Справа № 521/3996/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12

представника потерпілих адвоката ОСОБА_13

обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000256 від 18.01.2015 року у відношенні:

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з незакінченою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав: АДРЕСА_2

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, -

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Дальник-2 Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою , не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживав: АДРЕСА_4

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
18.01.2015 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_15 , за попередньою змовою з двома невстановленими слідством особами, шляхом добровільного відкриття потерпілим ОСОБА_11 вхідних дверей, проникли до квартири АДРЕСА_5 , де погрожуючи ножем та шляхом нанесення кількох ударів металевим казанком по голові потерпілого з спричиненням легких тілесних ушкоджень, умисно заволоділи плазменним телевізором марки «LG», вартістю близько 4 000 грн., який належав ОСОБА_12 , після чого з місця вчинення злочину зникли, однак невдовзі ОСОБА_15 з викраденим телевізором був затриманий співробітниками міліції.

Органом досудового слідства в співучасті у вчиненні вищезазначеного злочину також обвинувачувався ОСОБА_14 , дії якого були кваліфіковані за ч.5 ст.27, ч.3 ст.187 КК України.

09.03.2016 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_15 та ОСОБА_14 прокурором змінений та дії обвинувачених кваліфіковані за ч.3 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з застосуванням насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло.

Формулювання обвинувачення ОСОБА_14 та ОСОБА_15 прокурором викладено в такій редакції.

18.01.2015 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та дві невстановлені слідством особи, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством та проникненням у житло ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_6 , діючи за попередньою змовою, прибули за вищевказаною адресою на автомобілі «ВАЗ» червоного кольору, після чого ОСОБА_14 , відповідно до розподілених ролей, залишився очікувати в машині на ОСОБА_15 та невстановлених осіб, а ОСОБА_15 , проник разом з невстановленими особами до вищевказаної квартири ОСОБА_11 , де невстановлені особи погрожуючи ножем, а також застосовуючи насильство до ОСОБА_11 , що відобразилось у нанесенні ударів казаном по голові останнього та спричинило ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді забитих ран тім`яної та тім`яно-потилочної області, які згідно висновку судово-медичної експертизи №111 від 02.02.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, заволоділи майном ОСОБА_11 , а саме телевізором «LG» чорного кольору, після чого невстановлені особи зникли у невідомому напрямку, а ОСОБА_15 з ОСОБА_14 затримані працівниками міліції за адресою: м.Одеса, вул.Бабеля, 38 з викраденим у ОСОБА_11 телевізором.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 свою причетність до вчинення інкримінованому йому злочину в співучасті з ОСОБА_15 та невстановленими особами категорично заперечував та пояснив, що потерпілого ОСОБА_11 знав більше року, так як вони разом працювали. Неодноразово бував у того вдома по вул. Стовповій в м.Одесі та знайомий з його матір`ю - ОСОБА_12 .

ОСОБА_15 знав більше року та на період подій інкримінованого злочину жив у того, так як посварився з дружиною.

17.01.2015 року дійсно, разом з ОСОБА_15 заходив до ОСОБА_11 додому, де разом з останнім та хлопцем на призвістко « ОСОБА_18 » на протязі 20-30 хвилин пили чай, а потім розійшлись по своїм справам.

18.01.2015 року, приблизно о 18 годині, коли стояв на зупинці «Застава-2», до нього підійшов ОСОБА_15 , який ніс плазмений телевізор загорнений в покривало та попрохав його допомогти занести телевізор додому При цьому ОСОБА_15 пояснив, що телевізор придбав за 350 гривень у наркоманів. По дорозі їх затримали співробітники міліції.

Про розбійний напад на потерпілого ОСОБА_11 йому нічого не відомо. Його показання на досудовому розслідуванні наперед були підготовлені слідчим, а він лише їх підписав під тиском працівників міліції, про що неодноразово скаржився.

Обвинувачений ОСОБА_15 , допитаний у судовому засіданні, свою провину у вчиненні інкримінованого злочину також не визнав та пояснив, що з потерпілим ОСОБА_11 його познайомив ОСОБА_14 за день до подій 18.01.2015 року.

17.01.2015 року він спільно з ОСОБА_14 заходили до потерпілого ОСОБА_11 додому, де разом з останнім та хлопцем на ім`я ОСОБА_19 пили чай та потім розійшлись.

18.01.2015 року, приблизно після 16 години, він пішов на базар, а ОСОБА_14 на зупинку зустрічати дружину. По дорозі до нього підійшли двоє незнайомих чоловіків, які попросили показати де проживає ОСОБА_11 та попрохали викликати останнього на вулицю. Він погодився та разом з незнайомими підійшли до будинку, де проживав ОСОБА_11 та постукавши у вікно, попросив потерпілого відчинити двері. Коли ОСОБА_11 відчинив двері, незнайомі зайшли до квартири та він чув як ті почали з потерпілим говорити про телефон, який начебто потерпілий повинен був повернути.

Залишивши невідомих, пішов у своїх справах. До потерпілого у квартиру не заходив та невідомим нічим не допомагав.

В цей же день, приблизно через 10-15 хвилин, його наздогнали ці ж невідомі особи та запропонували придбати у них телевізор, який був замотаний у покривало за 1300 гривень. Він припускав, що телевізор належав потерпілому, однак, все ж таки вирішив його купити. Так як у нього було лише 400 гривень, а незнайомі просили 1300 грн., він з дому приніс ще 900 гривень та придбав телевізор, з яким попрямував до своєї квартири. По дорозі зустрів ОСОБА_14 , якого попрохав допомогти донести телевізор додому. Однак, біля свого будинку на вул. Бабеля їх затримала міліція.

Також ОСОБА_15 вказав, що всі показання під час досудового слідства він давав під тиском працівників міліції. Його неодноразово били та протокол допиту він не читаючи підписав. При проведенні слідчого експерименту що саме казати і показувати, йому підказував слідчий ОСОБА_20 . ОСОБА_14 також обмовив під фізичним тиском працівників міліції.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, надані прокурором документи, допитавши потерпілих, свідків, проаналізувавши їх в сукупності та давши оцінку, колегія суддів приходить до висновку, що вина ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_14 знав на протязі одного року та знаходився з тим в добрих відносинах. З ОСОБА_15 його познайомив ОСОБА_14 17.01.2015 року.

17.01.2015 року, приблизно о 7 годині, до нього додому зайшли обвинувачені, з яким він та його знайомий на ім`я ОСОБА_19 на протязі дня спочатку пили чай, а потім вино.

Приблизно о 6 годині 18.01.2015 року, обвинувачені знову приходили до нього додому, однак приблизно о 10-11 годині пішли, а в квартирі залишився він та ОСОБА_19 .

Цього ж дня - 18.01.2015 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, у вікно квартири постукав ОСОБА_15 та попрохав відчинити двері для розмови. Коли відчинив двері, до квартири увірвались двоє невідомих йому особи, а також зайшов ОСОБА_15 . Один з невідомих став погрожувати йому ножем та вимагати гроші. Коли він хотів вибігти з квартири, невідома особа нанесла йому кілька ударів по голові казанком, від чого він впав на підлогу. Бачив як другий невідомий виносив з квартири належний його сім`ї плазмений телевізор в покривалі, після чого незнайомі та ОСОБА_15 втекли.

Під час нападу на нього був присутнім ОСОБА_15 , який активних дій не здійснював, однак і не намагався зупинити невідомих осіб.

Після нападу він одразу ж викликав співробітників міліції, які разом з ним поїхали до ОСОБА_15 додому, але той було відсутній. Однак на вул. Бабеля у м. Одесі вони побачили ОСОБА_14 з ОСОБА_15 , які несли викрадений у нього телевізор та ті були затримані.

Також потерпілий ОСОБА_11 вказав, що під час вчинення на нього нападу, ОСОБА_14 участі не приймав.

Показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка пояснила, що 18.01.2015 року, коли вона знаходилась на роботі, у вечірній час їй подзвонила сусідка та розповіла що сталося. Вона одразу приїхала додому та побачила, що в квартирі все розкидано, відсутній телевізор, електрокамін та інші речі. Пізніше прийшов син - ОСОБА_11 та розповів про напад. Так як у сина була розбита голова, наступного дня їздила з ним до лікарні.

Показаннями свідка ОСОБА_21 співробітника міліції, згідно яких 18.01.2015 року він був у складі патрулю. По повідомленню чергового, приблизно о 18 годині, виїжджав на місце вчинення розбійного нападу - на вул. Стовпову у м. Одесі, де знаходився потерпілий з розбитою головою, який пояснив, що троє чоловіків зайшли до квартири та погрожуючи ножем, забрали телевізор. В подальшому, разом з потерпілим поїхали шукати злочинців та на вул. Бабеля затримали обвинувачених, які несли телевізор загорнутий у покривало. ОСОБА_15 пояснював, що придбав телевізор, а ОСОБА_14 взагалі мовчав.

Протоколом огляду місця події від 18.01.2015 року, відповідно до якого була оглянута квартира АДРЕСА_5 , де був вчинений розбійний напад на потерпілого ОСОБА_11 , в ході якого були вилучені металевий казан з плямами бурого кольору та два змиви речовини бурого кольору.

а.с. 173-180 том 1

Протоколом огляду предмета від 19.01.2015 року, яким було оглянуто викрадений під час розбійного нападу на ОСОБА_11 телевізор «LG» з пультом дистанційного керування та покривало.

а.с. 189-191 том 1

Повідомленням швидкої допомоги та довідкою Міської клінічної лікарні №1 м.Одеси від 19.01.2015 року про звернення потерпілого ОСОБА_11 за медичною допомогою та встановлення діагнозу: забійна інфіковано-рвана рана тім`яної області голови зліва.

а.с. 200-201 том 1

Висновком експерта №111 від 02.02.2015 року, з якого вбачається що у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійних ран тім`яної та тім`яно-потиличної області, які могли утворитись 18.01.2015 року від дії тупих предметів.

Вказані пошкодження не були небезпечні для життя, а спричинили розлад здоров`я строком більше 6-ти днів, але не більше трьох тижнів (21 день), і по цьому критерію, згідно п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного виявлення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень» (1995р.), відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

а.с. 203-204 том 1

Висновком експерта №145 від 02.03.2015 року, відповідно до якого на двох змивах, вилучених з місця злочину, виявлена кров людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_11

а.с. 205-207 том 1

Висновком судово-психіатричної експертизи №74 від 17.02.2015 року встановлено, що ОСОБА_15 будь-яким хронічним психічним захворюванням, слабоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждав та не страждає.

ОСОБА_15 на період інкримінованого злочину ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, міг повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними, правильно сприймати свої дії і керувати ними. При проведенні експертизи по своєму психічному стану здатен розуміти зміст інкримінованого правопорушення, необхідність відповідальності, покази свідків, потерпілого, брати участь у слідчих діях та предстати перед судом. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

а.с. 216-218 том 1

Колегія суддів визнає вищезазначені докази належними, допустимими й достовірними.

В ході судового розгляду також був досліджений, наданий прокурором протокол проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_15 від 18.01.2015 року та відтворено відеозапис даної процесуальної дії /а.с. 192-197 том 1/.

З оглянутого відеозапису вбачається, що захисник обвинуваченого ОСОБА_15 - адвокат ОСОБА_22 був присутнім на слідчому експерименті лише на його початку, а саме: у приміщенні Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, однак при проведені самого слідчого експерименту був відсутнім. Цю обставину підтвердив як сам обвинувачений ОСОБА_15 , так і допитаний по клопотанню захисту свідок ОСОБА_23 , який приймав участь в якості понятого.

Згідно ч.1 ст. 86 та п.3 ч.2 ст. 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому кримінально-процесуальним кодексом України.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, зокрема, внаслідок порушення права особи на захист.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 46 КПК України, неприбуття захисника для участі у проведенні певної процесуальної дії, якщо захисник був завчасно попереджений про її проведення, і за умови, що підозрюваний, обвинувачений не заперечує проти проведення процесуальної дії за відсутності захисника, не може бути підставою для визнання цієї процесуальної дії незаконною, крім випадків, коли участь захисника є обов`язковою.

Частиною 1 ст. 52 КПК України передбачено, що участь захисника є обов`язковою у кримінальних провадженнях щодо особливо тяжких злочинів.

Враховуючи, що злочин інкримінований ОСОБА_15 відноситься до категорії особливо тяжких, а під час проведення процесуальної дії слідчого експерименту його захисник ОСОБА_22 фактично був відсутнім при її проведенні, колегія суддів вважає, що така процесуальна дія була проведена з грубим порушенням норм КПК України та підлягає визнанню недопустимим доказом.

Дії ОСОБА_15 колегія суддів кваліфікує за ч.3 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

При цьому, колегія суддів критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_15 про непричетність до вчинення розбійного нападу на ОСОБА_11 і визнає їх надуманими та неспроможними, оскільки потерпілий ОСОБА_11 прямо вказав на нього( ОСОБА_15 ), як на того, який з невстановленими слідством особами проникли до його помешкання, та з погрозою застосування ножа, викрали телевізор.

Крім того, показання обвинуваченого ОСОБА_15 не співвідносяться та знаходяться в протиріччі з дослідженими доказами, які суд визнав належними, допустимими та достовірними.

Аналізуючи показання потерпілого ОСОБА_11 , колегія суддів приходить до висновку про їх правдивість, так як вони співвідносяться з показаннями свідка ОСОБА_21 та документами, наданими прокурором, а саме, що після приїзду працівників міліції, потерпілий вказав на ОСОБА_15 як на одного з нападників, та вони одразу поїхали до того додому на вул. Бабеля у м. Одесі, де невдовзі і був затриманий ОСОБА_15 .

Відповідно до ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Частиною 3 ст. 370 та ч.1 ст.94 КПК України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши й проаналізувавши, надані державним обвинуваченням докази, які були надані на дослідження, колегія суддів приходить до висновку, що участь обвинуваченого ОСОБА_14 в розбійному нападі на потерпілого ОСОБА_11 , тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України не доведена, а тому за цим обвинуваченням він підлягає виправдуванню.

Будь-яких доказів, які б вказували та підтвердили би причетність ОСОБА_14 до інкримінованого йому злочину, прокурором суду для дослідження надано не було.

Одна лише обставина, що у обвинуваченого ОСОБА_14 при затриманні був вилучений пульт від викраденого телевізора, не може бути підставою для висновку про його причетність до розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_11 (а.с.184-186 том 1).

Обставини, викладені прокурором в обвинувальному акті від 09.03.2016 року про участь ОСОБА_14 у вчиненні злочину своє підтвердження при судовому розгляді не знайшли та державним обвинуваченням ці обставини не доведені.

При визначенні ОСОБА_15 покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який є особливо тяжким, його роль в противоправних діяннях, репутацію, а саме: притягнення в 2007 році до кримінальної відповідальності за скоєння корисливого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, інші дані про особу, відсутність обставин, які пом`якшують й обтяжують покарання, та приходить до висновку, що необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, буде призначення покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про стягнення з обвинувачених 10 000 гривень у якості відшкодування моральної шкоди (а.с.13-14 том 1), колегія суддів задовольняє частково на суму 5 000 гривень та вважає, що це буде обґрунтованою та достатньою компенсацією за перенесені ним фізичні та душевні страждання в результаті розбійного нападу, вчиненого за участі обвинуваченого ОСОБА_15 ..

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 про стягнення з обвинувачених 4 000 гривень матеріальної шкоди за викрадене майно та 5 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди (а.с.15-16том 1), колегія суддів задовольняє частково. В частині відшкодування матеріальної шкоди, в задоволені позову суд відмовляє у повному обсязі, так як телевізор потерпілий повернутий без пошкоджень, а про викрадення іншого майна на яке вона посилається, сторона обвинувачення як на предмет злочину не вказує.

При цьому, колегія суддів частково задовольняє цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 про відшкодування 5 000 гривень за завдану моральну шкоду та визначає суму відшкодування в розмірі 2000 гривень, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_15 , так як в результаті злочину вона перенесла душевні страждання та моральні переживання в зв`язку з проникненням до її житла, викрадення належного майна та заподіяння синові тілесних ушкоджень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
ОСОБА_16 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді 8 /восьми/ років позбавлення волі із конфіскацією ? частини майна, яке є його власністю.

Строк відбування покарання ОСОБА_15 рахувати з моменту його затримання, тобто з 18.01.2015 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_15 у строк призначеного покарання, строк попереднього ув`язнення за період з 18.01.2015 року до набрання вироку законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід ОСОБА_15 залишити колишній - у вигляді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_15 на користь держави судові витрати у сумі 184,14 гривень /а.с. 208/.

Стягнути з ОСОБА_15 на користь потерпілого ОСОБА_11 , в якості відшкодування моральної шкоди 5000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_15 на користь потерпілої ОСОБА_12 , в якості відшкодування моральної шкоди 2000 гривень.

Речові докази (а.с. 187-188 том 1): телевізор, пульт до нього, казан, покривало повернути потерпілій ОСОБА_12 (а.с.202 том 1); два відбитки пальців рук, змиви речовини бурого кольору знищити.

ОСОБА_17 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України визнати невинуватим та ВИПРАВДАТИ.

Запобіжний захід ОСОБА_14 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його в залі суду, негайно.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його оголошення негайно вручається засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3