Справа № 214/1511/15-к
1-кп/214/287/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , знаходячись 26.11.2014 року за місцем свого проживання, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїми знайомими, серед яких був ОСОБА_6 , реалізуючи свій умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, приблизно в період часу з 04 години до 05 години, скориставшись тим, що ОСОБА_6 спить в кімнаті вказаної квартири, всупереч волі останнього, взяв з його барсетки ключі від належного матері ОСОБА_6 . ОСОБА_5 автомобіля марки «ЗАЗ TF699P», р/н НОМЕР_1 , 2009 року випуску, яким керував ОСОБА_6 та вийшов з приміщення квартири, після чого, реалізуючи свій умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме з метою покататись, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до вказаного автомобіля, який знаходився біля під`їзду №4 будинку №16 на вул. Спаській в м. Кривому Розі, відчинив двері вказаного автомобілю за допомогою взятих без дозволу ключів, сів в салон вищевказаного автомобіля, за допомогою ключа завів двигун автомобіля, після чого таємно, проти волі власника автомобіля, незаконне заволодів ним, а саме поїхав у напрямку вул. Каспійської в м. Кривому Розі, однак 26 листопада 2014 року, приблизно о 05.45 годині, ОСОБА_4 керуючи автомобілем, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, при цьому не маючи посвідчення водія та навичок керування транспортним засобом, не впорався з керуванням автомобіля та скоїв дорожньо-транспортну пригоду, в результаті чого пошкодив зазначений автомобіль, спричинивши матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_5 в розмірі 68940 грн. 57 коп., що підтверджується висновком автотоварознавчої експертизи №Д13/02/15 від 11.02.2015 року.
Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 289 КК України, за ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом.

У судовому засіданні обвинувачений себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України не визнав, показав, що ключів від автомобіля не брав і за його кермо не сідав, що всі ці дії вчинив ОСОБА_7 , однак в процесі розгляду кримінального провадження повністю визнав себе винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та підтвердив всі обставини його вчинення, що викладені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся, просив суд не карати його суворо.

Винаобвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується, окрім його показань, наступними доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_5 про те, що їй належить зазначений автомобіль, яким вона дозволяє користуватися своєму сину ОСОБА_8 , що приблизно о 07 годині 30 хвилин 25 листопада 2014 року її син взяв автомобіль, на якому поїхав по своїх справах, повернувся додому о 20 годині зі своїм товаришем обвинуваченим ОСОБА_9 та повідомив їй, що вони поїдуть на автомобілі до нього додому ночувати, а 26 листопада 2014 року о 06 годині зателефонував їй та повідомив, що обвинувачений угнав його автомобіль та розбив його;

- показаннями свідка ОСОБА_6 про те, що о 07 годині 30 хвилин 25 листопада 2014 року взяв автомобіль у матері ОСОБА_5 , на якому поїхав по своїх справах, на 95-му кварталі забрав ОСОБА_9 , і вони поїхали працювати, потім о 20 годині цього ж дня він повернувся додому разом з ОСОБА_9 , після чого вони поїхали до ОСОБА_9 додому, по дорозі підібравши свого товариша ОСОБА_10 , купили пива та горілки, приїхали додому до ОСОБА_9 , автомобіль він припаркував біля під`їзду будинку, в якому проживав ОСОБА_9 , піднялись до квартири ОСОБА_9 , в якій випивали спиртні напої, потім о 23 гордині до них завітав ще один їхній товариш ОСОБА_11 , потім ОСОБА_12 та ОСОБА_9 взяли у ОСОБА_13 гроші та пішли в магазин за горілкою, а він ліг спати, приблизно о 05 годині 30 хвилин він прокинувся від стуку в двері, ОСОБА_14 пішов відкривати, однак не знайшов ключів від квартири, а тим часом сусідка, яка стукала в двері, кричала, що ОСОБА_9 розбив його автомобіль біля клубу «Фенікс», він вибив двері, побіг до клубу, де побачив, що його автомобіль перевернутий, в «Швидкій» лежить ОСОБА_9 , а поряд знаходяться працівники ДАІ, які спитали, хто власник автомобіля і про документи на автомобіль, він сказав, що вони залишились в квартирі, повернувся до неї, знайшов свою барсетку, однак ані документів, ані ключів від автомобіля в ній не було;

- показаннями свідка ОСОБА_7 про те, що приблизно біля 00 годин 25 листопада 2014 року він на запрошення ОСОБА_9 прийшов до нього в гості до його квартири, там, окрім ОСОБА_9 , було ще двоє хлопців, одного з яких ОСОБА_8 він знав, вони пили пиво та горілку, потім він з ОСОБА_9 ходили в магазин за горілкою, вони продовжили випивати, приблизно о 04 годині 26 листопада 2014 року він зібрався додому, вийшов з квартири, ОСОБА_9 пішов разом з ним, вони вийшли на вулицю, ОСОБА_9 дістав із кармана своєї куртки ключі від автомобіля та сів за кермо, він сів поряд з ним, ОСОБА_9 завів мотор і вони поїхали в сторону клубу «Фенікс», ОСОБА_9 дуже розігнав автомобіль, не впорався з керуванням і вони кілька разів перевернулись, ОСОБА_9 викинуло у вікно, викликали «Швидку» та ДАІ, потім, коли він відвідував ОСОБА_9 в лікарні, той просив його говорити, що це ОСОБА_8 сам дав йому колючі від автомобіля;

- показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що 26 листопада 2014 року йому зателефонувала його жінка ОСОБА_5 , сказала, що ОСОБА_8 попав у біду і що машина розбита, він виїхав на місце ДТП неподалік від клубу «Фенікс» та побачив їхню машину, яка лежала на даху.

Окрім показань обвинуваченого судом досліджені письмові документи, які характеризують його особу, підтверджують відсутність у нього судимості та відповідні медичні довідки, які свідчать про те, що обвинувачений під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває (а.с.141-147).

Суд, ураховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин та впевнився у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавленим права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Ураховуючи думку прокурора, обвинуваченого, потерпілої, суд у відповідності до положень ст. 349 КПК України вважає достатнім дослідження наступних доказів: показань обвинуваченого, потерпілої, свідків та письмових документів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд ураховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем свого навчання характеризується позитивно, за місцем свого проживання характеризується задовільно, раніше не судимий, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, визнаються щире каяття останнього.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, визнаються вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд, ураховуючи викладені вище обставини у своїй сукупності, вважає, що обвинуваченому повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, але із застосуванням ч. 1 ст. 75 КК України, позаяк приходить до висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Разом з тим, потерпілою ОСОБА_5 до обвинуваченого пред`явлено цивільний позов, підтриманий нею в повному обсязі, в якому ОСОБА_5 просить стягнути з обвинуваченого на свою користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з відновлюваним ремонтом її автомобіля, 91443 грн. 76 коп., пославшись в обґрунтування цих вимог на обставини, викладені в обвинувальному акті та на висновок експертизи, проведеної за її ініціативою, 2000 грн. у рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням цієї експертизи та 30000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, пославшись в обґрунтування цих вимог на перенесені нею переживання та стрес, отримані нею в результаті пошкодження її автомобіля, який вона придбала на останні гроші.

Обвинувачений визнав ці вимоги частково: матеріальну шкоду в розмірі 27796 грн. 37 коп., визначену згідно висновку експертизи від 31.12.2014 року, призначеної слідчим на досудовому розслідуванні, моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Отже, розглядаючи вимоги про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в розмірі 91443 грн. 76 коп., суд зазначає наступне.

Частиною 5 ст. 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, матеріальна шкода виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушеного належного йому майнового права.

Обставини скоєння обвинуваченим дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої було пошкоджено автомобіль потерпілої, установлені в судовому засіданні на підставі обставин, викладених в обвинувальному акті, які обвинуваченим не оспорювались.

У результаті цієї ДТП автомобіль потерпілої отримав механічних пошкоджень і сума матеріального збитку, завданих потерпілій, склала 68940 грн. 57 коп., що підтверджується відповідним висновком автотоварознавчої експертизи від 11.02.2015 року, за проведення якої потерпілою було сплачено 2000 грн. (а.с.76-110).

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої матеріальної шкоди слід задовольнити в розмірі 68940 грн. 57 коп., а також стягнути витрати, понесені на оплату експертизи в розмірі 2000 грн.

Суд не бере до уваги висновок експертизи від 31.12.2014 року за №70/05-351, оскільки вважає, що розмір визначеної експертом шкоди вочевидь не відповідає обсягу пошкоджень, завданих автомобілю потерпілої (а.с.55-74).

Що ж до вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 грн., то суд зазначає наступне.

Виходячи з положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім`ї, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд ураховує такі критерії визначення розміру її відшкодування, як характер правопорушення, яке є кримінальним правопорушенням та яке потягнуло за собою пошкодження майна потерпілої, ступінь вини обвинуваченого, який на протязі тривалого часу не намагався усунути шкідливих наслідків правопорушення, глибину душевних страждань потерпілої, пов`язаних з тим, що вона безперечно отримала у зв`язку з ДТП душевну травму, наслідки якої мали вплив на її психічний стан, що потерпіла тривалий час була позбавлена можливості отримати з боку обвинуваченого відшкодування матеріальної шкоди, тому вважає, що у зв`язку з цим з обвинуваченого на користь потерпілої у відшкодування моральної шкоди слід стягнути 3000 грн.

Отже, у зв`язку з наведеним суд доходить висновку про часткове задоволення позову.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого не обирався.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання в частині позбавлення волі з випробуванням, строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 68940 грн. 57 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, 2000 грн. у відшкодування витрат, понесених на проведення експертизи та 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього стягнути 73940 грн. 57 коп.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .