Ухвала

іменем україни

11 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_17,

суддів ОСОБА_18, ОСОБА_19,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 25 червня 2015 року щодо ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2015 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не судимого,

засуджено:

- за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_2 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з конфіскацією майна.

Постановлено стягнути зі ОСОБА_2 на користь:

- ОСОБА_3 - 840 грн, ОСОБА_4 - 10 000 грн, ОСОБА_5 - 5000 грн, ОСОБА_6 - 429 грн 20 коп. матеріальної шкоди;

- ОСОБА_4 1500 грн моральної шкоди;

- держави 1965 грн 60 коп. судових витрат на проведення експертизи.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 25 червня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за те, що він за обставин, викладених у вироку, 19 та 23 вересня, 02, 05, 09, 11, 20, 24, 25 жовтня 2014 року у приміщенні магазинів та в ліфті під'їзду будинку по пр. Миру, пр. Жовтневий та вул. Космонавтів у м. Миколаєві з метою заволодіння чужим майном, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров'я потерпілих, яке виразилося в погрозі застосування ножа, заволодів коштами та золотими виробами ФОП ОСОБА_3 на суму 840 грн, ПП «ОСОБА_15» на суму 200 грн, ФОП «ОСОБА_16» на суму 133 грн, потерпілих ОСОБА_7 на суму 200 грн, ОСОБА_4 на суму 10 000 грн, ОСОБА_8 на суму 700 грн, ОСОБА_9 на суму 800 грн, ОСОБА_5 на суму 5 000 грн, ОСОБА_10, на суму 4 500 грн, ОСОБА_6 на суму 429 грн 20 коп. та ОСОБА_11 на суму 1600 грн.

Також на початку жовтня 2014 року у приміщенні магазину по пр. Жовтневий у м. Миколаєві ОСОБА_2 з погрозою застосування ножа став вимагати гроші у ОСОБА_12, але при появі господарки магазину вимушений був покинути місце злочину.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1, не заперечуючи доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_2, посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочинів та особі останнього, порушує питання про призначення засудженому мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 187 КК України, та пом'якшення остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого більш суворим.

Розглянувши доводи касаційної скарги, дослідивши долучені до касаційної скарги копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, призначаючи покарання ОСОБА_2, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які є тяжкими, особу винного, який не судимий, його позитивну характеристику, обставину, що пом'якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_2 мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 187 КК України, та наближеного до мінімального за ч. 2 ст. 187 КК України.

Також суд правильно призначив засудженому ОСОБА_2 покарання на підставі ст. 70 КК України.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових злочинів, а також у повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Апеляційний суд переглянув дане кримінальне провадження та виніс мотивовану ухвалу, якою визнав призначене вироком суду першої інстанції ОСОБА_2 покарання таким, що в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України. При цьому, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 належним чином перевірялись апеляційним судом та були мотивовано відхилені.

Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та повною мірою відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Враховуючи конкретні обставини справи, а також те, що засуджений за відносно короткий проміжок часу вчинив 10 розбійних нападів з погрозою застосування ножа, колегія суддів не знаходить підстав для призначення мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 187 КК України, та пом'якшення призначеного ОСОБА_2 остаточного покарання за сукупністю злочинів, про що порушується питання в касаційній скарзі.

Оскільки в касаційній скарзі захисника ОСОБА_1 не наведено переконливих доводів на обґрунтування невиправданої суворості призначеного ОСОБА_2 покарання, вона задоволенню не підлягає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 25 червня 2015 року щодо ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ _________________

ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19