АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретарів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року, -
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8
захисника - ОСОБА_9

потерпілої - ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_12 , до вступу вироку в законну силу залишено без зміни - триманя під вартою.
В апеляційній скарзі, обвинувачений просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання. Посилається на те, що судом при призначенні покарання не враховано стан здоровя і необхідність подальшого прохоження курсу лікування від туберкульозу; визнання вини та його поведінку після вчинення злочину, після вчинення злочину не намагався втекти, особисто викликав швидку допомогу та слідчо-оперативну групу. Заперечує проти висновків судово-психіатричної експертизи № 715 від 18 серпня 2015 року, оскільки її проведено з порушенням порядку, а саме поставлено діагноз лише після спілкування з лікарем.
Також зазначає, що судом не враховано думку потерпілої ОСОБА_10 , яка претензій до нього не має та просила суворо не карати через його хворобу.
Обвинувачений вказує на те, що його дружина, перебуває на стаціонарному лікуванні у тубдиспансері в м. Києві, та потребує його постійної допомоги.
Захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі просить вирок суду змінити, застосувати до ОСОБА_11 ч.1 ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Вважає, що обвинуваченому ОСОБА_11 судом призначено суворе покарання, оскільки він не оспорює фактичні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, щиро кається, повністю визнав свою вину та дав відповідні показання; потерпілій ОСОБА_10 добровільно відшкодував шкоду, та з її боку відсутні претензії.
Вважає, що ОСОБА_11 може бути призначено покарання без позбавлення волі, оскільки він усвідомлює суспільну-небезпечність свого діяння та став на шлях виправлення.
Згідно із вироком суду, ОСОБА_13 , 22 липня 2015 року, близько 22 год., знаходячись на балконі квартири за адресою: АДРЕСА_3 , розмовляв з ОСОБА_10 та звинуватив її в заражені його туберкульозом. Через це між ними стався конфлікт, під час якого у ОСОБА_8 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_10 , виник умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_11 схопив ніж, який лежав на балконі і утримуючи його в своїй лівій руці, наніс чотири удари в область тулуба ОСОБА_10 , чим заподіяв їй тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.Після цього ОСОБА_10 госпіталізовано до Київської міської клінічної лікарні №17.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння потерпілій ОСОБА_10 за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, та в апеляційних скаргах не оспорюються.

Судом вірно кваліфіковано дії ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Судом першої інстанції досліджено усі докази в судовому засіданні, обґрунтовано визнано належними та допустимими, оскільки вони отримані у порядку встановленому КПК України, і мають значення у даному кримінальному провадженні.
Посилання обвинуваченого на незаконність висновку судово психіатричного експерта від 18 серпня 2015 року (а.с. 56-58) не заслуговують на увагу. Вказану експертизу проведено у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку, висновок зроблено на підставі оцінки фактичних обставин та наданих на експертизу об`єктів та документів, є науково обґрунтованим.

При призначенні ОСОБА_11 покарання, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, має постійне місце проживання, характеризується посередньо, визнавши обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди, не встановивши обставин, що обтяжують покарання. Висновок суду про неможливість виправлення засудженого без ізоляції його від суспільства, колегія суддів вважає обгрунтованим.

Також колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції щодо призначення йому основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.121 КК України.

Суд обґрунтовано застосував положення ст. 69 КК України, врахувавши наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди потерпілій, та особу винного.
Судом дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а призначене покарання відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_11 та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Посилання обвинуваченого та його захисника на наявність підстав для звільнення ОСОБА_11 від відбування покарання згідно ст. 75 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, враховуючи особу обвинуваченого та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, у тому числі кількість та механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілій.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування чи зміни вироку, не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 425, 426 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_8 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11кп/796/2225/2015 Категорія КК України: ч. 1 ст. 121

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_14
Суддя - доповідач: ОСОБА_1