Справа № 182/9269/14-к
Провадження № 1-кп/0182/200/2015
У Х В А Л А
Іменем України
11.08.2015 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря ОСОБА_2

сторін

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Нікополі матеріали кримінального провадження № 0003790 відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Нікопольського міськрайонного суду знаходяться матеріали кримінального провадження № 0003790 відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України.

Захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 у судовому засіданні заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу на особисте забов`язання.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника, прокурор заперечував проти заявленого клопотання, зазначивши, що не минули ризики, які були були враховані при обрання запобіжного заходу, а саме, обвинувачений може продовжити займатися злочинною діяльністю, в його оточенні немає осіб як і б вберегли його від вчиненя інших злочинів.

Вислухавши сторін, суд вважає можливим клопотання захисника задовольнити частково з наступних підстав.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд враховує вимоги п.п. З і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення;

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

Під час розгляду клопотання про заміну запобіжного заходу судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Кримінальне провадження призначалося до розгляду в судовому засіданні на 16.03.2015 р., 15.04.2015 р., 20.05.2015 р., 16.07.2015 р., 17.07.2015 р., 07.08.2015 р. За цей час допитаний тільки один свідок. Прокурором, в порушення статті 23 КПК України, не забезпечена явка свідків обвинувачення та не надано доказів на підтвердження поважності причини неявки свідків.

Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме: тримання ОСОБА_4 під вартою більше 6 місяців, відсутність у обвинуваченого судимостей, у нього є постійне місця реєстрації та проживання, , суд вважає за можливе клопотання захисника задовольнити частково, змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Також слід покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

-- прибувати до Нікопольського міськрайонного суду за першою вимогою;

-- у певний період доби, а саме з 19 год. 00хв. до 06год. 00хв. наступної доби не залишати місце постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 без дозволу суду.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника задовольнити частково.

Змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, поклавши на нього наступні обов`язки :

-- прибувати до Нікопольського міськрайонного суду за першою вимогою;

-- у певний період доби, а саме з 19 год. 00хв. до 06год. 00хв. наступної доби не залишати місце постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 без дозволу суду.

Звільнити з зали суду.

Строк дії ухвали 60 днів, рахуючи з 11.08.2015р. до 09.10.2015р. включно.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1