Номер провадження: 11-кп/785/1390/15
Номер справи місцевого суду: 494/76/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.10.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу прокурора прокуратури Березівського району Одеської області на ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 24.09.2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0000349 від 26.08.2014 року відносно -

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степанівка Березівського району Одеської області, українця, громадянина України, не одруженого, працюючого в ТОВ «Диво смак» вантажником, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого за ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 262, ч.1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Березівка Одеської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинуваченого за ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Березівка Одеської області, українця, громадянина України, не одруженого, із середньою спеціальною освітою, працюючого оператором на підприємстві «Одеса-сортувальна», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

обвинуваченого за ч. 2 ст. 296 КК України

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця смт. Суворово, Ізмаїльського району Одеської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого майстром виробничого навчання Березівського професійного аграрного ліцею, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,

обвинуваченого за ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Березівка Одеської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, не одруженого, студента Одеського політехнічного університету, машинобудівний інститут, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_7 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_8 , раніше не судимого,

обвинуваченого за ч.2 ст.296 КК України,

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Тбілісі, українця, особи без громадянства, не одруженого, не працюючого, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_9 , раніше не судимого,

обвинуваченого за ч.2 ст.296 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків, -

встановив:
02.07.2015 року до Березівського районного суду Одеської області з апеляційного суду Одеської області, після скасування вироку Березівського районного суду Одеської області від 25.03.2015 року та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000349 від 26.08.2014 року відносно: ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 296 ч.4, 262 ч.1, 263 ч.1 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 296 ч.4, 263 ч.1 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 24.09.2015 року обвинувальний акт було повернуто прокурору, для усунення недоліків, як такий, що не відповідає вимогам діючого КПК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, та в порушення вимог п.9 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт не затверджений прокурором.

Не погодившись з ухвалою районного суду, прокурор прокуратури Березівського району Одеської області ОСОБА_21 подав апеляційну скаргу в якій вказує, що ухвала районного суду, як незаконна та винесена в порушення положень КПК України, підлягає скасуванню з направленням обвинувального акту на новий розгляд до суду першої інстанції. Прокурор зазначає, що доводи суду, щодо порушення вимог ст.291 КПК України безпідставні, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин справи, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закон, а порушення викладені в ухвалі суду, не є перешкодою для призначення обвинувального акту для розгляду по суті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; доводи прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , який не підтримав апеляційну скаргу прокурора прокуратури Березівського району Одеської області ОСОБА_21 , просив залишити її без задоволення, пославшись на обґрунтованість оскаржуваної ухвали; думку захисників та обвинувачених, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі; апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України - є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Зокрема, п.5 ч.2 ст.291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків викладені в ст.291 КПК України, а відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Апеляційним судом встановлено, що за результатами підготовчого судового засідання районний суд виконавши вимоги ч.3 ст.415 КПК України, взявши до уваги, що одним з мотивів скасування апеляційним судом Одеської області вироку Березівського районного суду Одеської області від 25.03.2015 року була невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України та за результатами підготовчого судового засідання прийшов до вірного висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора та матеріали кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 взагалі не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, що свідчить про недотримання слідчим та прокурором вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, що є підставою для повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що системний аналіз норм кримінального та кримінального процесуального законів України регламентують, що фактичних обставин справи - це формулювання фактичного складу діяння, тобто конкретний опис поведінки особи й інших юридичних фактів, які встановлено (процесуально доведено) та мають кримінально-правове значення й у системному поєднанні утворюють фактичний склад злочину. Водночас таке формулювання не повинно містити абстрактних юридичних формулювань, безпосередньо вжитих у кримінальному законі, оскільки це буде не виклад фактичного складу злочину, а юридичне формулювання обвинувачення.

Таким чином, викладення формулювання обвинувачення, як це зроблено в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , не може замінити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки за змістом п.5 ч.2 ст.291 КПК України виклад фактичних обставин справи в обвинувальному акті має бути викладено незалежно від викладеного в ньому формулювання обвинувачення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, що суперечить вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про наявність обставини, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту, а тому доводи прокурора про відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, є безпідставними, а висновок районного суду щодо невідповідності обвинувального акту положенням п.5 ч.2 ст.291 КПК України, є обґрунтованим.

Крім того, заслуговують на увагу висновки суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ч.1 ст.291 КПК України, відповідно до яких, обвинувальний акт, після його складання слідчим, затверджується прокурором.

Районним судом, в оскаржуваній ухвалі обґрунтовано зазначено про неналежне виконання прокурором, який затвердив обвинувальний акт положень п.п. 9.5.1, п.9.5 «Інструкції з діловодства в органах прокуратури» затвердженої наказом Генерального прокурора України №3 від 15.01.2013 року, оскільки обвинувальний акт підписаний прокурором, але в ньому відсутня печатка відповідної прокуратури. Більш того, жоден з матеріалів, які були направлені до суду першої інстанції, не містить відбитку печатки, що свідчить про неналежне затвердження обвинувального акту, а також про підстав розглядати надані суду матеріали, як офіційні документи.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що даний обвинувальний акт вже розглядався районним судом, але вирок суду було скасовано апеляційним судом та посилання при цьому прокурора, який подав апеляційну скаргу, на небажання районного суду розглядати вказаний обвинувальний акт у розумні строки, є безпідставними.
Так, відповідно до положень ч.1 ст.416 КПК України, після скасування судом апеляційної інстанції вироку суд першої інстанції здійснює судове провадження згідно з вимогами розділу IV КПК України, в іншому складі суду. Вказаний розділ КПК України включає в себе і підготовче судове засідання, під час якого суд вправі повернути прокурору обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
При цьому, посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що прийняте районним судом рішення про повернення обвинувального акту суперечить загальним засадам кримінального провадження, визначеним в ст.ст. 21, 28, 314 КПК України, є хибними та необґрунтованими.
Слід звернути увагу, що зазначені в апеляційній скарзі прокурора засади кримінального провадження, закріплені законодавцем в положеннях ст.ст. 2, 3 п.13 ч.1, 7, 337 КПК України.
Аналіз зазначених норм закону вказує на те, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій у чіткій відповідності до встановленого законом порядку було висунуте обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, який повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України.
Натомість, як свідчать матеріали кримінального провадження, зміст оскаржуваного судового рішення районного суду та доводи апеляційної скарги прокурора, саме позиція прокурора, яка полягає в «принциповому» оскарженні рішення районного суду щодо очевидного факту невідповідності обвинувального акту вимогам закону, замість використання своїх повноважень, шляхом вжиття заходів щодо виправлення недоліків цього обвинувального акту в найкоротші терміни, фактично призводить до ігнорування дотримання та виконання стороною обвинувачення положень, які регламентують завдання та загальні засади кримінального провадження, які визначені в ст.ст. 2, 7 КПК України, зокрема: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступу до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальності, розумність строків.
Крім того, під час апеляційного перегляду ухвали районного суду, встановлені інші порушення вимог КПК України при складанні та затверджені обвинувального акту, на які районний суд не звернув уваги та які вказують на невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України.

Так, вказівки в обвинувальному акті про те, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , скоїли інкриміновані їм кримінальні правопорушення, є безпідставним, оскільки обвинувачення останнім висунуте не було у встановленому законом порядку.

Більш того, на переконання апеляційного суду, така вказівка в обвинувальному акті, є грубим порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, як засади кримінального провадження, передбаченої ст.17 КПК України, яка випливає зі ст.ст. 62, 129 п.3 Конституції України, п.2 ст.11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966 року, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

З урахуванням наведеного апеляційний суд визнає доводи апеляції прокурора про відповідність обвинувального акту вимогам закону безпідставними та не вбачає підстав, передбачених ст.409 КПК України, для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали районного суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Разом з цим, з урахуванням того, що апеляційним судом встановлені інші обставини, які вказують на невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, апеляційний суд, відповідно до положень ст.407 КПК України, вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу прокурора, шляхом зміни та доповнення мотивувальної частини ухвали районного суду вказівкою на невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Березівського району Одеської області ОСОБА_21 задовольнити частково.

Ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 24.09.2015 р оку, якою обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000349 від 26.08.2014 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 повернутий прокурору для усунення недоліків змінити, доповнивши мотивувальну частину ухвали іншими підставами повернення обвинувального акту прокурору, встановленими апеляційним судом, які зазначені в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду.

В решті ухвалу районного суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду
Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4