Справа № 204/1250/16-к
Провадження № 1-кс/204/228/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю обвинуваченого ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську клопотання адвоката ОСОБА_4 про негайне звільнення з-під варти ОСОБА_3 у порядку ст. 206 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:
22 лютого 2016 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 про негайне звільнення з-під варти ОСОБА_3 у порядку ст. 206 КПК України. В обґрунтування заяви адвокат зазначив, що у провадженні СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області перебували матеріали кримінального провадження № 0000610 від 27.07.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України. 24 вересня 2015 року органом досудового розслідування було затримано ОСОБА_3 , якому ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.09.2015 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.11.2015 року. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2016 року було продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_3 до 21.01.2016 року. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2016 року було продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_3 до 21.02.2016 року. 01.02.2016 року обвинувачений акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , обвинувачених за ч. 4 ст. 368 КК України, внесеному до ЄРДР за № 0000610 від 27.07.2015 року було надіслано до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. У підготовчому судовому засіданні 16.02.2016 року колегією суддів Кіровського районного суду міста Дніпропетровська було проголошено ухвалу про направлення вищевказаного кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області для визначення територіальної підсудності. Окрім того, у тому ж судовому засіданні судом розглянуто подані клопотання захисників про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , у результаті чого однією ухвалою від 16.02.2016 року відмовлено у задоволенні клопотань та продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14.04.2016 року. Колегією суддів Кіровського районного суду м. Дніпропетровська було допущено грубе порушення встановленого КПК України процесуального порядку, внаслідок чого зазначена ухвала суду від 16.02.2016 року про продовження строків тримання під вартою є незаконною, оскільки судом було прийняте рішення про направлення обвинувального акту до апеляційного суду для визначення підсудності, а тому розглядати питання, зазначені у частинах 2-3 ст. 315 КПК України, колегія суддів не мала жодного права. При цьому, клопотання захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_6 повинні були бути спрямовані уповноваженому статтею 201 КПК України, суду для їх розгляду по суті. Таким чином, колегія суддів Кіровського суду вийшла за рамки своїх повноважень та розглянула клопотання про зміну запобіжних заходів, з порушенням процесуального порядку, а тому зазначене судове рішення від 16.02.2016 року про відмову у задоволенні двох клопотань захисників про зміну запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , та продовження їх строку тримання під вартою до 14.04.2016 року є завідомо неправосудним та таким, що не набрало законної сили. Єдиною законною підставою для тримання під вартою ОСОБА_3 була ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2016 року, якою було продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_3 до 21.02.2016 року. Проте, станом на 22.02.2016 року строк дії зазначеної ухвали закінчився, а тому ОСОБА_3 є таким, що незаконно позбавлений свободи. Враховуючи наведене просить клопотання задовольнити та звільнити ОСОБА_3 з під варти.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити та звільнити його з-під варти.

Вислухавши пояснення адвоката та обвинуваченого, дослідивши клопотання, надану довідку по особовій справі та матеріали його особової справи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Судом встановлено, що згідно відомостей наданих Дніпропетровським СІЗО, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманий 24 вересня 2015 року прокуратурою Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 368 КК України. Під вартою перебуває згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2015 року. До Дніпропетровського СІЗО прибув 28 вересня2015 року. На теперішній час строк тримання під вартою ОСОБА_3 продовжено згідно ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2016 року до 14 квітня 2016 року, яка набрала законної сили.

З матеріалів особової справи вбачається, що ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2016 року ОСОБА_3 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено строком до 14 квітня 2016 року. Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 5 ст. 532 КПК України, ухвали слідчого судді та суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Отже, у судовому засіданні встановлено, що на теперішній час існує ухвала суду від 16.02.2016 року, якою вирішено питання про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яка набрала законної сили.
Після системного аналізу вимог ст. 206 КПК України, вимог глави 18 КПК України, приходжу до переконання про відсутність обґрунтованої підозри, що в межах територіальної юрисдикції Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться особа, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, а тому суд не вбачає підстав для вирішення питання про законність позбавлення його волі, інакше як в порядку розділу V глави 31 КПК України, шляхом апеляційного оскарження вироку суду.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_3 перебуває в статусі обвинуваченого по кримінальному провадженню в якому триває судовий розгляд. Кримінальне провадження направлено до Апеляційного суду Дніпропетровської області для вирішення питання про наявність підстав для направлення кримінального провадження з одного суду до іншого за територіальною підсудністю.

Оскільки, заявник вважає, що слід захистити право на особисту недоторканість його підзахисного, і що він утримується під вартою незаконно, так як Кіровський районний суд м. Дніпропетровська не мав повноважень щодо розгляду питання про продовження тримання під вартою, слід дослідити це питання щодо правомірності його вимог відповідно до норм діючого законодавства.

Оскільки при постановлені ухвали Кіровським районним судом м. Дніпропетровська приймалося рішення про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , слідчий суддя під час розгляду заяви в порядку ст. 206 КПК України, не наділений повноваженнями щодо надання оцінки рішенням інших судів при вирішенні питання про обрання, зміну та продовження строків тримання осіб під вартою, а перевіряє лише їх наявність. Тобто, судом першої інстанції продовжений строк тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ст. 7 КПК України, до загальних засад кримінального провадження відносяться обов`язковість судових рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КПК України, вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

У судовому засіданні було встановлено, що ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.02.2016 року обвинуваченому ОСОБА_3 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.04.2016 року, яка набрала законної сили після її проголошення у судовому засіданні, а тому посилання заявника на незаконність тримання ОСОБА_3 під вартою у Дніпропетровському СІЗО є безпідставними та необґрунтованими, і зводяться лише до правової переоцінки та неправильного тлумачення правових норм на свою користь, оскільки рішення суду, які набрали законної сили є обов`язковими та підлягають безумовному виконанню на всій території України.

За таких обставин, приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про негайне звільнення з-під варти ОСОБА_3 слід відмовити, у зв`язку з наявністю судового рішення, яким вирішено питання про продовження строку застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і наявністю правових підстав для позбавлення свободи ОСОБА_3 та тримання його під вартою.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 7, 21, 206, 309, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_4 про негайне звільнення з-під варти ОСОБА_3 у порядку ст. 206 КПК України залишити без задоволення.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1