ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2013 року м. Мукачево Справа №0707/5701/2012

1/303/70/13

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого судді Кость В.В.

при секретарі Болдижар О.В.

За участю:

прокурора Демка В.В.;

підсудних - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3;

захисників - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою ст. 307, частиною другої ст. 28 та частиною першою ст. 263 Кримінального кодексу України,

СУД ВСТАНОВИВ:

В проваджені Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою ст. 307, частиною другої ст. 28 та частиною першою ст. 263 Кримінального кодексу України,

В судовому засіданні захисник підсудного ОСОБА_1- ОСОБА_4 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_1 із взяття під варту на підписку про невиїзд.

Необхідність задовлення клопотання обґрунтовується тим, що за час перебування ОСОБА_1 під вартою в умовах Закарпатської УВП №9, у нього суттєво погіршився стан здоровя, внаслідок наявності ряду хронічних захворювань, підтвердженням чого є подані суду оригінали медичних документів.

Часто хворіє, на підставі чого потребує операційного втручання. Погіршився також сімейний стан ОСОБА_1

Вказані захворювання можуть викликати негативні наслідки у майбутньому та поставити під загрозу життя його підзахисного.

У зв'язку з наведеним, вказав на неможливість його подальшого утримання в Закарпатскій УВП №9 та необхідність невідкладного лікування, яке не може йому бути надано йому в умовах Закарпатської УПВ №9.

Підсудний ОСОБА_1 просив задоволити заявлене клопотання захисника ОСОБА_4 та пояснив, що його стан здоровя значно погіршився. Його сімя знаходиться у важкому матеріальному становищі.

Прокурор Демко В.В. у судовому засіданні заперечив щодо можливості задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну міри запобіжного заходу з огляду на те, що в жодному медичному документі, який було подано захисником підсудного, не вказано на необхідність стаціонарного лікування.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_5 просив задоволити клопотання щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_1

Підсудні ОСОБА_3 та ОСОБА_2, та захисник ОСОБА_7 вирішення заявленого захисником ОСОБА_4 клопотання про зміну запобіжного заходу залишили на розсуд суду.

Розглянувши заявлене клопотання, заслухавши доводи підсудного та його захисника з цього приводу, а також думку інших учасників судового розгляду, суд констатує наступне.

Частиною першою ст. 148 Кримінально процесуального кодексу України (1960 року) передбачено, що запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Згідно з правовими нормами ст.ст. 165, 274 Кримінально процесуального кодексу України (1960 року) суд може змінити запобіжний захід у випадку наявності підстав вважати, що відпала необхідність в раніше обраному запобіжному заході.

Статтею 21 Закону України «Про попереднє увязнення» передбачено, що адміністрація місць попереднього ув'язнення зобов'язана, в тому числі, забезпечити особам, взятим під варту, необхідне медичне обслуговування. Відповідно до ст.11 цього ж Закону, порядок надання ув'язненим медичної допомоги, використання лікувальних закладів органів охорони здоров'я, залучення з цією метою їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Державним департаментом України з питань виконання покарань, Службою безпеки України і Міністерством охорони здоров'я України.

Підпунктом 9.2.7 розділу 9 наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань від 20.09.2000 №192 «Про затвердження нормативно-правових актів з питань тримання і поведінки осіб, узятих під варту, і засуджених у слідчих ізоляторах Державного департаменту України з питань виконання покарань» передбачено, що особи, узяті під варту, і засуджені при потребі невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині слідчого ізолятора, направляються до найближчих лікувально-профілактичних закладів територіальних органів охорони здоров'я. Про направлення таких осіб до лікувального закладу сповіщається особа, яка розглядає справу, або орган, у провадженні якого перебуває справа. Відповідальність за своєчасний виклик медпрацівника, термінове вивезення хворого та його надійну охорону несе начальник установи.

Згідно з частиною першою статті 22 Закону України «Про попереднє увязнення» нагляд за додержанням законодавства в місцях попереднього ув'язнення здійснюють Генеральний прокурор України і підлеглі йому прокурори відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

З огляду на вищевказане, у випадку порушення прав увязненого, внаслідок неналежного надання йому медичної допомоги, останній вправі оскаржити дію або бездіяльність посадових та інших осіб установ попереднього тримання затриманих до органів прокуратури.

За таких обставин справи, суд не вбачає підстав для зміни міри запобіжного заходу підсудному ОСОБА_1 із взяття під варту на підписку про невиїзд, оскільки у суду відсутні будь-які фактичні дані про те, що підсудний за станом свого здоровя не може утримуватися під вартою.

При цьому, суд виходить з того, що вищевказаними нормативно правовими актами забезпечено право осіб, які утримуються під вартою на отримання медичної допомоги як в умовах слідчого ізолятора, так і в умовах лікувально-профілактичних закладів територіальних органів охорони здоров'я, з покладенням відповідальності на посадових осіб пенітенціарних установ за забезпечення надання належної медичної допомоги таким особам.

Дані поданих захисником ОСОБА_4 довідок не містять відомостей про неможливість перебування підсудного ОСОБА_1 під вартою у звязку з поганим станом здоровя. Окремі, з поданих на розгляд суду документів, датуються 2012 роком.

Стан сімейних справ також не може вважатися підставою для зміни запобіжного заходу.

Крім того, підсудний ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, перебуваючи на волі може ухилятися від суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальній справі.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу підсудному ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 148-150, 155, 165-1, 274 Кримінально процесуального кодексу України (1960 року)

СУД ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу підсудному ОСОБА_1 із взяття під варту на підписку про невиїзд відмовити.

2. Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Кость