АНАНЬЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 491/954/15-к
ВИРОК
Іменем України
27 листопада 2015 року Ананьївський районний суд Одеської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ананьєві кримінальне провадження №0000446 на підставі угоди відносно обвинуваченого громадянина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця I-Багдадської сільської Ради Багдадського району Ферганської області, Узбецької СРСР та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, росіянина, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зі слів на утриманні має неповнолітню дитину, раніше судимого 06 березня 2012 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ст.ст.187 ч.1, 309 ч.1 КК України до одного року восьми місяців позбавлення волі; звільнений 06 квітня 2012 року по відбуттю строку покарання, військовозобов`язаного, стан здоров`я нормальний, в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,
за участю сторін кримінального провадження : прокурора - ОСОБА_4
потерпілого - ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
30 червня 2015 року, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись в будинку ОСОБА_5 , розташованому в АДРЕСА_2 , в якому він проживав з дозволу останнього, із-за раптово виниклого умислу, шляхом вільного доступу, з метою крадіжки чужого майна, з корисливих мотивів та задля власного збагачення, таємно викрав належний ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Nokia 2323-с2», чорного кольору, вартість якого згідно висновку товарознавчого дослідження з визначення ринкової вартості рухомого майна №09072015-1 від 09 липня 2015 року складає 1888 гривень 00 копійок, спричинивши при цьому потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Викрадений мобільний телефон ОСОБА_3 поклав до кишені штанів, в яких був одягнений та в подальшому вставивши належну йому сім-карту, використовував мобільний телефон у власних потребах.
В зв`язку з вище наведеним дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст.185 ч.2 КК України, оскільки він скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Під час досудового слідства між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 16 липня 2015 року було укладено угоду про примирення, згідно з якою відшкодування матеріальної шкоди вирішено, збитки відшкодовані потерпілому в повному обсязі, питання про відшкодування моральної шкоди з боку ОСОБА_5 не ставилось.
При узгодженні питання про покарання за вчинене правопорушення, сторони дійшли згоди та клопочуть про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, звільнивши його від відбуття покарання з іспитовим строком на один рік.
Можливість укладення угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальному провадженні передбачено ч. 1 ст. 468 КПК України.
Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Відповідно до ст.477 ч.1 п.3 КПК України, кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених: статтею 185 (крадіжка, крім крадіжки, вчиненої організованою групою) КК України.
Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України на підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити у затвердженні угоди.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні ккримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, який згідно ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. В судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди згідно ст. 476 КПК України, а потерпілий ОСОБА_5 розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать вимогам чинного Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, зокрема не суперечать вимогам ст. ст. 65, 69 КК України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи, чи інтереси сторін або інших осіб, відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, вивчені судом документи кримінального провадження свідчать про наявність підстав для визначення винуватості.
На підставі викладеного вище суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для затвердження угоди про примирення від 16 липня 2015 року між підозрюваним ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженого покарання.
Керуючись ст.ст. 100, 314, 368, 370, 374, 475 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення між підозрюваним ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 від 16 липня 2015 року.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком два роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від призначеного покарання звільнити, встановивши йому іспитовий строк випробовування, якщо протягом одного року він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності зі ст. 76 КК України на засудженого покласти такі обов`язки:
1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;
Іспитовий строк йому обчислювати з моменту проголошення вироку.
Речові докази мобільний телефон марки «Nokia 2323-с2», чорного кольору, що повернутий потерпілому ОСОБА_5 , залишити за ним.

Вирок набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ананьївський районний суд Одеської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.
Головуючий суддя: ОСОБА_1