводах зазначає, що призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції припустився помилки, належним чином не врахував суспільну небезпечність вчиненого злочину, а також те, що цей злочин, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, не призначив йому додаткового покарання. У даному випадку, необхідно застосувати ст.77 КК України призначити ОСОБА_7 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вважає, що покликання у вироку на те, що, призначаючи ОСОБА_7 покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу винного, є формальним і фактично не враховує характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, віднесеного до категорії тяжких.

Окрім того, прокурор наголошує на тому, що обвинувачений вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, що згідно зі ст.67 КК України є обставиною, яка обтяжує покарання.

Зазначені судом першої інстанції у вироку обставини, що пом`якують покарання, є непереконливими, тому рішення суду про призначення ОСОБА_7 покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами не можна визнати належним чином вмотивованим.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав вимогу та доводи його апеляційної скарги.

Обвинувачений та потерпілий заперечили апеляцію

Згідно вироку суду, 23 жовтня 2015 року, приблизно в 12 год. ОСОБА_7 , керуючи технічно справним, належним йому автомобілем марки «ОРЕL» модель « VEKTRA», реєстраційний № НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по вул. Шкільній, в с. Рудники, Миколаївського району, Львівської області, в напрямку Рудниківської ЗОШ, будучи неуважним до дорожньої обстановки, не врахував дорожніх умов, безпечної швидкості та безпечного інтервалу, не справився з керуванням належним йому транспортним засобом, в результаті чого допустив зіткнення з бетонною опорою лінії електропередач.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок грубого порушення водієм автомобіля марки «ОРЕL» модель «VEKTRA», реєстраційний № НОМЕР_1 ОСОБА_7 п. 1.5 ч.1 «Правил дорожнього руху» а саме: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху не повинні створювати небезпеки чи перешкоди для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»: п.2.3 в) «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватись ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки»; п. 2.3 д) «Для забезпечення безпеки дорожньою руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»: п. 2.9 а) «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння...»: п.10.1 «Перед початком руху перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку... стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; п. 13.1 «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу».

Порушення ОСОБА_7 вище вказаних вимог «Правил дорожнього руху України» призвело до того, що пасажир зазначеного автомобіля ОСОБА_9 , який знаходився на задньому сидінні автомобіля справа та був пристебнутий ременем безпеки, отримав тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми у вигляді відкритого вдавленого перелому лобної кістки справа із забоєм головного мозку та крововиливом під тверду мозкову оболонку з раною над місцем перелому, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Таким чином, ОСОБА_10 допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, потерпілого та обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляцію заступника прокурора Львівської області ОСОБА_11 слід задоволити.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обгрунтованим.

Вина засудженого ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій не оспорюється в апеляційній скарзі, які, на думку колегії суддів, вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 286 КК України.

Однак, відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Санкція ч.2 ст.286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Згідно ст.77 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував у повній мірі те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив даний злочин в стані алкогольного сп`яніння, що значно підвищує суспільну небезпеку цього злочину. Тому слід погодитися із доводами прокурора про те, що місцевий суд, призначаючи покарання засудженому, не дотримався вимог ст.65 КК України та при призначенні покарання безпідставно не застосував до ОСОБА_7 позбавлення права керувати транспортними засобами.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що вирок Миколаївського району Львівської області в частині обрання покарання ОСОБА_7 підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність з постановленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст.404,405,407, 409, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 22.12.2015 року, в частині обрання покарання ОСОБА_7 скасувати та постановити у цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю в 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі зобов`язання: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально - виконавчу інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги упродовж трьох місяців з моменту його проголошення.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4