Провадження №: 1-кп/752/741/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2014 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000798 від 21.05.2014 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славутич, Київської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 17.10.2011 року вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 12.06.2012 року вироком Славутицького міського суду Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України до 3 років позбавлення волі, без конфіскації майна;

- 30.09.2014 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 3 ст.15, ч.2 ст. 289 КК України, на підставі ст. 71 КК України, до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

обвинуваченого за ч.1 ст. 393 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
20.05.2014 року приблизно о 07 год. 00 хв. на підставі рознарядки, підписаної начальником Бориспільської виправної колонії № 119, майором внутрішньої служби ОСОБА_6 , на вивід засуджених на роботи, з території БВК № 119, в супроводі виконувача обов`язків начальника дільниці соціальної реабілітації начальника відомчої пожежної охорони лейтенанта ОСОБА_7 та начальника виробничого технічного відділу старшого лейтенанта ОСОБА_8 на автомобілях ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 та Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_2 виїхала група засуджених з 8 осіб, до складу якої входив ОСОБА_5 .

Прибувши приблизно о 08 год. 00 хв. 20.05.2014 року на вул. Лабараторну, 15 в м Києві, вищевказані особи приступили до виконання будівельних робіт, а саме встановлення дитячого майданчику. Біля 12 год. 00 хв. засуджений ОСОБА_5 відпросився у начальника відомчої пожежної охорони лейтенанта ОСОБА_9 для того, щоб сходити в туалет, після чого приблизно о 12 год. 15 хв. повернувся з ознаками алкогольного сп`яніння, що було помічено ОСОБА_9 . Після чого останній наказав ОСОБА_5 не приступати до подальшого виконання робіт, а сісти на лавку на території дитячого майданчика та чекати подальших розпоряджень, що останній і зробив.

Відпочиваючи на лавці ОСОБА_5 , помітивши, що контроль за ним з боку офіцера, який здійснював нагляд за засудженими під час виконання монтажних робіт послабився, у останнього виник злочинний умисел направлений на втечу з під варти, ОСОБА_5 , переконався у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, знаючи, що його дії носять протиправний характер, діючи умисно, таємно покинув місце проведення демонтажних робіт, вчинивши таким чином втечу з під варти.

Отже ОСОБА_5 визнається винуватим за ч.1 ст. 393 КК України, а саме у втечі з-під варти, вчиненої особою, яка відбуває покарання у вигляді тримання під вартою..

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав суду про те, що він дійсно 20.05.2014 року виїхав на виконання будівельних робіт до м. Києва, де помітивши, що за ним не спостерігають пішов до магазину та придбав пляшку горілки, після чого, працівники міліції помітили його в нетверезому стані та сказали, що до останнього буде застосовано відповідне покарання. Після цього, ОСОБА_5 відпросився до туалету та втік з-під варти. Просив врахувати, що він втік з-під варти, оскільки боявся покарання за вчинене.

Щиро розкаявся у вчиненому, просив суд не карати його суворо.

За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по провадженню як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин провадження, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини провадження ніким не оспорюються.

Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

Суд приходить до висновку, враховуючи вище викладене, про доведеність винності обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 393 КК України, а саме у втечі з-під варти, вчиненого особою, яка відбуває покарання у вигляді тримання під вартою.

Потерпілі та судові витрати по провадженню відсутні.

При обранні міри покарання ОСОБА_5 суд враховує наступні обставини провадження:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: правопорушення, передбачене ч.1 ст. 393 КК України, віднесено кримінальним законом до категорії злочинів середньої тяжкості;

- за місцем відбування покарання характеризується позитивно, має заохочення за добросовісне ставлення до праці, з акту Київського міського центру судово-психіатричної експертизи №622 від 24.07.2014 року вбачається, що ОСОБА_5 страждає на органічний емоційно-лабільний розлад, проте в повній мірі може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, заходів примусового медичного характеру не потребує, лікування від наркотичної та алкогольної залежності не потребує.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності зі ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України є скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення ОСОБА_5 можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст. 393 КК України у виді позбавлення волі, з врахуванням вимог ч.4 ст. 70 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 393 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, враховуючи, що зазначене кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинив до постановлення вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 30.09.2014 року, яким його визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст.15, ч.2 ст. 289 КК України, з врахуванням вимог ст. 71 КК України, до 5 років 1 місяця позбавлення волі, призначити остаточне покарання, шляхом часткового складання покарань за цим та попереднім вироком, у виді 5 (років) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 , до вступу вироку в законну силу, у виді тримання під вартою - залишити без змін.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з 21.05.2014 року, зарахувавши, відповідно до вимог ст. 72 КК України, у строк покарання попереднє ув`язнення, починаючи з 21.05.2014 року по 22.12.2014 року, включно.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Роз`яснити учасникам судового провадження право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1