АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/6898/14-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1760/15 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Кримінальні справи
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого в режимі відеоконференції ОСОБА_7 ,
представника колонії ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 липня 2014 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Вказаною ухвалою в задоволенні заяви
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, раніше судимого: 30.09.2008 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ст. 296 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки; засудженого: 21.11.2012 року Московським районним судом м. Харкова за ст. 186 ч.2, ст. 15 ч.2 ст. 186 ч.2, ст. 185 ч.2, ст. 185 ч.1, 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєдано покарання, невідбуте за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.09.2008 року за ст. 296 ч.1 КК України та остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі,
про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» - відмовлено.
На обґрунтування прийнятого рішення районний суд вказав, що відповідно до статті 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Відповідно до ст.12 КК України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, відноситься до категорії тяжких.
Оскільки ОСОБА_7 був звільненим судом від відбування покарання з випробуванням та до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинив умисний тяжкий злочин, районний суд прийшов до висновку, що застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» є неможливим.
Не погодившись з ухвалою, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить застосувати до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнити від відбування покарання. Мотивуючи скаргу, засуджений вказав, що на день набрання чинності Законом він відбув ? строку покарання, за попереднім вироком був засуджений за злочин, який не є тяжким. Вважає, що до нього може бути застосований акт амністії.
Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, яка не заперечувала проти задоволення апеляції, представника виправної колонії та засудженого, які підтримали апеляцію, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її задоволення, виходячи з наступного.
19 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році» №1185-VII від 08.04.2014 року (з урахуванням змін, які внесені Законом України №1246-VII від 06.05.2014 року).
Згідно вимог статті 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб: в) які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.09.2008 року ОСОБА_7 був засуджений за ст. 296 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, тобто за умисний злочин, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
В період визначеного судом іспитового строку ОСОБА_7 вчинив вперше умисний тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
З матеріалів провадження вбачається, що згідно вироку Московського районного суду м. Харкова від 21.11.2012 року ОСОБА_7 засуджений за ст. 186 ч.2, ст. 15 ч.2 ст. 186 ч.2, ст. 185 ч.2, ст. 185 ч.1, 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєдано покарання, невідбуте за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.09.2008 року за ст. 296 ч.1 КК України та остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, початок строку покарання 20.06.2012 р., кінець строку 20.06.2017 р., на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» - 19.04.2014 року, відбув 1 рік 9 місяців 29 днів, залишилось 3 роки 2 місяці 1 день. Таким чином, засуджений на день набрання Законом чинності відбув більше ? строку покарання.
Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році», підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк особи, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджені за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.
Враховуючи, що ОСОБА_7 на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» вже відбув більше ? строку призначеного покарання, засуджений за злочини, що не пов`язані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, до нього повинна бути застосована ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році».
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Дана позиція апеляційного суду узгоджується з висновком, що міститься в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.05.2014 року «Про деякі питання застосування амністії в 2014 році з урахуванням останніх законодавчих змін». Відповідно до даного листа, амністія не застосовується до осіб, що раніше звільнилися з місць позбавлення волі умовно-достроково за скоєння тяжкого або особливо тяжкого злочину та знов скоїли умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин в період наявності судимості. Далі у листі зазначено, що аналогічний підхід слідує й з нової редакції п. «в» ст. 8 ЗУ «Про амністію у 2014 році».
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини (Рішення у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» від 13.12.2001 р., закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю для того, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку.
Таким чином, у разі наявності суперечностей у трактуванні законодавчої норми при її практичному застосуванні, з метою додержання принципу правової визначеності, необхідно дотримуватись тієї позиції, яка буде найбільш сприятлива для особи, відносно якої розглядається питання.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню, до ОСОБА_7 необхідно застосувати ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419, ч.2 ст.376 КПК України,колегія суддів,-
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - задовольнити.
Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 липня 2014 року у відношенні ОСОБА_7 скасувати.
Клопотання засудженого ОСОБА_9 про застосування до нього положень ст. 2 Закона України « Про амністію у 2014 році » задовольнити.
Звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2012 року.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: