Справа № 478/1379/15-к
Провадж.№ 1-кп/481/109/2015
В И Р О К
іменем України

15.12.2015 року Новобузький районний суд Миколаївської області
в складі головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг, Миколаївської області обвинувальний акт в кримінальному провадженні про вчинення кримінального правопорушення, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000184, по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Павлівка,Казанківського району, Миколаївської області, громадянин України, українця, не одруженого, не працюючого, з неповною загальною середньою освітою, проживаючого та зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30.08.2000 року Казанківським районним судом Миколаївської області, за ст.. 19,ч.3 ст.140 КК України до 3 р. позбавлення волі ,на підставі ст.. 46-1 КК України відстрочити виконання вироку на 2 роки, штраф 680 гривень ;

- 11.10.2005 року Казанківським районним судом Миколаївської області, за ч.3 ст. 185 КК України до 4 р. позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений з випробувальним строком 3 роки;

- 11.10.2005 року Казанківським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 р. позбавлення волі ;

- 21.09.2010 року Казанківським районнім судом Миколаївської області, за ч.3 ст. 185, ст..71 КК України , до 4 років 1 місяця позбавлення волі ;

- 29.04.2015 року Єланецьким районним судом Миколаївської області, за ч.3 ст.185 КК України , до 3 років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України звільнений з випробувальним строком на 2 роки ;

- 08.05.2015 року Баштанським районним судом Миколаївської області , за ч.3 ст.185 КК України, до 4 років позбавлення волі , на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений з випробувальним строком 3 роки ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 125, ч.3 ст.297 , ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
захисника адвоката - ОСОБА_6 ,
Встановив:
Органом досудового розслідування ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення в тому, що він , своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна ( крадіжка) , вчиненому повторно вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України при наступних обставинах:

В лютому місяці 2015 року , у вечірній час, точної дати та часу встановити не представилося можливим, обвинувачений ОСОБА_3 ,з метою таємного викрадення чужого майна, з території забудови церкви, котра розташована по АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що території не огорожена та не охороняється, переконавшись, що його ніхто не бачить , здійснив крадіжку металевої бочки об`ємом 200 літрів вартістю 166 гривень та саморобного металевого ящика, який має матеріальну цінність як металобрухту, вартістю 168 гривень. Викрадені речі обвинувачений погрузив на тачку і викрав, при цьому, в подальшому здав їх як брухт чорного металу. Коштами, отриманими за реалізацію викрадених речей розпорядився на власний розсуд.

Крім того, обвинуваченому ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення в тому, що він своїми умисними діями, які виразились в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України при наступних обставинах:

11.04.2015 року близько 14.30 години потерпілий ОСОБА_5 , проходив по АДРЕСА_1 , і в цей час до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_3 . На грунті неприязних відносин останній почав ображати ОСОБА_5 нецензурною лайкою. Після чого, обвинувачений, почав наносити удари потерпілому ОСОБА_5 , а саме наніс не менше одного удару в обличчя та звалив на землю. Далі обвинувачений ОСОБА_3 сів зверху на потерпілого ОСОБА_5 , чим припинив його опір і продовжив наносити удари кулаками і ногами в різні частини тіла, а саме- по тулубу , після цього, лезом наніс порізи в області лівої долоні. В результаті вказаних протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у виді : різаної рани та подряпини на долонній поверхні кисті. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, обвинуваченому ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення в тому, що він, своїми умисними діями, які виразились у вчиненні наруги над могилою, тобто незаконному заволодінні предметами , що знаходяться в місці поховання, вчиненому з корисливих мотивів, вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.297 КК України при наступних обставинах:

22.04.2015 року близько 20.00 години обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на території кладовища за адресою АДРЕСА_1 , вчинив наругу над могилами похороненого ОСОБА_7 , шляхом викрадення двох металевих швелерів довжиною 2,4 метра, шириною 14 сантиметрів, висотою 5 сантиметр кожен, загальною вагою 60 кілограмів , вартість яких складає 156 ( сто п`ятдесят шість) гривень, які належать на правах приватної власності потерпілій ОСОБА_8 .. Викраденим майном розпорядився за власним розсудом.

Крім того, обвинуваченому ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення в тому, що він, своїми умисними діями, які виразились у вчиненні наруги над могилою, тобто незаконному заволодінні предметами , що знаходяться в місці поховання, вчиненому з корисливих мотивів, вчинив злочин , передбачений ч.3 ст.297 КК України при наступних обставинах:

24.04.2015 року близько 16.00 години обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на території кладовища за адресою АДРЕСА_1 , вчинив наругу над могилами похороненого ОСОБА_9 , шляхом викрадення одної металевої труби довжиною 1,5 метра, вагою 20 кілограмів, вартість якої складає 52 (п`ятдесят дві) гривні, яка належить на правах приватної власності потерпілій ОСОБА_10 . Викраденим майном розпорядився за власним розсудом.

Крім того, обвинуваченому ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення в тому, що він, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна ( крадіжка) , вчиненому повторно, поєднаному з проникненням до приміщення, вчинив злочин , передбачений ч.3 ст.185 КК України при наступних обставинах:

08.05.2015 року близько 00.30 години у обвинувачений ОСОБА_3 з території домоволодіння потерпілої ОСОБА_11 , достовірно знаючи про те, остання проживає сама, прийшов до її домоволодіння, через хвіртку проник до двору, де в подальшому шляху пошкодження врізного замку на дверях до господарчої будівлі, проник до даної будівлі. З метою викрадення майна, обвинувачений ОСОБА_3 здійснив крадіжку свійської птиці, а саме дві курки та два півня. Викрадену птицю обвинувачений ОСОБА_3 приніс до місця свого тимчасового проживання де і залишив. Даними протиправними діями потерпілій ОСОБА_11 було спричинено матеріальний збиток на суму 400 гривень.

Крім того, обвинуваченому ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення в тому, що він, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна ( крадіжка) , вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло вчинив злочин , передбачений ч.3 ст.185 КК України при наступних обставинах:

На початку травня 2015 року, у вечірній час, точної дати та часу встановити не представилося можливим, обвинувачений ОСОБА_3 , з території будинку який на правах приватної власності належить потерпілій ОСОБА_12 , переконавшись, що його ніхто не бачить, шляхом пошкодження скоби на дверях до приміщення, проник до будинку, звідки здійснив крадіжку металевого ліжка вартістю 249 гривень, чавунної пічної плити в комплекті з колісниками та піддувайлом- вартістю 800 гривень та чотири металевих карнизи вартістю 60 гривень один. Викрадені речі обвинувачений ОСОБА_3 приніс за місцем свого проживання та в подальшому здав як металобрухт, коштами, отриманими за реалізацію викрадених речей, розпорядився з власним розсудом. Даними протиправними діями потерпілій ОСОБА_12 було спричинено матеріальний збиток на суму 1289 гривень.

В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за фактом вчинення крадіжки з території забудови церкви в с.Троїцьке-Сафонове Казанківського району Миколаївської області, визнав повністю, погодився із всіма обставинами викладеними в обвинувальному акті. Окрім визнання вини обвинуваченим, вчинення ним злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України в судовому засіданні доведено наступними дослідженими доказами:

Протоколом огляду місця події від 08.05.2015 року з якого видно, що дійсно в АДРЕСА_2 мається забудова церкви ( а.с.112-114) .

Протоколом огляду місця події від 08.05.2015 року ( а.с. 116-117), а саме території домоволодіння АДРЕСА_1 , яке проводилось за добровільної згоди ОСОБА_13 відповідно до її заяви ( а.с.115).

Із змісту протоколу проведення слідчого експерименту від 14.08.2015 року ( а.с. 138-140) видно, що обвинувачений ОСОБА_3 вказав коли та як саме він вчиняв крадіжку із території забудови церкви.

Із змісту даного протоколу видно, що на території даного домоволодіння було виявлено та вилучено металеве корито ( ящик) вагою 65 кг., та металева бочка вагою 33 кг. Вилучені речі постановою від 23.05.2015 року були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні . Відповідно до звіту № 21 про оцінку вартості нерухомого майна у виді металевої бочки об`ємом 200 літрів та саморобного металевого ящика розміром 1,2 1,5 ( а.с. 118-131) залишкова вартість таких об`єктів становить 334 грн.

За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як умисне таємне викрадення чужого майна ( крадіжка) вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_5 визнав частково. Він пояснив, що дійсно наносив удари потерпілому ОСОБА_5 по тулубу, однак заперечив, що наносив порізи долонь потерпілого. Окрім того, пояснив, що він ударив потерпілого оскільки той, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння і ображав та чіплявся до особи похилого віку.

Із наданих суду доказів, якими прокурор підтверджує вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, вбачається на ступне:

- із протоколу від 11.04.2015 року про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_5 , встановлено, що останній повідомив про факт та обставини нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 ( а.с. 69);

- відповідно до Виписки із медичної карти ОСОБА_5 від 11.04.2015 року у нього маються тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, крововиливи в обидва ока та ушиб грудної клітини, а також поріз лівої кисті. Потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння ( а.с. 70). Висновком експерта № 74/20 від 30.04.2015 року ( а.с. 71-73) встановлено, що у ОСОБА_5 маються тілесні ушкодження у виді різаної рани та подряпини на долоні лівої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Однак, як видно із протоколу проведення слідчого експерименту від 14.08.2015 року обвинувачений ОСОБА_3 на стадії досудового слідства також вказував на обставини нанесення ним потерпілому ОСОБА_5 лише шляхом нанесення ударів в груди, що узгоджується із його показаннями в судовому засіданні. Обставини нанесення потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень шляхом нанесення порізів лезом слідчим на досудовому слідстві не перевірялись, і доводиться органом досудового слідства лише на підставі показань самого потерпілого ОСОБА_5 .

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що саме обвинувачений ОСОБА_3 з невідомих для потерпілого причин наніс останньому удари по тулубу та порізи долоні руки. Того дня потерпілий у своїх знайомих вживав алкогольні напої, і коли повертався додому то зустрів обвинуваченого. До цього він знайомий із ОСОБА_3 не був. На запитання суду, потерпілий ОСОБА_5 декілька разів пояснив, що тілесні ушкодження йому обвинувачений ОСОБА_3 наносив в серпні місяці 2015 року, а поріз у нього був на долоні правої руки. Окрім того, до судово-медичного експерта, як пояснив потерпілий від звернувся на наступний день після події.

Однак, такі його показання не підтверджуються вище дослідженими письмовими матеріалами, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у нанесені ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не в серпні місяці, а 11.04.2015 року. Судово- медичним експертом потерпілий оглядався 29.04.2015 року, і під час огляду у нього було виявлено порізи на долоні лівої кисті руки.

Окрім того, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтвердили, що дійсно весною 2015 року їх сусідка ОСОБА_16 сиділа на лавці за двором свого домоволодіння, коли мимо неї проходив потерпілий ОСОБА_5 , який був у стані алкогольного сп`яніння, та почав її ображати. Обвинувачений ОСОБА_3 почав захищати ОСОБА_16 від образливого чіпляння потерпілого ОСОБА_5 , в ході чого штовхнув останнього і той упав. Жодних порізів обвинувачений не наносив потерпілому, а потерпілий ОСОБА_5 підвівся на ноги й пішов, при цьому словесно погрожуючи обвинуваченому.

Разом із цим, прокурором не надано суду доказів, висновку експерту, до якої категорії тяжкості відносяться тілесні ушкодження потерпілого ОСОБА_5 у виді закритої черепно-мозкової травми, крововиливи обох очей, ушиб грудної клітини. Що не дає суду можливості кваліфікувати в цій частині дії обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до певної статті ( частини) Кримінального кодексу України. Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт пояснив, що під час проведення експертизи він особисто оглядав ОСОБА_5 , однак будь-яких інших тілесних ушкоджень, окрім поріза долоні руки, він візуально не бачив, сам ОСОБА_5 жодних скарг з приводу будь-яких інших тілесних ушкоджень не пред`являв..

У зв`язку із вищевикладеним суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування не добуто належних доказів вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, оскільки суду не доведено, що саме обвинувачений наносив порізи потерпілому ОСОБА_5 , а також не доведено, що інші тілесні ушкодження ОСОБА_5 відносяться саме до легких тілесних ушкоджень, а тому у відповідності із ст..62 Конституції України, суд тлумачить це на користь ОСОБА_3 і приходить до загального висновку про недоведеність його вини у вчиненні вміненого кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України, що спричиняє його виправдання.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у незаконному заволодінні предметами що знаходяться в місці поховання, а саме з могили похороненого ОСОБА_7 визнав повністю, та підтвердив викладені обставини в обвинувальному акті, а із могили похороненого ОСОБА_9 не визнав. Окрім часткового визнання вини самим обвинуваченим, його вину в даному злочині доведена наступними доказами:

Протоколом проведення слідчого експерименту від 14.08.2015 року ( а.с. 99-101) із змісту якого видно, що обвинувачений ОСОБА_3 показав на досудовому слідстві як і де він вчиняв викрадення предметів, а саме, на кладовищі в с.Троїцько-Сафонове Казанківського району Миколаївської області, що є місцем поховання ОСОБА_9 . Також вказав місце з якого він забрав два металевих швелера.

Протоколом огляду місця події від 28.04.2015 року ( а.с.103-104), а саме території домоволодіння АДРЕСА_1 , яке проводилось за добровільної згоди ОСОБА_8 відповідно до її заяви ( а.с.102). В ході огляду виявлено два металеві швелери довжиною по 2,4 метра, шириною 14 сантиметрів, висотою 5 сантиметрів кожен, загальною вагою 60 кг. Відповідно до довідки ПП « Юголомресурс Новобузького цеху, станом на 22.04.2015 року один кілограм чорного металу становить 2 грн 60 коп.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 14.08.2015 року ( а.с. 108-111) із змісту якого видно, що обвинувачений ОСОБА_3 показав на досудовому слідстві як і де він вчиняв викрадення предметів, а саме, на кладовищі в с.Троїцько-Сафонове Казанківського району Миколаївської області, що є місцем поховання ОСОБА_7 . Також вказав місце з якого він забрав металеву трубу.

Як видно із протоколів усі слідчі дії проводились із участю адвоката ОСОБА_6 , будь-яких зауважень, заперечень щодо змісту протоколів, порушення порядку проведення слідчих дій ні обвинуваченим ОСОБА_3 ні захисником не висловлювалось, а тому суд приймає їх як доказ вини обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 297 КК України, як наруга над могилою, тобто незаконне заволодіння предметами, що знаходяться в місці поховання, вчиненому з корисливих мотивів.

В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за фактом вчинення крадіжки з території домоволодіння ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , визнав повністю, погодився із всіма обставинами викладеними в обвинувальному акті. Окрім визнання вини обвинуваченим, вчинення ним злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України в судовому засіданні доведено наступними дослідженими доказами:

Протоколом огляду місця події від 08.05.2015 року з якого видно, що дійсно в АДРЕСА_2 знаходиться домоволодіння яке належить ОСОБА_11 на території домоволодіння мається господарське приміщення для тримання свійської птиці (а.с.142-145) .

Із змісту протоколу проведення слідчого експерименту від 14.08.2015 року (а.с. 147-149) видно, що обвинувачений ОСОБА_3 вказав коли та як саме він вчиняв крадіжку свійської птиці із господарського приміщення на подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Як видно із довідки районного споживчого товариства станом на 08.05.2015 року вартість курки складає 80 грн., а вартість півня 120 грн. ( а.с. 146)

Протоколом огляду місця події від 20.05.2015 року з якого видно, що дійсно в АДРЕСА_3 знаходиться домоволодіння яке належить ОСОБА_12 та в якому ніхто не проживає. (а.с.151-156) .

Із змісту протоколу проведення слідчого експерименту від 14.08.2015 року (а.с. 178-180) видно, що обвинувачений ОСОБА_3 вказав коли та як саме він вчиняв крадіжку із домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу огляду місця події від 20.05.2015 року на території подвір`я в будинку АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено ліжко сітчате та трубчасті бильця ( а.с. 158-159 ) вартість яких відповідно до звіту № 22 про оцінку вартості металевого ліжка ( а.с.160-171 )складає 249 грн

За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як умисне таємне викрадення чужого майна ( крадіжка) вчинене повторно, із проникненням в житло та інше приміщення.

Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.183, ч.3 ст.297 КК України знайшла своє підтвердження в ході судового провадження.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги те, що він вчинив тяжкий злочин та злочини середньої тяжкості, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Обставини, які обтяжуюсь покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення злочину повторно та рецидив злочину.

Суд бере до уваги характеризуючи матеріали обвинуваченого ОСОБА_3 (а.с.2182-191), з яких вбачається, що останній раніше судимий неодноразово, злочини передбачені ч.3 ст.185 КК України вчинив в період іспитового строку, не військовозобов`язаний, негативно характеризується, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває.

При призначенні покарання суд враховує, що злочини передбачені ч. 2 ст.185, ч.3 ст.297 КК України ОСОБА_3 вчинив до ухвалення вироків Єланецьким районним судом Миколаївської області 29.04.2015 року та Баштанським райсудом Миколаївської області 08.05.2015 року, а тому призначаючи покарання в цій частині суд вважає за необхідне застосувати ч.4 ст.71 КК України. Злочини, передбачені ч.3 ст.185 КК України вчинені ОСОБА_3 вже під час звільнення від відбування покарання з іспитовим стоком, а тому суд вважає за необхідне, при призначені покарання за дані злочини застосувати ст.71 КК України.

При цьому, відповідно до п. 10, 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК. Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 75, ч. 3 ст. 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст.75КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. У разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (ст.75КК) і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Згідно вимог ст.71 КК України, та роз`яснень, які містяться в п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Будь-яких виключень зазначена норма закону не передбачає.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути призначене покарання у виді позбавлення волі .

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Під час вчинення злочинів передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.297, ч.3 ст.185 КК України обвинувачений ОСОБА_3 був осудний у розумінні до ст. 19 КК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 30.04.2015 року ( а.с105. ), від 23.05.2015 року ( а.с. 136 ), від 22.05.2015 року ( а.с.176 ) залишити потерпілим .

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.125 КК України визнати невинним і за недоведеністю вчинення даного злочину виправдати.

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч. 3 ст.297 КК України та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 01 рік;

за ч.3 ст.297 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів за вироком Єланецького суду Миколаївської області від 29.04.2015 року, за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 08.05.2015 року та злочинів за даним вироком вчинених у лютому місяці 2014 року (ч. 2 ст. 185 КК України), 22.04.2015 року (ч. 3 ст. 297 КК України), 24.04.2015 року (ч. 3 ст. 297 КК України), шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строком на 4 ( чотири) роки 01 (один) місяць.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 03 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 29.04.2015 року Баштанського районного суду Миколаївської області від 08.05.2015 року остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 04 ( чотири) роки 06 ( шість) місяців .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту звернення вироку до виконання.

В строк покарання зарахувати строк перебування ОСОБА_3 під вартою з 09.07.2015 року.

Речові докази по справі залишити потерпілим .

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Суддя: