Провадження № 1-кп/521/607/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вікторівка, Ширяївського району, Одеської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, колишнього військовослужбовця молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії, дозиметриста 1 відділення дільничних інспекторів прикордонної служби, відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », старшого солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до ст. ст. 4 ч. 8, 5 ч. 1, 10, 11, 22 ч. 3 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», затвердженого ЗУ № 113-VII, ст. 39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_4 03.04.2014 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 , призвано на військову службу у зв`язку із частковою мобілізацією.

Тогож дня, наказом командира в/ч НОМЕР_1 , ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 , постановлено на всі види довольства та призначено на посаду молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії, дозиметриста 1 відділення дільничних інспекторів прикордонної служби, відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в/ч НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

У відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, 37, 49, 127, 128 Статуту ВС ЗСУ, затвердженого ЗУ від 24.03.1999 року № 548-XIV та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, затвердженого ЗУ від 24.03.1999 року № 551-XIV, старший солдат ОСОБА_4 , під час проходження військової служби, повинен свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів ЗСУ; у разі потреби відлучитися в межах розташування в/ч (підрозділу), запитати дозволу в командира відділення, а після повернення, доповісти йому про прибуття; під час перебування поза розташуванням в/ч, поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Проте, 03.11.2014 року, діючи в порушення вищевказаних статутних вимог і зобов`язань, старший солдат ОСОБА_4 , самовільно залишив територію відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в/ч НОМЕР_1 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , , без поважних причин, та ухилявся від військової служби у строк до 12.03.2015 року, тобто понад один місяць.

У період з 03.11.2014 року до 12.03.2015 року, старший солдат ОСОБА_4 проводив свій час на власний розсуд за місцем свого мешкання: АДРЕСА_2 .

13.03.2015 року, ОСОБА_4 , відповідно до наказу командира в/ч № НОМЕР_2 від 13.03.2015 року, був звільнений з військової служби у зв`язку із службовою невідповідністю.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, та підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Окрім повного визнання вини, винність обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині повністю доказана і підтверджується зібраними по справі в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких, відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду, судом визнано недоцільним, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 407 ч. 3 КК України за кваліфікуючими ознаками: самовільне залишення військовослужбовцем військової частини тривалістю понад один місяць.

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчинених злочинів, визнання вини, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення вперше, наявність на утриманні малолітньої дитини, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

Відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому.

При викладених пом`якшувальних покарання обставинах, котрі значно знижують ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, беручи до уваги відсутність обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням того, що ОСОБА_4 має на утриманні малолітню дитину 2014 року народження, яка потребує батьківської уваги та постійного догляду, враховуючи тяжкий матеріальний стан обвинуваченого, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства і вважає можливим призначити покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням норм ст. 75 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Судових витрат та речових доказів по кримінальному провадженню немає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 /два/ роки.

В силу ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним строком на 1 /один/ рік.

На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 :

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Судових витрат та речових доказів по кримінальному провадженню немає.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1