ун. № 759/5388/16-к
пр. № 1-кп/759/427/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000880 за обвинувальним актом відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ялта АРК, громадянина України, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , інші учасники потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи повідомлений про підозру 12.11.2015 Бориспільським ВП ГУНП в Київській обл. за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і повторно вчинив умисний злочин при наступних обставинах. Так, 26.01.2016 у невстановлений слідством час ОСОБА_3 з метою вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом знаходився біля будинку № 13 по пр-ту Л.Курбаса в м. Києві, де звернув увагу на припаркований легковий автомобіль марки ВАЗ «2115», д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, який на праві власності належить ОСОБА_5 і яким вирішив незаконно заволодіти з метою подальшого обернення на свою користь та особистого незаконного збагачення. З цією метою ОСОБА_3 26.01.2016 приблизно о 05 год. 30 хв., переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до вказаного автомобіля і за допомогою заздалегідь підготовленого предмету, пристосованого для відкриття дверей, відкрив замок передніх дверей та проник в салон. Знаходячись в салоні автомобіля марки ВАЗ «2115», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 за допомогою заздалегідь підготовлено предмету пошкодив замок запалення та запустив двигун вказаного автомобіля та, продовжуючи свої злочинні наміри, направлені на заволодіння транспортним засобом, керуючи ним, з місця злочину знак, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 100 000 гривень.
Крім цього, 01.02.2016 у невстановлений слідством час ОСОБА_3 з метою вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом, знаходився біля будинку № 6-в по вул. Зодчих в м. Києві, де звернув увагу на припаркований легковий автомобіль марки ВАЗ «21140», д.н.з. НОМЕР_2 чорного кольору, який на праві власності належить ОСОБА_6 та яким вирішив незаконно заволодіти з метою подальшого обернення на свою користь та особистого незаконного збагачення. З цією метою ОСОБА_3 01.02.2016 у невстановлений слідством час, переконавшись в тому, шо за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до вказаного автомобіля, і за допомогою заздалегідь підготовленого предмету, пристосованого для відкриття дверей, відкрив замок передніх лівих дверей та проник в салон. Знаходячись в салоні автомобіля марки ВАЗ «21140», д.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 за допомогою заздалегідь підготовлено предмету пошкодивши замок запалення та запустив двигун вказаного автомобіля та, продовжуючи свої злочинні наміри, направлені на заволодіння транспортним засобом, керуючи ним, з місця злочину знак, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково та показав наступне. По епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ «2115», державний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 спочатку визнав та показав, що приблизно в кінці січня-лютого 2016 року у вечірній час він побачив автомобіль «ВАЗ 2115» сірого кольору. Підійшов до даного автомобіля і відкрив його заздалегідь заготовленим спеціальним інструментом. Потім цим інструментом пошкодив замок запалювання і, з`єднавши проводи, завів автомобіль. В нього на це пішло декілька хвилин. Завівши автомобіль, поїхав. Куди був доставлений автомобіль він не знає, бо насправді він його не брав. Коли його затримали працівники міліції і робили обшук у нього вдома, то знайшли посвідчення, що належить потерпілому ОСОБА_5 . Пояснив, що дане посвідчення знайшов в кафе і залишив у себе в дома, забувши про нього. Як виявилось у власника посвідчення викрали автомобіль, тоді він зрозумів, що ніяк не доведе, що цього не робив, тому і взяв вину на себе. Про те, щоб повернути посвідчення власнику не задумувався. У судових дебатах обвинувачений підтвердив готовність відшкодувати потерпілому ОСОБА_5 завдану йому майнову шкоду у разі призначення судом умовного відбування покарання.
По епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ «21140», д.н.з. НОМЕР_2 чорного кольору, який на праві власності належить ОСОБА_6 , обвинувачений визнав у повному обсязі та показав, що 01.02.2016 приблизно о 06 год., побачивши автомобіль «ВАЗ 2114», він підійшов до нього і відкрив заздалегідь заготовленим спеціальним інструментом. Завів автомобіль, виїхав із двору на Кільцеву дорогу і приїхав в с. Хотів. Поставив автомобіль недалеко від дому, закрив і пішов додому. Приблизно о 15 год. того ж дня приїхав чоловік, з яким він познайомився на авторинку і сказав, що хоче купити в нього автомобіль на запчастини. Він погодився і тут його хотіли затримати працівники міліції, але він втік. Автомобіль відігнали в райвідділ міліції і повернули власнику. Пояснив, що коли вчиняв даний злочин, то розумів, що на той момент йому вже було пред`явлено підозру у вчиненні аналогічного злочину Бориспільським ВП і розумів ступінь відповідальності. Однак в нього вдома є хворий на рак тесть, дитина-інвалід і на роботі скоротили.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті в межах висунутого звинувачення за ч. 2 ст. 289 КК України щодо епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ «21140», д.н.з. НОМЕР_2 чорного кольору, який на праві власності належить ОСОБА_6 , судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин в межах висунутого звинувачення за ч. 2 ст. 289 КК України щодо епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ «21140», д.н.з. НОМЕР_2 чорного кольору, який на праві власності належить ОСОБА_6 , із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Що стосується звинувачення ОСОБА_3 в іншій частині, то не дивлячись на невизнання обвинуваченим своєї вини у незаконному заволодінні транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ «2115», державний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , за наведених вище і встановлених судом обставин, його винуватість у вчиненні даного злочину підтверджується усією сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів, які узгоджуються між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що 24.01.2016 він припаркував свій автомобіль в дворі будинків АДРЕСА_3 . Він бачив, що 25.01.2016 його автомобіль був ще припаркований на тому ж самому місці. 26.01.2016 о 7 год. його автомобіля вже не було, тому він викликав поліцію. Більше свого автомобіля він не бачив. Його автомобіль не обладнаний засобами для пошуку автомобіля. В даному автомобілі знаходилося його посвідчення співробітника Укравтодору.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що єдівчиною обвинуваченого, вони зустрічаються з січня 2016 року. Обвинувачений їй розповідав, що купляє і перепродує автомобілі. По фактичних обставинах справи їй нічого не відомо. 18.02.2016 вона бачила тільки один автомобіль «Деу Нексія» у дворі приватного будинку в с. Хотів, який орендував обвинувачений. 19.02.2016 вона прийшла з роботи і збирались з обвинуваченим на день народження подруги. В цей же день приблизно о 19 год. їх затримали співробітники поліції. В день їхнього затримання в дворі будинку було вже два автомобілі, крім «Деу Нексія», був ще один автомобіль, схожий на «Ладу».

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що з обвинуваченим познайомився на авторинку восени 2015 року. Обвинувачений йому іноді телефонував з приводу ремонту автомобілів. Обвинувачений телефонував йому і пропонував купити в нього нерозмитнений автомобіль, однак він відмовився. Приблизно через годину обвинувачений знову йому зателефонував і попросив підвести його з акумулятором до автомобіля. Вони під`їхали до автомобіля «ВАЗ 2114» зеленого кольору, він вийшов поговорити по телефону. В цей час його затримали співробітники поліції, які в подальшому провели огляд даного автомобіля. Купити автомобіль «ВАЗ 2115» сірого кольору обвинувачений йому не пропонував.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 20.02.2016 підозрюваний ОСОБА_3 вказавмісце, де знаходився викрадений автомобіль марки ВАЗ «2115», державний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , зазначивши, що використовував його декілька днів в особистих цілях, після чого продав через ОСОБА_9 невідомим особам, а також з даного автомобіля він взяв та залишив собі посвідчення співробітника Укравтодора.
У судовому засіданні після перегляду даного відеовідтворення обставин події потерпілий ОСОБА_5 підтвердив місце, де він залишив свій припаркований автомобіль напередодні його викрадення. Крім того, обставини, встановлені під час проведення даного слідчого експерименту, відповідають показанням потерпілого ОСОБА_5 , наданим ним у судовому засіданні щодо місця вчинення злочину.

Відповідно до протоколу обшуку від 19.02.2016 за місцем фактичного проживання обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме: в буд. АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено, зокрема посвідчення № НОМЕР_3 служби автомобільних доріг України на ім`я потерпілого ОСОБА_5 , яке відповідно до постанови ст. слідчого Святошинського УП ГУ НП у м. Києві визнано речовим доказом.
Під час огляду даного речового доказу у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтвердив належність йому вказаного посвідчення.
Таким чином, під час проведення даної слідчої дії обвинувачений без будь-якого примусу вказав місце, де знаходився викрадений ним автомобіль та зазначив обставини його викрадення. Тому дані, що містить протокол проведення слідчого експерименту від 20.02.2016 за участю підозрюваного ОСОБА_3 , суд вважає правдивими, а даний доказ достовірним, належним, допустимим та кладе в основу вироку.
Часткове визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочинних дій суд оцінює як захисну позицію, що має на меті пом`якшення покарання за скоєне.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю і його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України вірно, оскільки він незаконно заволодів транспортним засобом, вчинене повторно.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини цього злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, особу обвинуваченого: раніше не судимий, вчинив новий злочин, будучи повідомлений про підозру 12.11.2015 Бориспільським ВП ГУНП в Київській області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, згідно наданих копій документів одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є дитиною-інвалідом, однак обвинувачений на час вчинення злочину офіційно суспільно-корисною працею не займався, а фактично переслідував мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, на консультативних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і міра покарання повинна бути пов`язана з позбавленням волі та визначена у мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України без конфіскації майна, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Заявлений у даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 майнової шкоди у сумі 100 000 (сто тисяч) гривень на його користь, суд вважає за необхідне задовольнити в повному обсязі, оскільки злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_3 було завдано потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на вищезазначену суму, що підтверджується як матеріалами кримінального провадження, так і звітом про оцінку автомобіля марки ВАЗ «2115», державний номер НОМЕР_1 .

Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 залишити без змін тримання під вартою в Київському СІЗО № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 19.02.2016 р., тобто з моменту його фактичного затримання та на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 19.02.2016 року до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити у повному обсязі. Стягнути із ОСОБА_3 майнову шкоду у сумі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок на користь ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 368 (триста шістдесят вісім) гривень 28 коп. витрат «за проведення трасологічної експертизи» від 09.02.2016 № 589.

Речові докази: посвідчення № 294, видане Державною службою автомобільних доріг України, передати за належністю потерпілому ОСОБА_5 ; тіски, які передано на зберігання до камери схову речових доказів Святошинського УП ГУ НП в м. Києві, знищити; 2 авто магнітоли «Піонер», 4 брелки сигналізації від автомобілів, 12 ключів від автомобілів, 2 автомобільні чохли, 35 банківських квитанцій, 11 ключів, 2 замки запалення, мобільний телефон «Престіжіо», 2 пульти від автомобільних магнітол ОРІОН, мобільна рація «Моторола», сервісні книжки автомобілів «Лада», «Ваз», сім картка оператора мобільного зв`язку «Лайф», «МТС», які передано на зберігання до камери схову речових доказів Святошинського УП ГУ НП в м. Києві, повернути ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1