АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 629/4126/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/1485/15 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: В порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2015 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією прокурора на ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 8 жовтня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого прокурора Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 .

Як зазначено в ухвалі, згідно з клопотанням прокурора, ОСОБА_8 підозрюється у слідуючих злочинах:

Так, в провадженні відділу ДВС Лозівського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавче провадження № 1696 від 21.09.2007 року, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-734, виданого 19.06.2007 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області про витребування з незаконного володіння ОСОБА_8 майна на користь СВК ім. Суворова Близнюківського району Харківської області, а саме: трактора К-701, трактора Т-15, комбайна МКК-6, завантажувача СПС-4,2, культиватора, двох плугів ПН-5,35 на загальну суму 86669 грн. Вказане виконавче провадження перебувало на виконанні головного державного виконавця ВДВС ОСОБА_10 , який відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про державну виконавчу службу" є представником влади з відповідними повноваженнями щодо примусового виконання судових рішень, постановлених іменем України у порядку, передбаченому законом, тобто наділений правом у межах своєї компетенції висувати вимогу та приймати рішення, обов`язкові для виконання фізичними та юридичними особами. 24.10.2007 року близько 10 години головний державний виконавець ВДВС ОСОБА_10 спільно з представником стягувана ОСОБА_11 , оцінщиком майна ОСОБА_12 працівниками Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з участю понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 з метою виконання зазначеного рішення прибув до току по АДРЕСА_1 на території якого знаходилося вище зазначене майно. Перебуваючи у зазначеному місці, ОСОБА_10 оголосив ОСОБА_8 постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.09.2007 року витребування з його незаконного володіння зазначеної техніки. ОСОБА_8 будучи ознайомлений з постановою державного виконавця діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, у вигляді посягання на суспільні відносини, щ забезпечують нормальну законну діяльність органу державної влади та особисту недоторканість її представників і бажаючи їх настання, з метою перешкоди виконання рішення суду про витребування з його незаконного володіння вище зазначеного майна, з корисливого мотиву, при намаганні ОСОБА_10 пройти на територію току, чинив йому активну фізичну протидію - опір. Діючи умисно ОСОБА_8 з застосуванням фізичного насильства схопив ОСОБА_10 за руки утримував за одяг, перешкоджаючи у такий спосіб прослідувати на територію зернотоку для виявлення майна, яке підлягало стягненню, що призвело до невиконання судового рішення.

Крім того, вранці 28.11.2011 року ОСОБА_8 стало відомо, про те, що на полі контур № НОМЕР_1 , засіяному озимою пшеницею, яке він орендує на території Шатівської сільської ради Лозівського району Харківської області пасуться людські гуси. Отримавши цю інформацію, у ОСОБА_8 виник умисел на таємне викрадення цих гусей. Діючи з корисливого мотиву, з метою наживи ОСОБА_8 , близько 10 години приїхав на вказане поле, розташоване поблизу с. Шатівка Лозівського району Харківської області та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння - таємного викрадення чужого майна, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання автомобілем ВАЗ - 212140 "Нива" державний номерний знак НОМЕР_2 умисно подавив ЗО гусей та став завантажувати до вказаного автомобіля, тобто таємно їх викрадати у такий спосіб. Під час вчинення ОСОБА_8 таємного викрадення чужого майна, його дії були помічені власником гусей - ОСОБА_17 , яка впізнала його та вимагала припинити вчинення злочину. ОСОБА_8 , ігноруючи вимоги ОСОБА_17 , 1948 р.н., яка є особою похилого віку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння - відкритого викрадення чужого майна, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки' і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи відкрито викрав, подавлених ним ЗО гусей, вартістю 100 грн. за одну голову, заподіявши потерпілій ОСОБА_17 матеріальну шкоду на суму 3000 гривень. Після скоєння злочину ОСОБА_8 зник з місця пригоди, викраденим розпорядився на власний розсуд.

29.09.2015року старший прокурор Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на тяжкість кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_8 та наявність ризиків, передбачених п.п. З, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема того, що той після вчинення злочину з застосуванням насильства та знаходження цієї справи на розгляді суду знову вчинив умисний злочин. Крім того, стороною обвинувачення встановлено факти впливу на свідків у кримінальному провадженні, під час досудового розслідування систематично ухилявся від явки до слідчого для проведення слідчих дій, у зв`язку з чим, судом за клопотанням слідчого тричі, а саме 15, 17 квітня та 17 червня 2015 року виносилися ухвали про його привід. Також 25.09.2015 року підозрюваний викликався до Лозівської міжрайонної прокуратури на 28.09.2015 року для виконання з ним слідчих дій, однак у призначений час не з`явився.

У судовому засіданні підозрюваний заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що вказаних злочинів він не вчиняв,намірів ухилятися від слідства не мав і завжди прибував як за викликом до слідчого,так і до суду. Прибути ж за викликом 28 вересня 2015 р. він не зміг,оскільки в цей день відбував на навчання..

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_7 проти обрання запобіжного заходу заперечувала, вказуючи на те, що раніше, 08.07.2015 року питання про обрання запобіжного заходу розглядалося в підготовчому судовому засідання та в задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено. Зазначена ухвала набрала законної сили 28 серпня 2015 року. Прокурором не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. ОСОБА_8 не переховувався від органів досудового розслідування та суду та не має намір цього робити і у подальшому. Після повернення обвинувального акту прокурору ОСОБА_8 був викликаний лише 1 раз до прокурора, однак, не мав можливості прибути у встановлений слідчим строк з причини службового відрядження, що відповідно до п. 4 ст. 138 КПК України є поважною причиною неприбуття особи на виклик. Про цю обставину ОСОБА_8 заздалегідь повідомив прокурора заявою від 28.09.2015 року. Він не впливав на потерпілу та свідків з метою їх відмови від наданих свідчень, не перешкоджав у розслідуванні кримінального провадження іншим чином, не вчинив іншого кримінального правопорушення та не продовжував кримінальне правопорушення, до адміністративної відповідальності не притягувався. Має міцні соціальні зв`язки, на його утриманні знаходяться дві неповнолітні доньки, має батьків пенсійного віку. У ОСОБА_8 є постійне місце проживання, за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, він працює директором ТОВ Компанія "БОТіК", яка є виключно сільськогосподарським товаровиробником та обробляє близько 3000 га землі, на теперішній час проходить посівна кампанія та кампанія по збиранню урожаю, яка потребує його безпосередньої участі як керівника. ОСОБА_8 забезпечує людей робочими місцями, на підприємстві працює більше 30 чоловік, яки своєчасно виплачується заробітна плата. Також своєчасно сплачує орендну плату та всі податки. Крім цього за сумісництвом ОСОБА_8 керує тами сільськогосподарськими підприємствами, як ТОВ "Сурят", ТОВ "Агробізнес 2012" та фермерським господарством "Зевс 2013". У своїй діяльності ОСОБА_8 як керівнику необхідно протягом тривалого час знаходитись за місцем безпосередньої роботи - на території Лозівського району Харківської області, а інколи, коли цього потребує виробництво, і виїздити у тривалі відрядження по всій Україні. Також ОСОБА_8 є студентом 6 курсу заочного факультету Білгородської державної сільськогосподарської академії у зв`язку з чим його періодично приходиться відвідувати навчальний заклад, брати участь у навчальному процесі, здавати заліки, що потребує його тривалої відсутності за межами м. Лозова Харківської області. За місцем роботи та проживання, ОСОБА_8 характеризується лише з позитивного боку, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався. Підстав вважати, що ним буде скоєно новий кримінальний злочин у слідства та суду не має, а прокурором така можливість не доведена. Наявність незаконного впливу на свідків та потерпілих на сьогоднішній день прокурором не зафіксована та не підтверджена. Таким чином, з боку прокурора не надано відомостей, які б свідчили про існування підстав, зазначених в ст. 177 КПК України. Доводи прокурора щодо наявність таких підстав є необгрунтованими. Таким чином, вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Вислухавши міркування сторін кримінального провадження, дослідивши надані докази, слідчий суддя вважає за необхідне в задоволені клопотання відмовити, виходячи з наступного:

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Як вбачається з клопотання прокурора, підставами для обрання запобіжного заходу він вважає встановлені факти впливу на свідків у кримінальному провадженні - ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , а також те,що під час досудового розслідування ОСОБА_8 систематично ухилявся від явки до слідчого, для проведення слідчих дій, у зв`язку з чим, судом за клопотанням слідчого тричі, а саме 15, 17 квітня та 17 червня 2015 року виносилися ухвали про його привід. Крім того, 25.09.2015 року підозрюваний викликався до Лозівської міжрайонної прокуратури на 28 вересня 2015 року для виконання з ним слідчих дій, проте у призначений час не з`явився.

Однак, як вбачається з ухвали Лозівського міськрайонного суду від 08.07.2015 року клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу з вищевикладених підстав (за виключенням неявки до прокурора 28.09.15р.) було предметом судового розгляду і в задоволенні клопотання було відмовлено (а.с.52-54).

За зазначених обставин слідчий суддя не враховує ці підстави під час розгляду клопотання.

Щодо неявки ОСОБА_8 за викликом до прокурора 28 вересня 2015 року слідчим суддею встановлено наступне:

-дійсно, відповідно до п.1 ч.7 ст.42 КПК України підозрюваний зобов`язаний прибути за викликом до слідчого,прокурора,слідчого судді,суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк- заздалегідь повідомити про це зазначених осіб;

- з пояснень ОСОБА_8 вбачається,що виклик до прокурора в телефонному режимі він отримав перед вихідними днями,тому в ці дні не міг повідомити прокурора про те,що він 28 вересня 2015 року виїжджає для навчання в м.Бєлгород. Оскільки працівники прокуратури відмовилися приймати у його помічника заяву про неможливість прибути за викликом, зазначена заява була вкинута до скриньки прокуратури;

-вказане підозрюваним підтверджується його заявою та довідкою-викликом до навчального закладу (а.с.14, 44).

За таких обставин вважати,що підозрюваний не виконує своїх процесуальних обов`язків, у слідчого судді не має.

Крім того, слідчий суддя, перевіривши відповідність поданого клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, зокрема в частині своєчасності надання підозрюваному копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу (не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання) встановив, що дана вимога прокурором не дотримана, що тягне за собою порушення права підозрюваного на захист і є самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання.

16 жовтня 2015 року прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляції вказує що ухвала слідчого судді є незаконною та необгрунтованною не посилаючись при цьому на норми КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Таким чином, проаналізувавши всі вищевказані обставини, приходжу до висновку про те, що під час розгляду даного клопотання слідчого стороною обвинувачення не було надано достатніх та належних доказів на підтвердження обставин, що свідчать про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

За таких обставин посилання слідчого судді на невиконання вимог ст. 184 КПК України з боку прокурора є обгрунтованим.

За таких обставин, ухвала слідчого судді є обґрунтованою, належним чином мотивованою, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляційній скарзі захисника колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Лозхівського міськрайонного суду Харківської області від 08.10.2015 року щодо відмови в задоволенні клопотання старшого прокурора Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: