В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2013 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя Закаблук О. В. ,

при секретарі Селезень Н. В.,

з участю прокурора Шурашкевича В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква справу про обвинувачення за ст.186 ч.1КК України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, не працює, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимий 07.12.2010 року Білоцерківським міськрайонним судом за ст.309 ч.2,75,76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, будучи засудженим 07.12.2010 року Білоцерківським міськрайонним судом за ст.309 ч.2,75,76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний злочин проти власності, а саме, 26.05.2012 ОСОБА_1 поблизу будинку 25, по вул. Турчанінова, в м. Біла Церква Київської області знайшов дві банківські картки «Приватбанк» №652330 та № 21947, на яких знаходились грошові кошти потерпілої ОСОБА_2, які вирішив повернути їй за винагороду та після домовленості з останньою, зустрів потерпілу та разом з нею пройшов до банкомату «Приватбанк», що розташований в буд.11 по вул. Турчанінова в м. Біла Церква Київської області для того, щоб зняти з вказаних карток грошові кошти .

Перебуваючи поблизу вказаного банкомату ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 пенсійну банківську картку «Приватбанк» № 652330, яку остання вставила в банкомат, ввела «пін-код» і зняла з неї грошові кошти в сум 30 гривень та передала їх Ковалю ЄЛ в якості винагороди, комісія за проведену операцію склала 0 %, залишок на даній картці після проведення операції становив 4 гривні 14 копійок, після чого ОСОБА_2 почала просити ОСОБА_1 віддати їй кредитну картку «Приватбанку» № 21947, але останній повідомив, що віддасть її лише за умови, якщо ОСОБА_2 перевірить баланс вказаної картки, на що остання погодилась, однак здійснити не встигла, оскільки в її дії втрутився ОСОБА_1, який з метою незаконного збагачення за рахунок майна потерпілої, самостійно за допомогою клавіатури банкомату спочатку перевірив баланс даної картки, а потім зняв з неї грошові кошти в сумі 170 гривень, комісія за проведену операцію склала 10 гривень, залишок на даній картці склав -2 495 гривень 45копійок. Грошові кошти в сумі 170 грн. ОСОБА_1 взяв з банкомату, з яких 10 гривень кинув на землю та сказав потерпілій ОСОБА_2 щоб вона заспокоїлась і швидко пішов в напрямку ТРК «Росія», що по вул. Крижанівського 1, в м. Біла Церква Київської області.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину визнав частково, наприкінці судового слідства визнав повністю та суду показав, що дійсно знайшов дві банківських картки потерпілої ОСОБА_2, за повернення яких вирішив з власниці отримати винагороду, так як йому були потрібні грошові кошти. Повністю підтримуючи покази, які він давав на досудовому розслідуванні, підсудний показав, що дійсно за допомогою клавіатури ввів пін код під час перевірки балансу на кредитній картці, а тому саме тоді у нього виник умисел забрати гроші в сумі 170 грн. потерпілої. Матеріальні збитки ним потерпілій не відшкодовано, так як він не працює, самостійних заробітків не має, цивільний позов потерпілої визнає в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні показала, що в даний час вона детально не пам»ятає обставин, при яких підсудний зняв грошові кошти з її кредитної картки, однак повністю підтримує показання, які давала на досудовому слідстві. Пам»ятає, що підсудний сам повідомив їй про те, що знайшов її пенсійну та кредитну картки, запропонував повернути їй картки за грошову винагороду, після чого вона пішла з підсудним до банкомату та зняла з пенсійної картки 30 грн., які дала підсудному, однак він повернув їй 10грн., а потім на її прохання повернути кредитну картку погодився після того, як вона перевірить баланс картки. Коли вона перевірила баланс картки, виявилось, що на кредитному рахунку у неї всього 170 грн., які підсудний вихватив з банкомату, попередньо ввівши код банківського рахунку, який був такий же як і на пенсійній картці, а тому підсудний запам»ятав його. Повністю підтримує заявлені позовні вимоги та просить стягнути з підсудного 4000 грн. моральної шкоди, яка завдана злочинними діями підсудного і полягає в тому, що вона перенесла моральні страждання, порушився звичайний уклад її життя, так як підсудний фактично позбавив її останніх грошових коштів, вона змушена була нервувати та боялась залишатись вдома одна. Коли вона звернулась до матері підсудного зі скаргою на дії її сина, їй відмовили в поверненні грошей та вигнали. Просить також стягнути з підсудного 170 грн. матеріальної шкоди, яка завдана їй відкритим викраденням її коштів.

Суд, заслухавши підсудного, обвинувальну промову прокурора, який підтримав обвинувачення в повному обсязі, потерпілу яка визнана цивільним позивачем у справі, допитавши свідка, оглянувши та дослідивши докази в матеріалах справи, дослідивши характеризуючі підсудного матеріали справи, вважає, що в судовому засіданні повністю доведена вина ОСОБА_1 в тому, що він скоїв злочин, передбачений ст.186 ч.1КК України, його дії вірно кваліфіковані органами досудового слідства, так як підсудний ОСОБА_1 дійсно умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна відкрито викрав, а саме зняв з банкомату без будь-якої на те згоди потерпілої ОСОБА_2, в її присутності, грошові кошти в сумі 170 гривень , які належали потерпілій, з викраденим майном з місця злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну суму 170г ., тобто вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а тому підсудний підлягає покаранню за вчинений злочин в межах санкції зазначеної статті.

Вина підсудного ОСОБА_1 окрім його визнання, показань потерпілої, підтверджується показаннями свідка ОСОБА_3, яка в судовому засіданні показала, що вона знаходилась неподалік від місця, де потерпіла разом з підсудним знімали грошові кошти з банкомату, курила неподалік через дорогу, коли почула, що потерпіла голосно почала казати підсудному, щоб він не забирав останніх грошей. Після цього вона побачила як підсудний швидко побіг від потерпілої в напрямку якихось двох чи трьох хлопців, які чекали його неподалік, а потерпіла, яка вона добре знає, почала скаржитись їй на те, що підсудний відібрав у неї 170 грн. і що це були її останні гроші.

Крім цього вина підсудного ОСОБА_1 підтверджується письмовими доказами, які досліджені в судовому засіданні:

- протоколом усної заяви потерпілої ОСОБА_2 від 31.05.2012 року про те, що наглядно знайомий хлопець на ім»я ОСОБА_1 відкрито заволодів її грошима 27.05.2012 року (а.с.2);

- протоколом огляду місця події від 31.05.2012 року, де місцем вчинення злочину є ділянка поблизу банкомату «Приватбанку» по вул.Турчанінова,11 в м.Біла Церква(а.с.3);

- явкою з повинною ОСОБА_1 від 06.06.2012 року, відповідно до якої підсудний добровільно та власноруч повідомив про обставини заволодіння ним грошовими коштами ОСОБА_2, в чому розкаявся( а.с. 10);

- відповідно до протоколу огляду речових доказів, фотографій камери банкомату «Приватбанк» від 18.06.2012 року на фотографіях зображений підсудний ОСОБА_1 з потерпілою ОСОБА_2 під час зняття грошових коштів та проведення операцій з банкоматом(а.с.16).

Призначаючи міру покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання.

Підсудний ОСОБА_1 з»явився із зізнанням до правоохоронних органів, в скоєному розкаюється, чим активно сприяв розкриттю злочину, на утриманні має новонароджену дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ці обставини суд враховує такими, що пом'якшують покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання судом визнається рецидив злочину.

Враховуючи те, що підсудний ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, вчинив злочин середньої тяжкості з корисливих мотивів, вчинив новий злочин під час відстрочки виконання попереднього вироку за злочин в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, суд вважає, що особа підсудного становить підвищену суспільну небезпеку, а тому його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, до підсудного слід застосувати вид покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ст.186 ч.1 КК України, з застосуванням вимог ст.71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 07.12.2010 року, яким ОСОБА_1 засуджений за ст.309 ч.2,75,76 КК України до позбавлення волі на 3 роки, виконання вироку суду відстрочене з іспитовим строком 2 роки.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 слід задовольнити в повному обсязі з врахуванням визнання розміру завданої матеріальної шкоди підсудним в сумі 170 грн. та з підсудного слід стягнути на користь потерпілої 4000 грн. завданої моральної шкоди по таким підставам.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В судовому засіданні цивільним позивачем доведено та обґрунтовано розмір завданої моральної шкоди в сумі 4000 грн., а тому з урахуванням обставин справи, визнання цивільного позову підсудним в цілому, враховуючи те, що підсудний не працює, тобто грошового доходу не має, потерпілій тілесних ушкоджень не спричинено, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи особи підсудного та потерпілої ОСОБА_2, яка є особою похилого віку, суд вважає зазначений розмір моральної шкоди в 4000 грн. достатнім для відшкодування завданої моральної шкоди потерпілій, названі грошові кошти підлягають стягненню з підсудного на користь потерпілої.

Речові докази по справі: банківські картки «Приватбанку» №652330 та № 21947, які передані на зберігання потерпілій, слід залишити потерпілій ОСОБА_2,виписки з «Приват Банку» фото з камери банкомату, які зберігаються в матеріалах справи - залишити при справі.

Судові витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.1 КК України і призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_1 за сукупністю вироків призначити шляхом часткового приєднання покарання за попереднім вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2010 року, у вигляді позбавлення волі строком на 3( три) роки 6(шість) місяців.

Строки відбування покарання ОСОБА_1 вираховувати з часу затримання засудженого, 05.12.2012 року, 21 години 30 хвилин.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 170 грн. завданої матеріальної шкоди, 4000грн. завданої моральної шкоди.

Речові докази по справі: банківські картки «Приватбанку» №652330 та № 21947 - залишити потерпілій ОСОБА_2, виписки з «ПриватБанку», фото з камери банкомату, які зберігаються в матеріалах справи - залишити при справі.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою в СІЗО Державного Департаменту України по виконанню покарань у м.Києві та Київській області.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 15 діб з моменту проголошення до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд.

Суддя: О. В. Закаблук