печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 грудня 2015 року слідчий суддя Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Генеральної прокуратури України , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду та просив встановити порушення у кримінальному провадженні № 0000368 права народного депутата України ОСОБА_4 на отримання у визначений КПК України стро та спосіб, складеного та підписаного, у визначений законом спосіб, повідомлення про підозру. Встановити порушення права народного депутата України ОСОБА_4 на роз,яснення суті підозри щодо нього, особою, визначеною КПК України, роз,яснення прав підозрюваного такою особою. Зобов,язати Генерального прокурора України скасувати у кримінальному провадженні № 0000368: повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочинів ч.4 ст.190, ч.5 ст.191, ч .2 ст.364 КК України складене 4.06.2015 першим заступником Генерального прокурора України ОСОБА_5 , який безпідставно вказав посаду виконувача обов`язків Генерального прокурора України , Визнати незаконною бездільність Генерального прокурора України у кримінальному провадженні № 0000368 щоло особистого складання належного повідомлення про підозру ОСОБА_4 що відповідатиме вимогам КПК України; здійснення вручення повідомлення про підозру народному депутату України ОСОБА_4 в день складення відповідного повідомлення про підозру; роз,яснення суті підозри та права підозрюваного.

Посилається на те , що 04 червня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000368 складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.5 ст.191, ч .2 ст.364 КК України. Як зазначено у повідомленні про підозру його склав виконуючий обов,язки Генерального прокурора України ОСОБА_5 ОСОБА_4 є чинним народним депутатом України, обраним у виборчому окрузі номер 46. З текстом даного повідомлення про підозру сторона захисту отримала змогу ознайомитися під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у порядку ст. 221 КПК України 16 червня 2015 року. Лише після цього захист дізнався про бездіяльність прокурора та отримав можливість її оскаржити. Відповідно до ч.1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру здійснюється у порядку, передбаченому ст. 276 цього Кодексу. Пунктом 2 ч.1 ст. 481 КПК України встановлені особливості повідомлення про підозру народному депутату України, які полягають у визначенні повноважним на повідомлення про підозру лише Генерального прокурора України /виконувача обов,язки Генерального прокурора України/. Відповідно до п.11 ч.2 ст36 КПК України повідомляти про підозру особі у кримінальному провадженні уповноважений лише прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва. Отже для повідомлення про підозру народному депутату України Генеральний прокурор України має бути процесуальним керівником у відповідному кримінальному провадженні. Оскільки з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення розпочинається стадія притягнення до кримінальної відповідальності згідно ч.2 ст. 482 КПК України для вчинення такої процесуальної дії відносно народного депутата України потрібна згода Верховної Ради України. В матеріалах, наданих слідчим для ознайомлення відсутнє підтвердження виконання обов,язків ОСОБА_5 . За відсутності належних доказів процесуального статусу, останній не міг виконувати відповідні обов,язки, отже 04 червня 2015 року складати повідомлення про підозру народному депутату ОСОБА_4 мав право лише Генеральний прокурор України, який для цього мав бути процесуальним керівником у кримінальному провадженні. У повідомленні про підозру відсутнє посилання на згоду Верховної Ради України для притягнення народного депутата України ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, що свідчить про незаконність складення відповідного повідомлення про підозру. Крім того, відповідно до ч.2,3 ст. 276 КПК України прокурор зобов,язаний невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені ст. 42 КПК України та роз,яснити їх. У відповідності до ч.1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення прокурором. Виходячи з наведеного, повідомлення про підозру народному депутату України ОСОБА_4 мало бути складене особисто Генеральним прокурором України та у день його складення мало бути вручене особисто Генеральним прокурором України. Вказані вимоги Закону Генеральним прокурором України не виконані. Факт невручення /невиконання процесуальної дії/ Генеральним прокурором України повідомлення про підозру ОСОБА_4 підтверджується також зазначенням у повідомленні про підозру його доручення останньому слідчому в ОВС ГПУ ОСОБА_6 . Таке становище підтверджує абсолютне небажання Генерального прокурора України виконувати свій процесуальний обов,язок. Більш того, відповідно до п.4 ч.2 ст.36 КПК України не надано права навіть процесуальному керівнику доручати слідчому вручати повідомлення про підозру, оскільки в приписі, який міститься у даній нормі йдеться про випадки доручення слідчому проведення лише тих процесуальних дій, які він не зобов,язаний проводити особисто у необхідних випадках. Таким випадком /облов,язку особистого вчинення процесуальних дій/ є повідомлення про підозру особі. У разі коли таке повідомлення робить прокурор, його підпис має вчинятися на повідомленні про підозру після роз,яснення прав підозрюваному. При цьому такий підпис має робити саме той прокурор, що склав повідомлення. Відповідно до ч.1 ст.278 КПК України повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором. Разом з тим, зміст повідомлення про підозру вказує, що роз,яснення прав підозрюваному мав здійснити не Генеральний прокурор України і навіть не виконувач обов,язки Генерального прокурора України. Станом на момент подання вказаної скарги ОСОБА_4 належне повідомлення про підозру, що відповідає вимогам КПК України не вручене ані Генеральним прокурором України, ані виконувачем обов,язки Генерального прокурора України. Як наслідок неналежного повідомлення про підозру ОСОБА_4 до ЄРДР незаконно внесені відповідні відомості щодо останнього. Така бездіяльність Генерального прокурора України у вигляді нездійснення складення належного повідомлення про підозру, що відповідатиме КПК України та особисте нездійснення вручення повідомлення про підозру ОСОБА_4 в день складення повідомлення про підозру та особисте нездійснення роз,яснення прав підозрюваного порушує права народного депутата ОСОБА_4 . Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України нездійснення вказаних процесуальних дій, які Генеральний прокурор України зобов,язаний вчинити у визначений КПК України строк після зібрання достатніх доказів для підозри та у день складення повідомлення про підозру, може бути оскаржене захисником підозрюваного. Ст.55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий суд. Кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Стаття 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції , було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту у національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Разом з цим, основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю з приводу бездіяльності прокурора є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення права і свобод; які перешкоди він зобов,язаний поновити або усунути для їх реалізації. При цьому встановлення таких фактів слідчим суддею може відбуватися і без прийняття рішення по суті скарги. У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав вимоги скарги, просив їх задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти вимог скарги, просили відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що будь-яких порушень КПК України у даному кримінальному провадженні немає.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, враховуючи пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку:

08 травня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч.5 ст.191 КК України; 14 травня 2014 року внесено до ЄДРД відповідні відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.191 КК України; 13 жовтня 2014 року до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.191 КК України; 23 грудня 2014 року до ЄРДР внесені відповідні відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.364 КК України.23 грудня 2014 року до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.190 КК України. Порушено кримінальне провадження номер 0000368. Органом досудового розслідування є Генеральна прокуратура України. 04 червня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000368 складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.5 ст.191, ч.2 ст.364 КК України. ОСОБА_4 є чинним народним депутатом України, обраним у виборчому окрузі номер 46.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1/ бездіяльність слідчого, прокурора, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов,язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна; 2/ рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; 3/ рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4/ рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи щодо якої здійснюється провадження.; 5/ рішення прокурора, слідчого про відмову у визнання потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим; 6/ рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7/рішення слідчого, прокурора про відмову у задоволенні клопотання про проведення с слідчих /розшукових/ дій, негласних слідчих /розшукових/ дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8/ рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч.2 ст.303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Відповідно до наказу Генерального прокурора України ОСОБА_8 від 28.05.2015 на першого заступника Генерального прокурора України покладено виконання обов`язків Генерального прокурора України на час відсутності останнього. Виконання обов`язків Генерального прокурора України ОСОБА_9 передбачає наділення його усією процесуальною правоздатністю Генерального прокурора України.

ОСОБА_9 як виконувач обов`язків Генерального прокурора України приймав участь у роботі Верховної Ради України, що підтверджується протоколом засідання № 22 від 02.06.2015 комітету Верховної ради України з питань регламенту та організації роботи Верховної ради України.

Відповідно до постанови від 03.06.2015 про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000368 виконувач обов`язків Генерального прокурора України ОСОБА_5 включений до складу групи прокурорів та мав право здійснювати процесуальне керівництво і складати повідомлення про підозру народному депутату ОСОБА_4 .

Відповідно до статті 277 КПК України Письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення про підозру було складено ОСОБА_9 , як виконувачем обов`язків Генерального прокурора України 04.06.2014 ОСОБА_9 та відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України мало бути у той же день вручене ОСОБА_10 .

З цією метою прийнято усі можливі заходи для встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 . Встановлено, що ОСОБА_4 відсутній за місцем проживання та відсутній за місцем роботи - у Верховній Раді України, подальші заходи не принесли результату, місцезнаходження ОСОБА_4 невідоме до цього часу.

Вищевказане свідчить, що виконувач обов`язків Генерального прокурора України 04.06.2014 ОСОБА_9 , як особа, яка склала повідомлення про підозру, об`єктивно не мав можливості особисто вручити повідомлення про підозру ОСОБА_4 , повідомити та роз`яснити останньому права підозрюваного.

Відповідно до ст. 277 КПК України складення повідомлення про підозру передбачає викладення у ньому крім інших обов`язкових відомостей змісту підозри, правової кваліфікації кримінального правопорушення, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа.

Статтею 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ст. 94 КПК України прокурор, у тому числі Генеральний прокурор України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дії та рішення, які мають обвинувальний характер, у тому числі прийняття рішення про складення повідомлення про підозру, повинні здійснюватися лише прокурором.

На підставі викладеного, кримінальним процесуальним законодавством не передбачено можливість будь-яким чином зобов`язати прокурора, у тому числі Генерального прокурора України, скласти повідомлення про підозру у випадку, передбаченому п. З ч. 1 ст. 276 КПК України. Тільки самостійно прокурор може прийти до висновку про наявність у певний період часу достатніх.

Відповідно до ст.. 481 КПК України Письмове повідомлення про підозру здійснюється:2) народному депутату України, кандидату у Президенти України, Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Голові або іншому члену Рахункової палати, прокурору Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, Директору або іншому працівнику Національного антикорупційного бюро України, заступникам Генерального прокурора України, члену Національного агентства з питань запобігання корупції - Генеральним прокурором України (виконувачем обов`язків Генерального прокурора України);

У судовому засіданні встановлено, що адвокатом ОСОБА_11 оскаржується бездіяльність Генерального прокурора України в частині неналежного складення повідомлення про підозру, необхідності особистого роз,яснення суті підозри та прав підозрюваному.

Частина 1 ст.303 КПК України наводить вичерпний перелік випадків і суб,єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення при досудовому розслідуванні. На відміну від ч.1, ч.2 ст. 303 КПК України не конкретизує види інших рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені, а також суб,єкти оскарження. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України. Оскільки у цій та інших нормах КПК не розкривається поняття «інші» стосовно об,єктів оскарження, то, таким чином, до них можна віднести будь-які рішення, дії чи бездіяльність прокурора чи слідчого, за винятком тих, що зазначені у ч.1 ст.303 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим кодексом.

Таким чином, оскільки ч.1 ст.303 КПК України передбачає вичерпний перелік випадків і суб,єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення при досудовому розслідуванні, слідчий суддя вважає, що вказана скарга адвоката ОСОБА_3 не підлягає не підлягає задоволенню, оскільки не встановлено порушень прав , які б підлягали захисту в визначений спосіб.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Генеральної прокуратури України , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошений 4.01.2016р. о 12.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1