Справа № 11-867/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 25.09.2015

УХВАЛА
Іменем України
01 вересня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілих ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх представника ОСОБА_11 , засудженого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, прокурора, який затвердив обвинувальний висновок у справі, на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 29 червня 2010 року, яким

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ул`янівськ Російської Федерації, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого інженером технічного нагляду ТОВ «Спецмонтажтехнагляд», жителя АДРЕСА_1 , не маючого судимості відповідно до ст. 89 КК України,

засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України на вісім років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.

Цивільні позови ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 по 100000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області судові витрати в сумі 2786 грн. 53 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів,

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за те, що він 25 серпня 2008 року близько 12 години керував автомобілем марки «Тойота Прадо» д.н.з. НОМЕР_1 і рухався зі швидкістю близько 90 км/год. по автодорозі «Димер Гаврилівка Синяк» в напрямку с. Гаврилівка Вишгородського району Київської області, де на 17 км не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, проявив неуважність при зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на смугу зустрічного руху і як найближче до правого краю проїзної частини не рухався, чим створив небезпеку для руху зустрічного автомобіля й порушив п.п. 1.3., 1.5., 10.1., 11.2. і 12.3. Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ 110307» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував потерпілий ОСОБА_12 .

Внаслідок дорожньо транспортної пригоди водію автомобіля «ЗАЗ 110307» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_12 та пасажирам того ж автомобіля ОСОБА_13 і ОСОБА_14 ( всі 1990 року народження ) заподіяно тілесні ушкодження, від яких вони загинули на місці пригоди.

Зіткнення транспортних засобів призвело до заподіяння потерпілому ОСОБА_15 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, у виді крововиливу під оболонки головного мозку, переломів грудини і ребер справа, ушкодження зчленувань кісток тазу та перелому лівої лобкової кістки з масивними крововиливами в прилягаючі м`які тканини, заочеревної гематоми зліва, відкритого багато уламкового перелому правої стегнової кістки у верхній третині, закритого перелому вивиху правої променевої кістки в нижній третині, ран, синців і саден на тілі, що призвело до сполучної травми тіла з численними переломами кісток скелету, які супроводжувалися крововтратою і шоком і спричинили його смерть.

Внаслідок згаданого зіткнення потерпілому ОСОБА_13 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння у виді розриву нисхідного відділу грудної аорти, ушкодження капсули печінки, розмізкування селезінки, до 2 л крові в лівій плевральній порожнині, 1,2 л крові в правій, до 500 мл в черевній порожнині, переломів кісток тазу стегнових кісток в нижній третині, правого наколінника, правої ключиці, відкритого перелому правої п`яткової кістки, крововиливів у м`які тканини, ран, синців, саден і подряпин на тілі, що призвело до закритої травми грудної клітини з розривом нисхідного відділу аорти із гострою крововтратою, які спричинили смерть потерпілому.

При зіткненні потерпілому ОСОБА_14 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння у виді закритої травми грудей, травматичного розриву серця, розриву грудного відділу аорти, 1000 мл крові в плевральних порожнинах, малокрів`я внутрішніх органів, плям на ендокарді лівого шлуночку серця, крайового перелому правої клубової кістки, перелому верхньої гілки правої лобкової кістки, уламкових переломів правої лобкової кістки та правої стегнової кістки, відкритого перелому лівої плечової кістки, множинних саден на різних ділянках тіла, що спричинило його смерть.

Зазначені наслідки знаходяться в прямому причинному зв`язку з порушенням ОСОБА_5 правил безпеки дорожнього руху й зіткненням, що сталося внаслідок цього.

В апеляціях потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та представник потерпілих ОСОБА_11 просять вирок в частині призначеного ОСОБА_5 покарання скасувати, оскільки воно не відповідає ступеню тяжкості злочину, дійсним обставинам справи і є необґрунтовано м`яким та постановити новий вирок, яким ОСОБА_5 призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі, в іншій частині вирок залишити без зміни.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок скасувати через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину й особі засудженого та направити справу на новий судовий розгляд.

В апеляції прокурор, який затвердив обвинувальний висновок у справі, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю тяжкості злочину та особі засудженого та постановити в цій частині новий вирок, яким засудити ОСОБА_5 за ч.3 ст. 286 КК України на 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

В апеляції захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 просить вирок скасувати, а справу направити на додаткове розслідування, змінивши ОСОБА_5 міру запобіжного заходу з взяття під варту на підписку про невиїзд. Мотивує свою скаргу тим, що орган досудового слідства грубо порушив кримінально процесуальне законодавство, зібравши докази відносно ОСОБА_5 , в той час коли була не скасована прокурором постанова про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_5 , та пред`явив останньому обвинувачення за ч. 3 ст. 286 КК України, всупереч вимогам п. 11 ст. 6 КПК України. Суд невірно, неповно та необ`єктивно оцінив докази у справі, безпідставно надав перевагу одним доказам над іншими, що призвело до незаконного вироку. При постановлені вироку судом немотивовано, чому він дав перевагу одним доказам над іншими при наявних протиріччях у висновках судових експертиз.

В апеляції засуджений ОСОБА_5 просить вирок скасувати, а справу направити на додаткове розслідування, змінивши йому міру запобіжного заходу з взяття під варту на підписку про невиїзд. Мотивує тим, що орган досудового слідства грубо порушив вимоги п. 11 ст. 6 КПК України. В матеріалах справи мається постанова про відмову щодо нього в порушенні кримінальної справи і на момент пред`явлення йому обвинувачення ця постанова не була скасована, що підтверджується матеріалами справи. Суд неповно та необ`єктивно оцінив докази у справі і безпідставно дав перевагу одним доказам над іншими, що призвело до винесення незаконного вироку.

В доповненнях до апеляції захисник засудженого просить вирок скасувати, а справу направити на додаткове розслідування, змінивши ОСОБА_5 запобіжний захід з взяття під варту на підписку про невиїзд. Мотивує тим , що як досудове так і судове слідство було проведено однобічно та неповно. Крім того, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В запереченнях на апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, представник потерпілих просить апеляцію в частині скасування даного вироку через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого задовольнити, а у інший частині залишити без задоволення.

Заслухавши:

- доповідача;

- прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, який затвердив обвинувальний висновок у справі, апеляції потерпілих та їх представника, частково підтримав апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, в частині скасування вироку через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину й особі засудженого, а апеляції засудженого та апеляцію захисника засудженого з доповненнями просить залишити без задоволення;

- потерпілого ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляцію та апеляції свого представника, потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та прокурора, який затвердив обвинувальний висновок у справі, а апеляції засудженого, його захисника просить залишити без задоволення, апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить задовольнити в частині скасування даного вироку через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого задовольнити, а у інший частині - залишити без задоволення;

- потерпілого ОСОБА_9 , який підтримав свою апеляцію та апеляції свого представника, потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та прокурора, який затвердив обвинувальний висновок у справі, а апеляції засудженого, його захисника просить залишити без задоволення, апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить задовольнити в частині скасування даного вироку через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого задовольнити, а у інший частині - залишити без задоволення;

- потерпілого ОСОБА_10 , який підтримав свою апеляцію та апеляції свого представника, потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та прокурора, який затвердив обвинувальний висновок у справі, , а апеляції засудженого, його захисника просить залишити без задоволення, апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить задовольнити в частині скасування даного вироку через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого задовольнити, а у інший частині - залишити без задоволення;

- представника потерпілих, який підтримав свою апеляцію та апеляції потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та прокурора, який затвердив обвинувальний висновок у справі, , а апеляції засудженого, його захисника просить залишити без задоволення, апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить задовольнити в частині скасування даного вироку через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого задовольнити, а у інший частині - залишити без задоволення;

- захисників, які підтримали апеляцію ( з доповненнями ) захисника ОСОБА_6 та апеляцію засудженого та просять вирок скасувати, а справу направити на додаткове розслідування, змінивши ОСОБА_5 запобіжний захід з взяття під варту на підписку про невиїзд, а апеляції потерпілих, їх представника, прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, прокурора, який затвердив обвинувальний висновок у справі, - залишити без задоволення;

- пояснення засудженого, який підтримав свою апеляцію, апеляцію з доповненнями захисника та просить вирок скасувати, а справу направити на додаткове розслідування, змінивши йому міру запобіжного заходу з взяття під варту на підписку про невиїзд, а апеляції потерпілих, їх представника, прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, прокурора, який затвердив обвинувальний висновок у справі, - залишити без задоволення;

вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово засудженого, колегія суддів приходить до висновку,

що апеляція засудженого ОСОБА_5 та його захисника підлягають задоволенню, а апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, прокурора, який затвердив обвинувальний висновок у справі, потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх представника ОСОБА_11 - частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 367 КПК України підставами для скасування вироку при розгляді справи в апеляційному суді є однобічність, неповнота дізнання, досудового чи судового слідства; невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи; істотне порушення кримінально процесуального закону.

Зі змісту ч. 1 ст. 368 КПК України вбачається, що однобічним або неповним визнається дізнання, досудове чи судове в суді першої інстанції, коли залишилися недослідженими такі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 22 КПК України прокурор, слідчий або особа, яка провадить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають , так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 64 КПК України при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню подія злочину ( час , місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину ).

Але дана вимога закону досудовим слідством не була дотримана.

Як вбачається з постанови про притягнення як обвинуваченого ( а.с. 85 -87 т.2 ) ОСОБА_5 було пред`явлено обвинувачення за ч. 3 ст. 286 КК України, де зазначено час вчинення дорожньо-транспортної пригоди близько 12 -00 години.

В порушення вимог ст.ст. 132, 223 КПК України в постанові про притягнення як обвинуваченого так в обвинувальному висновку зазначено недостатньо встановлені обставини справи, а саме час настання ДТП: в усіх процесуальних документах зазначено час настання ДТП 13 год. 50 хв., але в постанові про притягнення як обвинуваченого ( в протоколі допиту ОСОБА_5 як обвинуваченого зазначено час ДТП близько 13 години ) та в обвинувальному висновку зазначено інший час близько 12 год.00 хв.

Також орган досудового слідства, зазначаючи в постанові про притягнення як обвинуваченого так в обвинувальному висновку про те, що автомобілем «ЗАЗ 110307» д.н.з. НОМЕР_2 керував потерпілий ОСОБА_12 , не підтвердив зібраними матеріалами справи, що саме він під час ДТП керував вказаним автомобілем.

Крім того, висновок органу досудового слідства в постанові про притягнення як обвинуваченого так в обвинувальному висновку про те, що внаслідок дорожньо транспортної пригоди водію автомобіля «ЗАЗ 110307» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_12 та пасажирам того ж автомобіля ОСОБА_13 і ОСОБА_14 заподіяно тілесні ушкодження, від яких вони загинули на місці пригоди, суперечить матеріалам справи, а саме повідомленню чергової медсестри Вишгородської ЦЛР, згідно якого 25.08.2008 року о 13 год.50 хв. для надання медичної допомоги в Вишгородську ЦРЛ був доставлений ОСОБА_12 ( а.с. 4 т.1).

Як вбачається з матеріалів справи в ході досудового слідства було проведено:

транспортно-тросологічну експертиза № 1030А від 02.10.2008 року, з якої вбачається в момент первинного контакту продовжні вісі автомобілів «Тойота Прадо» д.н.з. НОМЕР_1 та «ЗАЗ 110307» д.н.з. НОМЕР_2 , утворювали кут 120 - 130 градусів, перекриття транспортних засобів становило 1,2 1,3 м від правого торця кузова кожного автомобіля;

автотехнічну експертизу № 1088А від 28.10.2008 року, з якої вбачається, що слід гальмування автомобіля «ЗАЗ 110307» д.н.з. НОМЕР_2 , зафіксований на місці пригоди, відповідає швидкості руху 49 50 км/год. Водій автомобіля «ЗАЗ 110307» д.н.з. НОМЕР_2 мав технічну можливість відвернути зіткнення з автомобілем «Тойота Прадо» д.н.з. НОМЕР_1 . Водій автомобіля «Тойота Прадо» д.н.з. НОМЕР_1 не мав технічної можливості відвернути зіткнення з автомобілем автомобіля «ЗАЗ 110307» д.н.з. НОМЕР_2 шляхом застосування термінового гальмування в момент виникнення небезпеки для руху;
комісійну транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу № 10064/10065 від 12.07.2009 року, з якої вбачається, що дії водія автомобіля «Тойота Прадо» ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.п.10.1. та 11.2. ПДР України і з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події. В діях водія автомобіля «ЗАЗ 110307» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_8 невідповідностей вимогам ПДР України, які б з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди не вбачається.

Таким чином, в матеріалах справи містяться висновки експертів з одного і того ж питання, що суперечать один одному, а саме: висновки транспортно-тросологічної експертизи № 1030А від 02.10.2008 року та автотехнічної експертизи № 1088А від 28.10.2008 року суперечать висновкам комісійної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 10064/10065 від 12.07.2009 року. Однак, не дивлячись на це, орган досудового слідства в обвинувальному висновку, як на доказ винності ОСОБА_5 , взяв за основу висновок експертизи № 10064/10065 від 12.07.2009 року, не даючи ніякої оцінки висновкам експертиз № 1030А від 02.10.2008 року та № 1088А від 28.10.2008 року, що є порушенням вимог ст. 223 КПК України.

Відповідно до п. 11 ч. 2 ст.370 КПК України вирок в усякому разі належить скасувати, якщо порушено вимоги статей цього Кодексу про обов`язковість пред`явлення обвинувачення і матеріалів розслідування для ознайомлення.

Як вбачається з матеріалів справи орган досудового слідства, оголосивши обвинуваченому ОСОБА_5 про закінчення слідства у справі та пред`явивши йому для ознайомлення т. 1 а.с. 1 - 158, т. 2 а.с. 1 - 124, не пред`явив обвинуваченому всі матеріали справи, а саме постанову заступника начальника відділу прокуратури Київської області від 26.11.2008 року про скасування постанови старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод СУ ГУ МВС України в Київській області від 30.10.2008 року про відмову в порушенні кримінальної справи ( т. 3 а.с. 100 ).

Крім того, в порушення вимог ст. 85-2 КПК України, органом досудового слідства при пред`явленні обвинуваченому матеріалів справи у зв`язку із закінченням досудового розслідування , не відтворювався відеозапис огляду місця події ( т. 1 а.с. 37 ).

На вказані порушення вимог кримінально процесуального закону суд першої інстанції не звернув уваги та постановив обвинувальний вирок.

Як вбачається з вищевказаного, при провадженні досудового слідства було допущено істотне порушення кримінально процесуального закону, а також однобічність та неповнота досудового слідства, яка не може бути усунена в судовому засіданні, що згідно п. 4 ч. 1 ст. 374 КПК України є безумовною підставою для скасування вироку і повернення справи на додаткове розслідування.

У ході додаткового розслідування необхідно:

встановити очевидців дорожньо-транспортнорї пригоди, особу, яка викликала карету швидкої допомоги на місце ДТП , що сталась 25.08.2008 року на автодорозі «Димер Гаврилівка Синяк», та допитати їх в якості свідків з метою встановлення часу ДТП, особи, яка керувала автомобілем «ЗАЗ 110307» д.н.з. НОМЕР_2 , та інших обставин справи;

допитати чергову медсестру Вишгородської ЦРЛ та помічника чергового Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області з метою встановлення часу ДТП та інших обставин справи;

встановити медичних працівників, які виїздили на місце дорожньо транспортної пригоди та допитати їх в якості свідків з метою встановлення часу ДТП, особи, яка керувала автомобілем «ЗАЗ 110307» д.н.з. НОМЕР_2 , та осіб, яких було доставлено в Вишгородську ЦРЛ, для надання медичної допомоги, внаслідок даної ДТП, та інших обставин справи;

допитати додатково в якості свідків всіх осіб, які були присутні при огляді місця події ДТП, складанні схеми ДТП з метою встановлення часу ДТП, особи, яка керувала автомобілем «ЗАЗ 110307» д.н.з. НОМЕР_2 , та осіб, яких було доставлено в Вишгородську ЦРЛ, для надання медичної допомоги, внаслідок даної ДТП, та інших обставин справи;

призначити комплексну комісійну транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу для усунення виниклих суперечностей.

В ході додаткового розслідування необхідно усунути зазначені вище порушення закону, належним чином перевірити доводи, викладені ОСОБА_5 та його захисником у клопотаннях та апеляційних скаргах ( з доповненнями ), а також в апеляційних скаргах потерпілих та їх представника, прокурора, який затвердив обвинувальний висновок у справі, прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та дати їм оцінку.

Виконати і інші слідчі дії, в яких виникне необхідність, направлені на повне, всебічне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи, і в залежності від установленого, прийняти рішення, яке б відповідало вимогам закону.

Посилання засудженого ОСОБА_16 та його захисника в апеляційних скаргах на те, що орган досудового слідства грубо порушив кримінально процесуальне законодавство, зібравши докази відносно ОСОБА_5 , в той час коли щодо нього була не скасована прокурором постанова про відмову в порушенні кримінальної справи, не відповідає матеріалам справи, оскільки постановою від 26.11.2008 року заступника начальника відділу прокуратури Київської області скасована постанови старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод СУ ГУ МВС України в Київській області від 30.10.2008 року про відмову в порушенні кримінальної справи ( т. 3 а.с. 100 ).

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 був взятий під варту в зв`язку з винесенням щодо нього обвинувального вироку, під час досудового та судового слідства умови обраного щодо нього запобіжного заходу у виді підписки не порушував, має постійне місце проживання та роботи, тому колегія суддів вважає за необхідне змінити у відношенні ОСОБА_5 запобіжний захід із тримання під вартою на підписку про невиїзд.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області,

УХВАЛИЛА:
Апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та прокурора, який затвердив обвинувальний висновок у справі, потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх представника ОСОБА_11 задовольнити частково.

Апеляцію засудженого ОСОБА_5 та його захисника задовольнити.

Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 29 червня 2010 року

скасувати.

Справу про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України повернути прокурору Київської області на додаткове розслідування.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 у виді взяття під варту змінити на підписку про невиїзд, негайно звільнивши його з під варти в залі суду.

С У Д Д І: