АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Чернівці «30» листопада 2010р. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Петлюка В.І.

Суддів Колотила О.О., Рулякова В.І.

при секретарі Чевці А.Г.

за участю прокурора Хоміцької Т.Б.

адвоката ОСОБА_1, ОСОБА_2

законного представника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями законного представника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_3, законного представника засудженого ОСОБА_5 ОСОБА_6, засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_4, адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_4 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 06 жовтня 2009 року, яким засуджено:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, не працюючого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

- за ст. 186 ч.3 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі,

- за ст. 357 ч.1 КК України на 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого більш суворим - остаточно призначено покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_7, раніше не судимого,

- за ст. 186 ч.3 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.

Справа № 11 - 416/2010 р. Головуючий у І інстанції: Вівдиченко Т.Р.

Категорія: ст. 186 ч.3 КК України Доповідач: Петлюк В.І.

ст. 357 ч.1 КК України

Міру запобіжного заходу засудженим ОСОБА_5, ОСОБА_4 змінено, взято під варту із залу суду, строк відбування покарання обчислено з 06 жовтня 2009 року.

Вирішено питання речових доказів.

За вироком суду неповнолітній ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_4 визнані винуватими та засуджені за те, що вони 30 жовтня 2008 року біля 22.00 переслідуючи умисний корисливий мотив, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_8, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, вступивши між собою та з неповнолітнім ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8, щодо якого застосований примусовий захід виховного характеру у виді направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків, у попередню змову, знаючи, що в кімнаті потерпілого знаходяться гроші, проникли до приміщення кімнати №3 гуртожитку, розташованого по вул. Руданського, 49 в м.Чернівців та відкрито викрали майно та гроші ОСОБА_8 на загальну суму 3450 грн., після чого з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_5 в цей же час таємно зі столу викрав офіційний документ, а саме: посвідчення водія ВВВ №073426 на ім'я ОСОБА_8

На вказаний вирок надійшли апеляції від законного представника засудженого ОСОБА_4 - ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, законного представника засудженого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5, засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_4, адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_4

Законний представник засудженого ОСОБА_4 - ОСОБА_3 та засуджений ОСОБА_4 у своїх апеляціях просять вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким перекваліфікувати дії останнього з ч.3 ст.186 на ч.3 ст.185 КК України, оскільки викрадення чужого майна було вчинено таємно, та призначити йому покарання із застосуванням ст.ст.75, 104 КК України. Вказують, що суд безпідставно визнав обставиною, що обтяжує покарання те, що злочин було вчинено у стані алкогольного сп'яніння, оскільки потерпілий сам пригощав неповнолітніх випивкою і той факт, що неповнолітні були випивши не перебуває в причинно-наслідковому зв'язку з вчиненням ними злочину.

Законний представник засудженого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та засуджений ОСОБА_5 просять скасувати вирок та постановити новий, яким: виправдати останнього за ч.1 ст.357 КК України, оскільки умислу у засудженого на викрадення документів не було, а викрадаючи барсетку (де були документи) вважав, що у ній гроші і саме на це було спрямовано дії ОСОБА_5, перекваліфікувати дії останнього з ч.3 ст.186 на ч.3 ст.185 КК України, оскільки викрадення чужого майна було вчинено таємно, та призначити йому покарання із застосуванням ст.ст.75, 104 КК України. Вказує, що суд безпідставно визнав обставиною, яка обтяжує покарання те, що злочин було вчинено у стані алкогольного сп'яніння, оскільки потерпілий сам пригощав неповнолітніх випивкою і той факт, що неповнолітні були випивши не перебуває в причинно-наслідковому зв'язку з вчиненням ними злочину.

Адвокат ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок суду стосовно ОСОБА_4, оскільки вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, судом неправильно застосовано кримінальний закон, призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого. В звязку з цим, просить перекваліфікувати його дії зі ст.186 ч.3 на ст.185 ч.1 КК України та обрати йому покарання, не пов'язане з позбавленням волі.

Крім того, до початку судового розгляду від законних представників засуджених та засуджених ОСОБА_5 і ОСОБА_4 надійшли доповнення до їх апеляцій, в яких вони просять переглянути справу та обрати покарання із застосуванням ст.ст. 75, 104 КК України й звільнити їх від відбування покарання з іспитовим строком. При цьому, засуджені повністю визнали свою вину у вчинені грабежу, щиро розкаюються у вчиненому та посилаються на те, що шкоду завдану потерпілому повністю відшкодували, а в останнього немає до них будь-яких претензій.

Заслухавши доповідь суді, міркування прокурора, яка вважає, що вирок районного суду слід залишити без зміни, а апеляції без задоволення, адвокатів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які вважають, що до їх підзахисних слід застосувати вимоги ст. 75 КК України, законного представника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_10, а також засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які такої ж думки, провівши по справі часткове судове слідство, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляції доводи, колегія суддів вважає, що апеляції законного представника засудженого ОСОБА_5 ОСОБА_6, та засудженого ОСОБА_5 підлягають до часткового задоволення, а апеляції законного представника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_3, засудженого ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_7 не підлягають задоволенню.

Приходячи до такого висновку колегія суддів виходить із наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_5 в скоєнні злочинів передбачених ст.ст. 186 ч.3, 357 ч.1 КК України та ОСОБА_4 в скоєнні злочину передбаченого ст. 186 ч.3КК України ґрунтується на доказах зібраних у встановленому законом порядку, досліджених судом, з достатньою повнотою, яким дана належна оцінка.

Подія злочину, доведеність винності та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.3 ст.186, ч.1 ст. 357 КК України та ОСОБА_4 за ч.3 ст.186 КК України, в апеляціях не оспорюється.

Що стосується міри покарання, яка обрана ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за ст. 186 ч.3 КК України, то вона обрана відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, з урахуванням тяжкості вчинення ними злочину, даних про їх особи та обставини справи, зокрема, що злочини вчинили будучі неповнолітніми, та обидва виховувалися в неповній сімї.

Взявши до уваги ці обставини та визнавши їх, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, суд призначив покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 нижче від найнижчої межі встановленої для даного виду покарання.

Крім цього суд призначаючи покарання ОСОБА_5 за ст. 357 ч.1 КК України у виді обмеження волі допустив помилку.

Санкція ч.1 ст. 357 КК України передбачає покарання у виді штрафу до пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років.

Ст. 98 КК України містить вичерпний перелік покарань, які можуть застосовуватись до неповнолітніх за вчинення злочинів.

Аналіз цієї статті свідчить про те, що щодо неповнолітніх визнаних винуватими у вчиненні злочину, судом не може бути застосоване покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до ст. 99 КК України, штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний дохід, власні кошти, або майно, на яке може бути звернене стягнення.

Матеріали справи свідчать про те, що ані органом досудового слідства, ані судом, не здобуто доказів, які б свідчили про те, що до ОСОБА_5 як особи може бути застосований штраф.

З огляду на наведене, та керуючись п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» , колегія суддів вважає, що за таких обставин відповідно до ст. 7 КПК України, кримінальну справу щодо ОСОБА_5 за ст. 357 ч.1 КК України слід закрити звільнивши його від кримінальної відповідальності.

З урахуванням того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вчинили злочин в стані алкогольного спяніння, а також цінності тих суспільних відносин на які посягнули останні, колегія суддів вважає, що призначене судом їм покарання за ст. 186 ч.3 КК України є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому підстав для подальшого помякшення призначеного їм покарання не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляції законного представника засудженого ОСОБА_5 ОСОБА_6, та засудженого ОСОБА_5 задовольнити частково, а в задоволенні апеляції законного представника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_3, засудженого ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_7 відмовити.

Вирок Першотравневого районного суду Чернівецької області від 06.10.2009 року щодо ОСОБА_5 в частині призначення йому покарання за ч.1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на один рік скасувати.

На підставі ст. 7 КПК України справу щодо ОСОБА_5 за ч.1 ст. 357 КК України закрити звільнивши його від кримінальної відповідальності.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за ст. 186 ч.3 КК України і застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.

Посилання у регулятивній частині вироку на ст. 70 КК України щодо ОСОБА_5 виключити.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Головуючий В.І. Петлюк

Судді О.О. Колотило

ОСОБА_11