АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1748/15 Справа № 207/5540/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

29 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року.
Цим вироком,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українець, громадянин України, неодружений, освіта базова загальна середня, не працюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджений - за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;
-за ч.4 ст.296 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;
На підставі ст.70 КК України визначено 4 роки позбавлення волі.
За ст.263 ч.1 КК України ОСОБА_9 виправданий.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українець, громадянин України, неодружений, освіта базова загальна середня, не працюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 27 травня 2013 року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.190, 75, 76 КК України до 3 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;
- 15 жовтня 2013 року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.1 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень,
засуджений за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України остаточно визначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.72 ч.3 КК України призначене покарання та покарання призначене за попереднім вироком у виді штрафу на користь держави у розмірі 850 гривень, виконуються самостійно.
Обвинувачені визнані винними у тому, що 24 жовтня 2013 року приблизно о 21.20 годині ОСОБА_9 знаходячись у стані алкогольного сп`яніння спільно з ОСОБА_10 , за попередньою змовою, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, знаходячись біля будинку №27 по вул. Ватутіна в м. Дніпродзержинську, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , а саме ОСОБА_10 збив з ніг потерпілого ОСОБА_11 після чого ОСОБА_10 почав утримувати потерпілого на землі, при цьому обшукуючи кармани потерпілого, а ОСОБА_9 стояв поряд та висловлював погрози ОСОБА_11 , щодо застосування насильства, якщо останній не віддасть гроші, потім ОСОБА_10 виявивши в кишені ОСОБА_12 грошові кошти в розмірі 100 гривень відкрито заволодів останніми, після чого з місця скоєння злочину ОСОБА_13 та ОСОБА_9 зникли спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
Крім того, 24 жовтня 2013 року приблизно о 21.20 годині ОСОБА_9 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, продовжуючи свій злочинний намір знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , та, використовуючи як малозначний привід те, що раніше незнайомий йому ОСОБА_14 , який знаходився на балконі другого поверху своєї квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , зробив йому зауваження щодо протиправних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_13 відносно потерпілого ОСОБА_12 , маючи намір на грубе порушення громадського порядку, по мотивам явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, ОСОБА_9 підійшов до балкону на якому знаходився раніше незнайомий йому ОСОБА_14 реалізуючи свої злочинні наміри спрямовані на грубе порушення громадського порядку, по мотивам явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, маючи на мети протиставити себе наявним правилам поведінки в суспільстві, бажаючи підвищити свій авторитет за рахунок приниження інших, навмисно використовуючи заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень револьвер моделі «SAFARI PФ 430», який до категорії вогнепальної зброї не відноситься, який останній знайшов 17 жовтня 2013 року в денний час у дворі будинку АДРЕСА_1 з патронами у кількості 5 штук, два патрона з яких є боєприпасами саморобними патронами виготовленими з використанням патронів Флобера калібру 4 мм. кільцевого запалення виробництва Чехії, шляхом розміщення в їх гільзах додаткової навіски пороху, здійснив два постріли в потерпілого ОСОБА_14 спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді поранення правого передпліччя у верхній третині та правого плеча у нижній третині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я, які викликали розлад здоров`я більше 6, але менше 21 дня, створюючи загрозу життю та здоров`ю останнього. Після вчинення грубого порушення громадського порядку, ОСОБА_9 з місця скоєння кримінального правопорушення зник.
Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_9 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 15, п.7 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України, при наступних обставинах: 24 жовтня 2013 року приблизно о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у дворі будинку АДРЕСА_3 , маючи намір направлений на протиправне спричинення смерті з хуліганських мотивів раніше не знайомому ОСОБА_15 , який знаходився на балконі другого поверху своєї квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , маючи при собі знаряддя вчинення кримінального правопорушення вогнепальну зброю, діючи навмисно, здійснив два постріли в потерпілого ОСОБА_16 , чим спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я, які викликали розлад здоров`я більше 6 але менше 21 дня. ОСОБА_9 до кінця свій злочинний намір не довів, по не залежним від його волі причинам, оскільки потерпілий сховався в приміщенні своєї квартири. Скоївши вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зник.
Крім того, 17 жовтня 2013 року в денний час ОСОБА_9 у дворі будинку АДРЕСА_1 знайшов револьвер моделі «SAFARI РФ 430» що не є вогнепальною зброєю, з патронами в кількості 5 штук, тобто незаконно придбав бойові припаси, які без передбаченого законом дозволу став незаконно носити та зберігати при собі. 24 жовтня 2013 року приблизно о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_9 у дворі будинку АДРЕСА_3 , продовжуючи незаконно носити та зберігати вищезазначений револьвер моделі «SAFARI РФ 430», що не є вогнепальною зброєю та бойовими припасами, здійснив два постріли з даного револьверу, після чого сховав даний револьвер в під`їзді будинку АДРЕСА_3 , продовжуючи його незаконне зберігання. 25 жовтня 2013 року, в проміжок часу з 08 години 40 хвилин по 09 годину 45 хвилин в ході проведення огляду під`їзду в будинку АДРЕСА_3 працівниками міліції був виявлений та вилучений револьвер моделі «SAFARI РФ 430» з патронами, який до вогнепальної зброї не відноситься, виготовлений промисловим способом, призначений для тренувальних стрільб та два патрони, які знаходились в револьвері є боєприпасами - саморобними патронами, виготовленими із використанням патронів Флобера калібру 4 мм. кільцевого запалення виробництва Чехії, шляхом розміщення в їх гільзах додаткової навіски пороху, придатні для здійснення пострілів, які ОСОБА_9 незаконно придбав та зберігав при собі без передбаченого законом дозволу.
Виправдовуючи ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, суд вказує на те, що вина останнього у скоєному свого підтвердження не знайшла, оскільки докази, надані обвинуваченням не є достатніми для обґрунтованості та доведеності обвинувачення та викликають сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого.
Стосовно обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 15, п.7 ч.2 ст. 115 КК України, суд вважає що докази, надані на обґрунтування такого обвинувачення є суперечливими та сумнівними, тому дані дії обвинуваченого суд перекваліфікував на ст.296 ч.4 КК України.
В апеляціях:
Прокурором ставиться питання про скасування вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Вважає, що суд призначив ОСОБА_9 та ОСОБА_10 таке покарання, яке за своїм розміром є несправедливим через м`якість. При призначенні покарання обвинуваченим суд в повній мірі не врахував того, що особи раніше судимі за вчинення кримінальних правопорушень.
Крім того, вважає, що судом невірно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_9 , а саме за ч. 4 ст. 296 КК України та виправдано за ч. 1 ст. 263 КК України, незважаючи на те, що його вина підтверджується показами потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , показами свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , висновками експертиз та протоколами слідчих дій.
Також, судом не враховано те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , під час досудового слідства та протягом судового розгляду винними себе не визнавали, незважаючи на зібрані докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження.
Крім того, в мотивувальній частині вироку судом зазначено, що цивільний позов ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_10 коштів в сумі 100 гривень підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки доведений під час судового розгляду. Однак, у резолютивній частині вироку не зазначено рішення про цивільний позов, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Також, в резолютивній частині вироку не зазначено рішення про залік досудового тримання під вартою та не вказаний порядок отримання копій вироку суду.
Просить ухвалити новий вирок, яким призначити покарання:
ОСОБА_9 : за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України у виді 5 років позбавлення волі; за ч.2 ст.15 п.7 ч.2 ст.115 КК України у виді 12 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 14 років позбавлення волі.
Строк обчислювати з моменту затримання з 25.10.2013, зарахувавши в строк відбуття покарання час його знаходження під вартою.
ОСОБА_10 : за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 27.05.2013 у вигляді 1 року обмеження волі, що в перерахунку, відповідно до вимог ст.72 КК України, становить 6 місяців позбавлення волі і остаточно призначити покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.3 ст.72 КК України призначене покарання та покарання призначене за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.10.2013 у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 850 гривень виконувати самостійно.
Строк обчислювати з моменту затримання з 29.10.2013, зарахувавши в строк відбуття покарання час його знаходження під вартою
Запобіжний захід залишити без змін у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 кошти в сумі 100 гривень.
Адвокат ОСОБА_8 просить скасувати вирок відносно ОСОБА_9 , як незаконний, необґрунтований, невмотивований та закрити кримінальне провадження відносно останнього через відсутність у його діянні складу кримінального правопорушення, передбачених ст. ст. 186 ч. 2, 296 ч. 4 КК України. Вказує на те, що за ознаками ст.296 ч.4 КК України, по якій засуджено ОСОБА_9 , повинні використовуватися вогнепальна або холодна зброя, або інший заздалегідь пристосований предмет. Оскільки ОСОБА_9 за ст. 263 ч. 1 КК України виправдано, не можливо достеменно стверджувати факт того, що з револьверу, який вилучений у ОСОБА_9 , можливо спричинити потерпілому легкі тілесні ушкодження і, що саме від пострілу з пістолету ОСОБА_9 у потерпілого ОСОБА_21 є тілесні ушкодження. ОСОБА_9 потерпілого ОСОБА_21 не ображав, не висловлювався на його адресу
нецензурною лайкою, йому не погрожував, не кричав і не принижував його гідність, не демонстрував свій пистолет, його ніхто не бачив.
Не погоджуючись з доведеністю кваліфікації дій ОСОБА_9 за ст. 186 ч.2 КК України, вказує, що він цього злочину не вчиняв, надавав послідовні покази, і відсутні докази його провини по данному епізоду. У ОСОБА_10 із потерпілим ОСОБА_11 були неприязні відносини, спір був між ними, тоді як ОСОБА_9 намагався їх розборонити і не вчиняв грабіж відносно потерпілого, разом із ОСОБА_10 ні про що спільно не домовлялись. Будь-яких свідків, які б вказали на причестність ОСОБА_9 до пограбування ОСОБА_22 не має.
Адвокат ОСОБА_7 просить вирок відносно ОСОБА_10 скасувати через грубі порушення норм кримінального процесуального права та закрити кримінальне провадження відносно останнього. Вказує на те, що судом залишилися недослідженими обставини, які мали значення для законного, обґрунтованого та справедливого вирішення справи. Суд незаконно відхилив клопотання про допит матері потерпілого, яка могла надати пояснення, що мали значення для вирішення справи. Обвинувачений ОСОБА_10 вину у скоєному не визнає, вказуючи, що не міг вчинити грабіж проти свого пасинка ОСОБА_11 і останній міг оговорити обвинуваченого через напружені стосунки між ними.
Обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок скасувати, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам, порушення кримінального процесуального закону та закрити кримінальне провадження відносно нього. Вказує на порушення його права на захист при проведенні досудового розслідування, а також у ході судового розгляду. У кримінальному провадженні брали участь 3 прокурора, і жоден з них не був повністю ознайомлений з матеріалами. Суд не взяв до уваги докази, які мали суттєво вплинути на висновки про його вину та кваліфікацію його дій. Залишилися недослідженими обставини, які можуть мати суттєве значення для вирішення справи. Потерпілий ОСОБА_11 на кожному допиті плутався та давав різні покази, чого суд не врахував.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію, захисників, які підтримали свої апеляції та апеляцію обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав апеляції захисників та обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_10 , який підтримав свою апеляцію та апеляції захисників, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія вважає апеляції такими, що не підлягають задоволенню.
Висновки суду про винність ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень, ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах.
Суд ретельно перевірив доводи обвинувачених про відсутність подій злочинів по епізодам відносно потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , відсутність між ними попередньої змови на грабіж, про відсутність хуліганського мотиву у діях ОСОБА_9 .
Ці доводи спростовувалися показами ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , діючи спільно та узгоджено вимагали у нього гроші, погрожували, поваливши на землю, ОСОБА_10 став йому коліном на шию та витяг з кишені 100 гривень. Коли людина, що стояла на балконі другого поверху стала робити їм зауваження, ОСОБА_9 дістав з кишені револьвер та стріляв у бік тієї людини. Свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 підтвердили, що 24 жовтня 2013 року увечері зустріли ОСОБА_11 , який повідомив, що його вітчим - ОСОБА_10 забрав у нього гроші. Коли вони шукали останнього, щоб повернути гроші, побачили компанію чоловіків, з яких двоє почали погрожувати їм, кричали постріляємо. Свідок ОСОБА_23 підтвердив, що ОСОБА_11 убігав від ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , потім чув два, три хлопка, схожих на вибух петарди і, як з балкону сварилася людина. Згідно протоколів пред`явлення особи на впізнання, потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_24 впізнали ОСОБА_9 , як особу, що приймала участь у пограбуванні ОСОБА_11 та стріляла у ОСОБА_14 (т.1 а.с.58-60, 61-63). Висновком судово-медичної експертизи підтверджено спричинення потерпілому ОСОБА_14 двох поранень правого плеча та передпліччя, які відносяться до категорії легких із короткочасним розладом здоров`я (т.1 а.с.189-190), а з висновків судово-криміналістичних експертиз випливає, що у револьвері, який був у ОСОБА_9 знаходилися три стріляні гільзи від патронів для пневматичної зброї, два споряджені патрона, придатних для пострілу, а предмет, вилучений з рани ОСОБА_14 , є деформованою кулею (т.1 а.с.98-103, 111-113). Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_14 звернувся до міліції, повідомивши, що 24 жовтня 2013 року малознайомий йому ОСОБА_25 вистрілив у нього, спричинивши дві рани на правій руці (т.1 а.с.10).
Оскільки вказані докази узгоджувалися між собою, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх достовірними.
Доводи апеляцій про суперечливість показів потерпілого ОСОБА_11 , необґрунтовані.
З матеріалів вбачається, що той послідовно пояснював про пограбування його ОСОБА_10 та ОСОБА_9 при викладених обставинах, вказував суму, викрадених грошей та інші подробиці. Ці ж обставини ОСОБА_11 підтвердив у суді і підстав не довіряти йому, немає.
Необґрунтовані посилання в апеляціях на те, що між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 склалися неприязні стосунки та останній не міг скоїти злочин відносно ОСОБА_11 , оскільки раніше співмешкав з його матір`ю.
Потерпілий однозначно вказував на те, що мав місце саме грабіж, а не з`ясування стосунків. Те, що ОСОБА_10 відкрито забрав у нього гроші, підтвердили свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , на це саме вказували і обставини справи, а саме те, що потерпілий ОСОБА_14 робив їм зауваження, вимагаючи щоб ОСОБА_10 та ОСОБА_9 залишили хлопця, те, що ОСОБА_11 одразу ж повідомив своїм друзям про те, що сталося та вони разом намагалися повернути гроші.
Той факт, що ОСОБА_11 не одразу звернувся до міліції, а саме 25 жовтня 2013 року (т.1 а.с.136) на об`єктивність його показів не впливає. В цій заяві ОСОБА_11 вказав, що хлопці ОСОБА_26 та ОСОБА_25 із застосуванням фізичної сили, відкрито викрали у нього 100 гривень.
Доводи адвоката про звернення ОСОБА_11 у міліцію лише 29 жовтня 2013 року необґрунтовані.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що це сталося 25 жовтня 2013 року, коли ОСОБА_11 був і визнаний потерпілим, допитаний у якості потерпілого (т.1 а.с.138-142).
Те, що суд не допитав про обставини грабежу мати потерпілого, на неповноту судового розгляду, як на те посилаються в апеляціях, не вказує. Зібраних даних було достатньо для вирішення справи по суті, обвинувачені та їх захисники не заперечували завершити судове слідство без допиту матері потерпілого - ОСОБА_18 (т.3 а.с.101).
Доводи апеляції захисника про недоведеність спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_14 від пострілу з пістолету ОСОБА_9 , необґрунтовані.
З показів потерпілих, свідків, матеріалів кримінального провадження випливає, що саме ОСОБА_9 зробив постріли, чого він і сам не заперечував, з пістолету, що був у нього, який був виявлений працівниками міліції з відстріляними патронами, а частини цих патронів були вилучені з тіла ОСОБА_14 .
Те, що на одежі потерпілого є ушкодження у виді отворів, які могли утворитися при пострілі з вогнепальної зброї, а пістолет ОСОБА_9 таким не є, доводів захисника не підтверджує, оскільки вказаний пістолет, хоча й не відноситься до вогнепальної зброї, придатний для здійснення пострілів та був заряджений, у тому числі і боєприпасами.
Виправдання ОСОБА_9 за ч.1 ст.263 КК України, його відповідальності за ч.4 ст.296 КК України, не виключає.
Засуджений він за скоєння хуліганства із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто вказаного пістолету, а не із застосуванням вогнепальної зброї. Виправдовувався він за ч.1 ст.263 КК України за недоведеністю того, що саме він переробив патрони під бойові або, знаючи те, що патрони бойові, придбав та зберігав їх.
Ці висновки суду колегія вважає вірними.
ОСОБА_9 вини у цій частині не визнавав, пояснив, що патрони не переробляв і не знав про їх якості. Якихось об`єктивних даних, які підтверджують умисні дії ОСОБА_9 по придбанню, переробці, зберіганню боєприпасів, крім їх вилучення, не здобуто.
З урахуванням цього, є обґрунтованими, на думку колегії, і висновки суду про недоведеність вини ОСОБА_9 у замаху на умисне вбивство. При цьому суд правильно врахував обставини того, що сталося, а саме, погане освітлення на місці події, відстань, з якої були зроблені постріли, те, що ОСОБА_9 не намагався далі продовжити стрільбу, хоча мав таку можливість, те, що були відсутні словесні погрози вбивством та інші. З показів обвинувачених, свідків також не випливало, що дії ОСОБА_9 відносно потерпілого ОСОБА_14 були спрямовані на позбавлення життя останнього.
Виходячи з усіх цих даних, суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого в цій частині, як хуліганство, скоєне з особливою зухвалістю, із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
При цьому суд дав належну оцінку і твердженням ОСОБА_9 про те, що стріляв у повітря, не переслідуючи цілі спричинити шкоду потерпілому ОСОБА_14 .
Зібрані докази вказували на те, що ОСОБА_9 у громадському місці, у присутності громадян, у відповідь на справедливі вимоги ОСОБА_14 зупинити їх протиправні дії відносно ОСОБА_11 , дістав пістолет та відкрив по ньому стрільбу, що явно підтверджує наявність хуліганського мотиву.
Таким чином, колегія вважає правильною кваліфікацію дій обвинувачених за ч.2 ст.186 КК України, а ОСОБА_9 і за ч.4 ст.296 КК України.
Посилання в апеляціях на суттєві порушення норм КПК України, необґрунтовані.
Те, що ОСОБА_9 не висувалося обвинувачення за ч.4 ст.296 КК України і він з адвокатом не викладали суду своєї позиції з приводу захисту від цього обвинувачення, таким порушенням КПК України не є.
ОСОБА_9 засуджений за ті ж дії відносно потерпілого ОСОБА_14 , ці дії перекваліфіковані на менш тяжкий склад злочину, а не навпаки, позиція обвинуваченого та його захисника по цьому епізоду з`ясована і їй дана судом належна оцінка.
Те, що суд не вирішив цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 , підставою до скасування вироку, також не є, потерпілий не позбавлений можливості звернення до суду з таким позовом у порядку цивільного судочинства.
Початок строку відбування покарання обвинуваченим у резолютивній частині вироку вказаний, як і строк, порядок його оскарження і доводи апеляції прокурора на цей рахунок, необґрунтовані.
Необґрунтовані і доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про порушення його права на захист.
При затриманні 29 жовтня 2013 року, у ході судового засідання при обранні йому міри запобіжного заходу від послуг адвоката він відмовлявся, хоча був забезпечений захистом, що вбачається з доручення центру надання безоплатної правової допомоги адвокату на захист ОСОБА_10 , свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю захисника та заяви ОСОБА_10 про відмову від послуг адвоката (т.1 а.с.175, 176, 177).
У ході судового розгляду по суті його інтереси представляв адвокат, який як вбачається з матеріалів кримінального провадження, приймав участь в усіх судових засіданнях та виступав у дебатах.
Те, що при судовому розгляді мали місце заміни прокурора, порушенням норм КПК України не є, відводів їм не було заявлено, а доводи ОСОБА_10 про те, що прокурори не знали матеріалів справи, голослівні.
Його ж посилання на неповноту слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам, про відсутність даних про знаходження його у стані алкогольного сп`яніння, також необґрунтовані.
Досудове та судове слідство проведені повно та всебічно, усім зібраним доказам була дана оцінка і кожен висновок суду належним чином обґрунтований.
Про знаходження ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння пояснював потерпілий ОСОБА_11 , який вказував, що ОСОБА_10 з іншими за столиком у дворі розпивали спиртне, не заперечував проти цього і сам ОСОБА_10 .
Покарання обвинуваченим призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості кримінальних правопорушень, обставин справи, даних про особу обвинувачених, і підстав вважати його надто м`яким, як вказує в апеляції прокурор, колегія не знаходить.
Покарання визначено реальне, у межах санкцій закону, який передбачає відповідальність, є достатнім для виправлення обвинувачених.
У зв`язку з викладеним, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляції прокурора у кримінальному провадженні, захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , - залишити без змін.
Судді: