Кримінальне провадження №1-кп/760/143/14
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2014 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9
представника потерпілої ОСОБА_10 ,
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12
обвинуваченого ОСОБА_13

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007670 від 16 червня 2013 р. по обвинуваченню:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, дітей немає, раніше судимого:
22.04.2008 р. Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 345 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
18.02.2009 р. Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 2 років 4 місяців 3 днів позбавлення волі;
10.06.2011 р. Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 345 КК України до 1 року 5 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 Кримінального кодексу України;-

В С Т А Н О В И В:

Звільнившись із місць позбавлення волі по відбуттю покарання, обвинувачений ОСОБА_13 , маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став і знову вчинив новий умисний злочин при наступних обставинах.
Так він, 16.06.2013 приблизно о 12.40 годині, знаходячись в парковій зоні, поблизу буд. № 12-А по вул. Уманській, в м. Києві, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, після спільного розлиття спиртних напоїв з раніше йому незнайомою ОСОБА_9 , з метою задоволення статевої пристрасті, взяв своїми руками останню за руки та штовхнув застосувавши таким чином фізичне насильство. Від отриманого поштовху ОСОБА_9 впала на землю, а обвинувачений ОСОБА_13 ліг на неї зверху та утримуючи лівою рукою руки потерпілої, тобто застосовуючи фізичне насильство, подолав волю потерпілої до опору, зняв з останньої правою рукою шорти та труси та вступив з ОСОБА_9 в статеві зносини природним способом всупереч її волі та бажанню.
Після чого, ОСОБА_13 , продовжуючи свої злочинні дії направлені на задоволення статевої пристрасті з ОСОБА_9 , не зважаючи на прохання потерпілої відпустити її, взяв останню за руку та відвів її на відстань приблизно 20 м. до гаражного приміщення розташованого в парковій зоні поблизу буд. АДРЕСА_2 , де приблизно о 13.30 годині, повернув ОСОБА_9 спиною до себе та утримуючи її руками за талію, тобто застосувавши фізичне насильство, подолав волю потерпілої до опору, зняв з ОСОБА_9 шорти та знаходячись від неї з заду, вступив з ОСОБА_9 в статеві зносини природним способом всупереч її волі та бажанню.
В результаті протиправних дій ОСОБА_13 , потерпілій ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: синців у лівій під-нижньощелепній ділянці, на лівій боковій поверхні шиї у середній третині, на внутрішній поверхні правого плеча у верхній та середній третині, на задній його поверхні у середній третині та у нижній третині, на внутрішній поверхні лівого плеча у верхній третині, на заднє-внутрішній його поверхні у верхній третині, на внутрішній поверхні правого стегна у верхній третині, на тильно-зовнішній поверхні правої кисті у проекції основної фаланги правого пальця, у проекції дистального кінця другої п`ясної кістки, садна у формі крововиливу на слизовій верхньої губи у центрі та зліва і нижньої губи в центрі, садна на зовнішній поверхні правого плеча у середній третині, на тильній поверхні правої кисті у проекції основної фаланги правого пальця, на передній поверхні правого стегна у верхній третині, на тильній поверхні правої ступні у проекції дистального кінця 3 плюснової кістки, які згідно висновку експерта №1849 від 08.07.2013 р. виникли внаслідок травматичної дії тупих предметів, які утворились за короткий проміжок часу, та відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Згідно висновку експерта №1849 від 08.07.2013 у ОСОБА_9 виявлено тілесне ушкодження у вигляді: косо-горизонтального надриву слизової оболонки на великій статевій губі зліва, у нижньому сегменті при переході у нижню спайку, яке утворилося від дії тупого предмета, що могло бути при введені напруженого статевого члену, за давністю може відповідати 16.06.2013.
Таким чином, ОСОБА_13 своїми умисними діями, які виразились в зґвалтуванні, тобто статевих зносинах із застосуванням фізичного насильства, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152 КК України.
Потерпілою від кримінального правопорушення є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Іванків, Іванківського району, Київської області, проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 , громадянка України.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, суду пояснив, що 15 червня 2013 року приїхав додому приблизно в 22.00 год. В цей час обвинувачений разом з своїм товаришем ОСОБА_14 вирішили піти в парк, що розташований по вул. Ушинського. В парку зустріли потерпілу ОСОБА_9 та її подругу ОСОБА_15 , яким запропонували познайомитися, на що ті погодилися. Деякий час разом випивали спиртні напої, після ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вирішили відійти.
Обвинувачений суду показав, що під час розпиття спиртних напоїв потерпіла весь час провокувала обвинуваченого на інтимні стосунки. Сідала йому на коліна, цілувала, тощо. Тому обвинувачений запропонував потерпілій вступити в інтимний зв`язок, на що вона погодилася. Дані інтимні стосунки у них відбулися в парку.
Після того, повернулися ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Приблизно о 5.00 год. ОСОБА_14 пішов додому, трохи згодом пішла і ОСОБА_15 , потерпіла не хотіла йти додому, тому вони вдвох продовжували розпивати спиртні напої. Коли закінчилися цигарки та алкоголь, обвинувачений разом з потерпілою пішли до нього додому по гроші. Вдома був його знайомий ОСОБА_16 , якого від попросив зарядити свій телефон. Після того, обвинувачена та потерпілий повернулися до парку, де продовжили розпивати алкогольні напої.
Під час даної події до них підійшов ОСОБА_16 , який передав телефон та гроші обвинуваченому. Дізнавшись про гроші, потерпіла почала скандалити та просити в нього грошей. Грошей він їй не дав, відповів у грубій формі та пішов разом з ОСОБА_16 додому.
На запитання прокурора, обвинувачений повідомив, що в статеві відносини з потерпілою вступив в темну пору доби в положенні лежачи та стоячи. Був одягнений в чорну футболку та джинсові шорти.
На запитання захисника повідомив, що потерпіла хотіла з ним постійних стосунків, а він в грубій формі відповів, що нічого не буде.
На запитання суду обвинувачений ОСОБА_13 вказав, що потерпіла, мабуть, отримала задоволення від статевого акту, не чинила спротиву, не кричала, не говорила, що їй було боляче. Про менструальний цикл у потерпілої нічого не знав, труси їй не рвав.
Однак такі твердження суд сприймає критично, оскільки вина ОСОБА_13 повністю підтверджується зібраними по справі та перевіреними у судовому засіданні доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_9 суду показала, що 15.06.2013 року починаючи приблизно з 21.00 год. зі своєю подругою ОСОБА_15 в парку на лавочці розпивала алкогольні напої. Приблизно 01.00 год. до них підійшов ОСОБА_13 з другом ОСОБА_14 та запропонував випити. На що вони погодилися та розпивали алкогольні напої, сидячі на лавці. Через деякий час ОСОБА_15 та ОСОБА_14 пішли. Потерпіла залишилася вдвох з обвинуваченим, зайшли до нього додому, потім пішли знову в парк.
Приблизно о 12.40 год. 16 червня 2013 року ОСОБА_13 запропонував їй зайнятись сексом, однак вона відмовила, повідомивши що в неї третій день менструального циклу. Не зважаючи на це, обвинувачений штовхнув її на землю, вона впала, після цього він стягнув з неї шорти, намагався зняти труси, внаслідок чого порвав їх та вступив з нею в статевий акт. Потерпіла відчувала біль, просила припинити. Вона кричала: "Допоможіть", однак ніхто не допоміг. У потерпілої на голові були сонцезахисні окуляри, які злетіли.
Приблизно через 10 хвилин обвинувачений відвівши потерпілу до гаражів ще раз зґвалтував. Під час ґвалтування потерпіла кричала, дані крики чула ОСОБА_17 .
На запитання прокурора повідомила, що обвинувачений зґвалтував її лежачі на ній зверху, лівою рукою утримував її руки, правою знімав одяг. Після того в неї на руках, голові та ногах були синці.
На запитання захисника повідомила, що була в стані алкогольного сп`яніння.
На запитання представника потерпілої вказала, що не хотіла вступати в інтимні стосунки з обвинуваченим, оскільки в неї був третій день менструального циклу, а тому вона не могла займатися сексом.
Покази потерпілої відповідають показам свідків. Так свідок ОСОБА_18 , яка раніше не була знайома з потерпілою, суду повідомила, що літом 2013 року вона відпочивала з друзями в парку "Роща" біля школи № 164, коли почула крики. Вирішила, що комусь погано і когось ґвалтують. Підійшла ближче і побачила як обвинувачений ОСОБА_13 тримає потерпілу та мастурбує. Після цього повернулася назад, розповіла друзям та викликала міліцію. Коли ОСОБА_13 затримали, вона його впізнала по одягу. Також вказала, що потерпіла повідомила їй, що ОСОБА_13 її зґвалтував та побачила плями сперми на її шортах.
Свідок ОСОБА_15 , що є подругою потерпілої, вказала, що 15.06.2013 року ввечері вони та їх подруга ОСОБА_19 пішли в парк з метою розпиття алкогольних напоїв. Близько 22.00 год. до них підійшли ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Марта сказала, що їй треба додому та вона її відвела, а потім повернулася.
Після того, свідок разом з ОСОБА_14 пішли прогулятися, потерпіла та обвинувачений залишилися вдвох, вони були в стані алкогольного сп`яніння. Коли ОСОБА_15 та ОСОБА_14 повернулися у обвинуваченого та потерпілої все було в порядку, вони навіть цілувалися. Приблизно о 6.00 год. ранку ОСОБА_14 пішов, оскільки йому треба було на роботу, а згодом і вона пішла додому. Прокинулася в гуртожитку близько 17.00 год. та побачила багато пропущених викликів на телефоні від потерпілої ОСОБА_9 , після того зателефонувала ОСОБА_20 . Потерпіла їй повідомила, що її зґвалтували і вона в міліції. ОСОБА_9 була дуже налякана, просила її по швидше приїхати.
Крім того, свідок ОСОБА_15 повідомила суд, що у потерпілої були пошкрябані руки. Вона сказала, що обвинувачений завалив її на землю, стягнув шорти, розірвав труси. Вона кричала. Їй було боляче, оскільки у обвинуваченого на статевому члені пірсінг.
Також свідок повідомила суд, що обвинувачений ОСОБА_13 потерпілій спочатку сподобався, але потім вона сказала, що їй з ним не цікаво. Коли свідок йшла додому інтересу у потерпілої до обвинуваченого не було вона хотіла спати.
Свідок ОСОБА_14 , що є товаришем обвинуваченому суду пояснив, що разом вони пішли гуляти в парк. Купили алкогольні напої, познайомилися з дівчатами. Слухали музику майже до ранку, після того він пішов додому. Зазначив, що обвинувачений ОСОБА_13 поводив себе нормально, не агресивно.
Свідок ОСОБА_21 , що є товаришем обвинуваченого ОСОБА_13 , суду повідомив, що в червні 2013 року вони проживали разом в гуртожитку. Чи в суботу, чи в неділю ОСОБА_13 з дівчиною приблизно з 9.00 год. до 11.00 год. зайшли в гуртожиток, щось взяли і пішли. Через годину він йшов вздовж парку, побачив їх, посидів разом з ними та пішов на ринок. Повертаючись з ринку біля 12.00-13.00 год. поспілкувався з ними. Свідок вказав, що потерпіла була спокійна, він дав їй свій номер телефону, оскільки ОСОБА_13 був дуже п`яний, щоб вона йому зателефонувала у випадку чого. Після чого пішов один додому. Потерпіла йому зателефонувала біля 15.00-16.00 год., просила номер телефону ОСОБА_13 , але він не дав.
Свідок ОСОБА_22 , що є другом потерпілої та проживає з нею в одному гуртожитку суду повідомив, що на другий день після дня медичного працівника приблизно о 16-17 год. йому зателефонувала потерпіла та просила принести її речі в парк на Уманській 12-А. Він прийшов на вказане місце, віддав речі потерпілій. Та була злякана, збуджена, нервова, її трусило. Характеризуючи особу потерпілої свідок також вказав, що на момент зґвалтування вона зустрічалася з хлопцем, алкоголем не зловживала.
Свідок ОСОБА_23 , що працює помічником оперативного чергового Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві суду повідомив, що під час патрулювання до них звернулася дівчина і повідомила, що стала свідком зґвалтування. Дівчина сказала, що пішла в кущі і бачила як обвинувачений ґвалтував потерпілу. Потерпіла кричала, що її ґвалтують. Коли обвинувачений побачив дівчину, то перетягнув її глибше в парк.
Дівчина повела працівників міліції до потерпілої. Потерпіла розповіла, що познайомилася з хлопцем, а він її зґвалтував. Потерпіла вказала, де проживає обвинувачений та те, що він весь в наколках. Після чого свідок з іншими працівниками міліції поїхали на квартиру, де знайшли обвинуваченого, який спав п`яний. Після того, вони його розбудили та привезли на місце пригоди. На місці обвинувачений відмовився від участі у слідчих діях.
Вина обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується також письмовими доказами, що наявні в матеріалах справи, зокрема:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16 червня 2013 р. відповідно до якої невідома особа приблизно о 10.00-11.00 год. на території паркової зони по АДРЕСА_4 вступила з потерпілою в статевий зв`язок без її згоди, застосовуючи насильство та залякування (Т.2, а.с 15-16). Суд не погоджується з позицією захисту щодо того, що даний доказ є неналежним, оскільки містить неправильний час вчинення злочину та вважає, що перебуваючи в стані стресу та алкогольного сп`яніння потерпіла могла помилитися в часі вчинення злочину, а така помилка не впливає на хід слідства, доведеність факту вчинення злочину та його кваліфікацію. Тому суд визнає даний доказ належним та допустимим;
- протоколом огляду місця події від 16.06.2013 року, згідно з яким у парку по АДРЕСА_5 на ділянці 2х2 м. були виявлені два камені розміром 10х15 см. та сонцезахисні окуляри чорного кольору (Т.2, а.с.8-11). Потерпіла повідомила суд, що дані окуляри належать їй. Захисник в судовому засіданні заявив, що даний доказ є недопустимим, оскільки до проведення даної процесуальної дії не був залучений обвинувачений. Суд не погоджується з такою думкою, оскільки вимоги ч. 3 ст. 237 Кримінального процесуального кодексу України встановлюють, що підозрюваний може бути запрошений до участі в огляді. Разом з тим, обов`язкової участі підозрюваного в даній процесуальній дії законодавство не передбачає. Крім того, як зазначив свідок ОСОБА_23 обвинувачений відмовився від участі у слідчих діях. Враховуючи зазначене та те, що дана обставина не вплинула на хід слідства, доведеність факту вчинення злочину та його кваліфікацію, суд визнає даний доказ належним та допустимим;
- висновком експерта № 1849, згідно якого, потерпілій ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: синців у лівій під-нижньощелепній ділянці, на лівій боковій поверхні шиї у середній третині, на внутрішній поверхні правого плеча у верхній та середній третині, на задній його поверхні у середній третині та у нижній третині, на внутрішній поверхні лівого плеча у верхній третині, на заднє-внутрішній його поверхні у верхній третині, на внутрішній поверхні правого стегна у верхній третині, на тильно-зовнішній поверхні правої кисті у проекції основної фаланги правого пальця, у проекції дистального кінця другої п`ясної кістки, садна у формі крововиливу на слизовій верхньої губи у центрі та зліва і нижньої губи в центрі, садна на зовнішній поверхні правого плеча у середній третині, на тильній поверхні правої кисті у проекції основної фаланги правого пальця, на передній поверхні правого стегна у верхній третині, на тильній поверхні правої ступні у проекції дистального кінця 3 плюснової кістки, які виникли внаслідок травматичної дії тупих предметів, які утворились за короткий проміжок часу, та відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Згідно даного висновку експерта у ОСОБА_9 виявлено тілесне ушкодження у вигляді: косо-горизонтального надриву слизової оболонки на великій статевій губі зліва, у нижньому сегменті при переході у нижню спайку, яке утворилося від дії тупого предмета, що могло бути при введені напруженого статевого члену, за давністю може відповідати 16.06.2013 р. (Т.2 а.с. 22-26);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.09.2013 року, обставини якого в цілому відповідають обставинам провадження та доводять правдивість показань потерпілої (Т.2, а.с 43-46).
Дані докази суд визнає належними та допустимими.
Разом з тим, суд погоджується з думкою сторони захисту про те, що під час досудового слідства були допущені процесуальні порушення.
Так, відповідно до експертного висновку № 338 на наданих на дослідження майці, шортах, бюстгальтері та трусах, вилучених у ОСОБА_9 виявлена кров людини без домішки сперми. На шортах, вилучених у ОСОБА_9 , виявлена сперма, яка відповідно до висновку експерта № 438 ймовірно походить від ОСОБА_13 . Величина вірогідності випадкового збігу складає 5,01/10-18 , тобто в середньому 5 осіб з мають встановлені генетичні ознаки (Т.2, а.с.27-35).
Як зазначив захисник, та що підтвердила в судовому засіданні потерпіла, майка, шорти, бюстгальтер та труси потерпілої фактично були оглянуті та вилучені в приміщенні бюро судово-медичної експертизи, а не в кабінеті № 210 Солом`янського районного управління ГУ МВС України, як про це зазначено в протоколі огляду місця події (Т.2, а.с 14-21). Дана обставина ніким з учасників судового розгляду не заперечується. Виходячи із зазначеного, суд вважає протокол огляду місця події від 16.06.2013 року таким, що складений із порушенням вимог ст. 237 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки його зміст не відповідає обставинам слідчої дії, а тому відповідно до положень ст.86 КПК України, суд не може визнати даний доказ допустимим (Т.2, а.с.14-21).
Як наслідок, недопустимими доказами, на думку суду, є і зазначені експертні вище висновки № 338 та 438, оскільки їх результат отриманий внаслідок слідчої дії, що проведена з порушенням процесуального законодавства, протокол якої визнаний судом недопустимим доказом.
Суд також погоджується з думкою сторони захисту, що недопустимим доказом слід визнати і протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.08.2013 року, оскільки свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні вказала, що вона бачила особу, що вступила в статеві зносини з потерпілою лише ззаду і впізнала його лише в момент затримання по одягу, а не по обличчу. Таким чином дані протоколу про те, що ОСОБА_18 впізнала ОСОБА_13 по фотографії як особу, що 16.06.2013 р. вступала в статеві відносини з потерпілою, не відповідають дійсності.
Таким чином, дані докази не можуть бути використані при ухваленні судового рішення внаслідок недопустимості.
Разом з тим, виходячи із здобутих та досліджених у судовому засіданні доказів, суд, розглядаючи справу в межах пред`явленого обвинувачення, вважає доведеною вину ОСОБА_13 , оскільки він своїми умисними діями, які виразились в статевих зносинах із застосуванням фізичного насильства вчинив зґвалтування, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152 КК України.
Так, ОСОБА_18 була прямим свідком статевих зносин потерпілої та обвинуваченого. Свідок чітко вказала на те, що дані зносини відбувалися проти волі потерпілої, яка кричала. Не дивлячись на факт визнання протоколу пред`явлення особи для впізнання недопустимим доказом в частині впізнання обвинуваченого по фотознімкам, у суду немає підстав не довіряти показанням даного свідка, яка впевнено заявила, що в кущах з потерпілою бачила саме обвинуваченого ОСОБА_13 , якого відразу ж впізнала після затримання по одягу, зокрема по джинсовим шортам. Майку, як зазначив сам ОСОБА_13 , він не одягав і вона постійно висіла в нього на плечі. Показання даного свідка повністю узгоджуються з показаннями потерпілої.
Показання потерпілої також повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_15 , яка підтвердила факт того, що обвинувачений та потерпіла проводили разом час та повідомила суд про обставини, що сталися після того, а саме про те, що почула від потерпілої, що її зґвалтував обвинувачений, та що потерпіла була в наляканому стані, а також розповіла суду обставини зґвалтування, які почула від потерпілої.
Показання потерпілої також узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_23 , який повідомив суд про дівчину, яка повідомила його про факт зґвалтування потерпілої, що кричала; свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , які прямо не підтвердили факт зґвалтування, однак і не заперечили його.
До того ж факт вступу в статеві зносини з потерпілою не заперечує і сам обвинувачений ОСОБА_13 , який, щоправда, зазначив, що такі відносини у них відбувалися за взаємною згодою. Суд не довіряє таким показам, оскільки вони спростовуються обставинами події та зібраними в справі доказами.
Так, обвинувачений стверджує, що під час статевого акту потерпіла не кричала та що їй було приємно. Дані твердження спростовуються показами свідка ОСОБА_18 , яка чула крики, показами самої потерпілої, яка вказала, що не бажала вступати в статевий зв`язок, звала на допомогу, а також зазначила на наявність пірсінгу на статевому члені обвинуваченого, який викликав біль у потерпілої та наявністю надриву на великій статевій губі потерпілої, визначеного експертом, який, звичайно, також завдав потерпілій сильного фізичного болю.
Таким чином, показання потерпілої та свідків, є логічними, послідовними та узгоджуються між собою, а твердження обвинуваченого про невинуватість у вчиненні злочину суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за скоєне та не може покласти їх у основу вироку.
Що стосується твердження обвинуваченого про те, що в нього на статевому члені не пірсінг, а імплант, то суд вважає, що даний факт не впливає на обставини вчинення злочину та його кваліфікацію, а потерпіла, перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання та алкогольного сп`яніння, могла не розрізнити ці відмінності. Разом з тим, зазначила, що саме цим обвинувачений спричинив їй фізичного болю, що цілком логічно та узгоджується з іншими обставинами провадження.
Таким чином, не зважаючи на те, що частина доказів (протокол огляду місця події від 16.06.2013 року, висновки експерта № 338 та 438 та протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 12.08.2013 р.) є недопустимими доказами, факт вступу потерпілої та обвинуваченого в статевий акт ніким з учасників не судового провадження не заперечується та є встановленим та доведеним прокурором в судовому засіданні.
Крім того, встановленим та доведеним в судовому засіданні є факт статевих зносин проти волі потерпілої із застосуванням фізичного насильства, що підтверджується іншими доказами, що є належними та допустимими, зокрема показами свідків та експертним висновком.
У суду немає підстав не довіряти показам потерпілої про те, що на момент зґвалтування в неї був третій день менструального циклу і вона фізично не могла і, відповідно, не мала бажання вступати в статеві зносини. Даний факт, хоч і не підтверджується допустимими письмовими доказами, з огляду на визнання експертного висновку № 338 недопустимим, разом з тим і ніким з учасників судового розгляду не заперечується, крім обвинуваченого, який вказав, що не знав нічого про менструальний цикл.
В судовому засіданні не встановлено жодних підстав не довіряти показам потерпілої, оскільки її пояснення є логічними, послідовними та підтверджуються доказами. Також не встановлено жодних підстав для потерпілої оговорювати обвинуваченого.
Покази ж обвинуваченого, навпаки, суперечать зібраним в справі доказам, зокрема, показам свідків та експертному висновку СМЕ № 1849. Тому у суду відсутні підстави їм довіряти. Як зазначалося вище, суд розцінив таку позицію обвинуваченого, як спосіб захисту на намагання уникнути кримінальної відповідальності.
З огляду на викладене, вина ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.152 КК України, знайшла своє підтвердження об`єктивними, належними та допустимими доказами по справі і не викликає сумнівів у суду.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 подала цивільний позов, мотивуючи його тим, що внаслідок зґвалтування вона вимушена була проходити обстеження та лікування від венеричних хвороб, яким її заразив обвинувачений, крім того, за твердженнями потерпілої обвинувачений пошкодив її речі: футболку, шорти, труси, бюстгальтер та телефон марки "Нокіа" на загальну суму 1560,00 грн.
Крім того, потерпіла вимагає від обвинуваченого відшкодування моральної шкоди на загальну суму 29232,00 грн.( Т.1, а.с.44-48).
Крім того, потерпіла подала до суду заяви про стягнення з обвинуваченого суми судового збору за подання цивільного позову в розмірі 292,32 коп. (Т.2, а.с 86) та витрат на правову допомогу на загальну суму 7797, 20 коп. (Т.2 а.с.87).
Під час судового розгляду потерпіла та її представник відмовилися від частини позовних вимог, що стосуються відшкодування витрат на медичне обстеження та лікування. В решті позовних вимог позов залишений без змін.
Обвинувачений змінений цивільний позов не визнав, вказавши, що оскільки він злочину не вчиняв, він не має нічого відшкодовувати.
Вислухавши думки учасників судового розгляду, суд вважає, що цивільний позов підлягає задоволенню частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суду не надано доказів того, що речі: футболка, шорти, труси, бюстгальтер є пошкодженими, а не просто забрудненими. Відповідний протокол їх огляду був визнаний недопустимим доказом. Інших доказів суду не надано.
Суду також не надано доказів пошкодження телефону "Нокіа" вартістю 1200,00 грн. Сам обвинувачений стверджує, що з телефону він просто телефонував, однак повернув його в цілості.
Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди суд виходив з наступного.
Порядок та правові підстави відшкодування моральної шкоди визначаються ст. 23 Цивільного кодексу України.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права захищаються законом і є непорушними (ст. 21 Конституції України).
Тому обов`язок відшкодування моральної шкоди виникає із самого факту протиправної поведінки щодо потерпілої і надання додаткових доказів не потребує. Цілком зрозуміло, що протиправна поведінка обвинуваченого по відношення до потерпілої викликала в неї обурення, фізичні та душевні страждання, що підтверджує і сама потерпіла ОСОБА_9
Відповідно до ст. 21 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.
Виходячи із зазначених норм Конституції України та Цивільного кодексу України, суд вважає, що потерпіла (цивільний позивач) має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй злочинними діями обвинуваченого (цивільного відповідача).
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Вина обвинуваченого ОСОБА_13 в зґвалтуванні, під час якого до потерпілої було застосовано насильство, наслідком якого стали легкі тілесні ушкодження, встановлена в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд з`ясував, що за своїм характером правопорушення вчинене у формі прямої дії, що виражається у зґвалтуванні, тобто статевих зносинах із застосуванням фізичного насильства.
Глибина фізичних страждань позивачки, на думку суду, є відчутною, оскільки факт статевих зносин із застосуванням фізичного насильства проти її волі значно вплинув на стан її здоров`я та самопочуття.
Фізичні здібності позивачки не погіршилися
Визначаючи ступінь вини заподіювача, суд визначив, що порушення є умисним, оскільки обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечних характер свого діяння.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд врахував матеріальний стан відповідача, який за його словами неофіційно працював каменярем.
Виходячи із вищезазначеного, керуючись вимогами розумності і справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди відповідачем, із врахуванням розміру, заявленого позивачем, повинен бути встановлений судом на рівні 20000,00 грн.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_13 покарання суд згідно з вимогами ст.65 Кримінального кодексу України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_13 вчинив злочин, віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості, умисний та закінчений.
ОСОБА_13 є раніше неодноразово судимим, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому в судовому засіданні не встановлено.
Обставинами, що обтяжують покарання суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
Враховуючи те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, знову вчинив насильницький злочин, у вчиненому не розкаявся, суд не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України.
Судових витрат по кримінальному провадженні немає
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з цивільним позовом, суд врахував вимоги ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому сплачена сума підлягає поверненню.
Відповідно до ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Потерпіла ОСОБА_9 подала суду документ, що підтверджує здійснені потерпілою витрати на правову допомогу на суму 7795,20 грн. ( Т.2, а.с. 88).
Таким чином, виходячи із зазначеного, керуючись ст. ст. 122, 124, 129, 314, 315, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України та на підставі ст. 23, 1167, 1168 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 152 Кримінального кодексу України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 152 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді трьох років та шести місяців позбавлення волі.
Початком строку відбування покарання вважати 05 грудня 2014 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання строк досудового тримання під вартою ОСОБА_13 починаючи з 10.00 год. 24 вересня 2013 року.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_13 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_9 20000,00 грн. (двадцять тисяч грн. 00 коп.) відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Речові докази:
- труси, чорного кольору, бюстгальтер білого кольору, майку білого кольору, шорти синього кольору, сонцезахисні окуляри повернути власнику ОСОБА_9 ;
- джинси, сірі труси, тапочки чорного кольору повернути власнику ОСОБА_13
- зразки слини ОСОБА_13 , слини та крові ОСОБА_9 знищити.
Стягнути з ОСОБА_13 витрати на правову допомогу в сумі 7795,20 грн. (сім тисяч сімсот дев`яносто п`ять грн. 20 коп.) на користь ОСОБА_9 та 200,00 грн. (двісті грн. 00 коп.) відшкодування витрат за подачу цивільного позову на користь держави.
Повернути ОСОБА_9 292,32 грн. (двісті дев`яносто дві грн. 32 коп.) зайво сплаченого згідно квитанції 10026/0168-1 N10 від 31.01.2014 р судового збору за подання цивільного позову.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний обвинуваченому, залишити без змін - у вигляді тримання під вартою.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1