Справа № 706/124/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 жовтня 2015 року

Христинівський районний суд Черкаської області в складі :

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участі процесуального прокурора: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,потерпілих: ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівка кримінальне провадження № 0000273 від 13.06.2014 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Монастирище Черкаської області, раніше не судимий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286КК України

встановив: ОСОБА_7 13.06.2014 близько 01 год. 00 хв., працюючи на посаді заступника начальника начальника кримінальної міліції Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області згідно наказу начальника УМВС України в Черкаській області № 292 о/с від 11.12.2012, керуючи службовим автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , закріпленим за ним відповідно до наказу начальника Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області № 20 від 20.01.2014 та належить вказаному райвідділу міліції, що знаходився у технічно справному стані, та рухаючись по вул. Леніна у м. Монастирище, Черкаскьої області, в напрямку від вул. Івана Богуна до виїзду за його межі в сторону м. Христинівка, у момент виникнення перешкоди для його руху, яку ОСОБА_7 об`єктивно спроможний був виявити, у вигляді пішохода ОСОБА_6 1994 року народження, що рухався попереду по правому краю проїзної частини вулиці Леніна у попутному напрямку, з власної необережності вчасно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, продовжив рух прямо та напроти будинку № 70 вказаної вулиці скоїв наїзд на останнього, після чого з місця події зник, чим порушив Правила дорожнього руху України, а саме: п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», п. 13.1 «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу» та п. 13.3 «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху».

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичного експерта № 1471 від 21.07.2014 отримав тілесні ушкодження, у вигляді: травми голови з переломом потиличної кістки, крововиливами над та під тверду мозкову оболонку в правій скронево-тім`яній ділянці мозку (епідуральна та субдуральна гематоми), забою головного мозку тяжкого ступеня, крововиливу під м`які мозкові оболонки (субарахноїдальний крововилив), крововиливами потиличної ділянки голови, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень та закритого перелому лівої стегнової кістки, які відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. У даній дорожній обстановці відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 1207/14-23 від 11.08.2014, дії водія автомобіля ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.п. 12.3, 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, визнав повністю, факт і обставини вчинення кримінального правопорушення підтвердив, розкаявся у вчиненому та просив суд про поблажливість до нього, оскільки він щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, є інвалідом 2 групи, добровільно частково відшкодував потерпілим завдану шкоду та вперше притягнення до кримінальної відповідальності. Окрім того, пояснив, що він працюючи на посаді заступника начальника начальника кримінальної міліції Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області згідно наказу начальника УМВС України в Черкаській області, близько 00.30 год. прийшов до вказаного райвідділку, де забрав автомобіль ВАЗ 2017, д/н НОМЕР_1 , який наказом начальника РВ закріплений за ним який був йому необхідний у службових справах. Виїхавши на вулицю Леніна ОСОБА_7 почав набирати швидкість та рухаючись, попереду автомобіля приблизно у 80-100 метрах від транспортного засобу у попутному напрямку обвинувачений побачив двох пішоходів, один з яких їхав велосипедом по узбіччю, а інший йшов поруч.

Рухаючись приблизно за 40-50 см. від правого краю дороги, ОСОБА_7 бачив пішоходів та приблизно за 4-5 метрів не доїжджаючи до пішоходів, один з них, як здалося ОСОБА_7 похитнувшись вийшов на край дороги. В свою чергу, ОСОБА_7 відразу почав приймати лівіше та у зв`язку з тим, що відстань була мала не уникнув зіткнення. Пішохода автомобілем під керуванням обвинуваченого вдарено правою стороною транспортного засобу.

Автомобіль після ДТП прокотився близько 70 метрів та зупинився біля буд. 5а вул. Леніна. Сидячи в транспортному засобі ОСОБА_7 побачив, як на місце пригоди поїхала швидка допомога. Вийшовши з автомобіля обвинувачений оглянув пошкодження та оскільки перебував у шоковому стані зник з місця пригоди. Прийшовши до тями ОСОБА_7 поїхав у лікарню для надання допомоги потерпілому. Після чого зранку 13.06.2014 року прийшов до начальника Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_8 та повідомив про те, що він вчинив ДТП.

Вина ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого злочину, передбаченого ч.2ст.286 КК України підтверджується дослідженими судом доказами. Потерпілий ОСОБА_6 , в судовому засіданні дав суду показаня, що спільно з ОСОБА_9 після 00.30 год. рухався по вул. Леніна з «Спортбару» додому. ОСОБА_9 їхав на велосипеді, а ОСОБА_6 йшов поруч нього. Йдучи по узбіччю дороги він почув рух автомобіля, який рухався в попутному напрямку руху на великій швидкості. Напрямок руху автомобіль не змінював та швидкість не зменшувалася, а тому ОСОБА_6 почав збігати з краю дороги, однак автомобіль здійснив на нього наїзд. Після пригоди ОСОБА_6 не пам`ятає інших деталей та подій, що відбувалися далі. Претензій до обвинуваченого ні морального, ні матеріального, характеру не має, шкода частково дійсно йому була відшкодована обвинуваченим добровільно, щодо міри покарання обвинуваченому потерпілий просив суд призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_5 , в судовому засіданні дав суду показаня, що близько 00.30 год. на мобільний телефон дружини ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що сина збив автомобіль з синіми номерами, який зник з місця події. ОСОБА_5 спільно з дружиною відразу виїхали до Монастирищенської ЦРЛ, де в коридорі побачили ОСОБА_6 , який сидів біля входу приміщення закутаний в куртку. В лікарні ОСОБА_9 повідомив потерпілому про те, що коли він з ОСОБА_6 йшли додому, недалеко від автовокзалу, йдучи по узбіччю на них наїхав автомобіль працівників міліції. Після наїзду автомобіль зник з місця пригоди. Побачивши, що сину неналежно надають медичну допомогу, ОСОБА_5 в супроводі медичного працівника, у якого були необхідні медичні препарати, відвіз сина до Уманської ЦРЛ, де було зроблено томографію та операцію. В Монастирищенській ЦРЛ ОСОБА_7 ОСОБА_5 не бачив, коштів в лікарні обвинуваченим на лікування сина не надавалася. Взагалі ОСОБА_7 з часу події відшкодовано близько 55 тисяч гривень, щодо міри покарання обвинуваченому потерпілий просив суд призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі. Аналогічні за змістом показання потерпілого ОСОБА_5 , надала в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_9 ,в судовому засіданні дав показання, що близько 22 години 12.06.2014 він та ОСОБА_6 вийшли з с. Нове Місто до м. Монастирище у «Спортбар» розташований поблизу автовокзалу. У «Спортбарі» свідок спільно з потерпілим дивилися футбол та випивали пиво. По закінченню матчу близько 01 год. 10 хв. 13.06.2014 вийшли із «Спортбару» та попрощавшись із знайомими, які сиділи надворі, пішли додому. Додому ОСОБА_6 та ОСОБА_9 йшли по вул. Леніна. Відійшовши від перехрестя на якому знаходився автовокзал почали рухатися у напрямку м. Христинівка. ОСОБА_9 їхав на велосипеді ОСОБА_6 , який ішов зліва від свідка. ОСОБА_9 рухався по узбіччю, а ОСОБА_6 йшов по краю автодороги. Від`їхавши приблизно 300-400 метрів від перехрестя ОСОБА_9 почув, що позаду рухається автомобіль та озернувшись побачив, що автомобіль їде посередині проїзної частини, близько 200 метрів від пішоходів. Продовживши рух, озирнувшись ОСОБА_9 побачив, що світло фар автомобіля світить на них з ОСОБА_6 та, що автомобіль рухається прямо на пішоходів в 20 метрах. В цей час потерпілий почав збігати з дороги та в цей момент автомобіль вдарив ОСОБА_6 , який впав на капот автомобіля, а потім його підкинуло приблизно на 1,5 метри із висоти. Водій автомобіля не гальмував, а як здалося свідкові навпаки набирав швидкість. ОСОБА_6 впав на узбіччя в траву, ОСОБА_9 транспортний засіб не зачепив, однак велосипед відкинуло вправо на узбіччя від чого свідок впав на траву. В свою чергу автомобіль „Жигулі темного кольору, точної марки та номерних знаків свідок не запам`ятав, не зупинився та продовжив рух. ОСОБА_9 відразу підбіг до ОСОБА_6 , який перебував без свідомості. Зупинивши автомобіль „Нива червоного кольору водій, якого відмовився везти ОСОБА_6 до лікарні, ОСОБА_9 викликав швидку допомогу, яка через 3 хв. забрала потерпілого до лікарні. Крім того, коли на місце ДТП приїхала міліція ОСОБА_9 повідомив слідчій про наявність можливих свідків події, один з яких ОСОБА_11 віддав ОСОБА_9 шматок скла від фари автомобіля, який ним було знайдено на місці ДТП. В подальшому вказаний уламок скла було передано ОСОБА_5 . Свідок ОСОБА_11 , дав в судовому засіданні покази, що близько до 02.00 год. 13.06.2014 він спільно з ОСОБА_12 перебували у „Спортбарі поблизу автовокзалу у м. Монастирище, де теж перебували ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . По закінченню футбольного матчу ОСОБА_6 та ОСОБА_9 покинули „Спортбар тверезі, а свідок з іншими особами залишилися надворі поблизу кафе. Приблизно через 5 хвилин ОСОБА_11 побачив, що по вул. Івана Богуна в напрямку по вул. Леніна на великій швидкості, близько 80-90 км/год. рухався автомобіль ВАЗ-2107, темного кольору, державного номерного знаку ОСОБА_11 не запам`ятав, та бачив, що він був синього кольору. Описаний автомобіль навпроти „Спортбару мало не зіткнувся з автомобілем „Тойота, який він намагався обігнати. Далі автомобіль ВАЗ 2107 повернув на вул. Леніна в напрямку м. Христинівка. Приблизно через 5 хвилин до „Спортбару на власному мопеді приїхала ОСОБА_13 , яка повідомила, що по вул. Леніна бійка. ОСОБА_11 спільно з іншими особами пішов на місце події по вул. Леніна, де побачили, що навпроти старого приміщення лікарні стоїть карета швидкої допомоги. Підійшовши до місця пригоди ОСОБА_11 побачив, що ОСОБА_6 лежить на узбіччі і як повідомив йому ОСОБА_9 . ОСОБА_6 збила машина. Після від`їзду карети швидкої допомоги ОСОБА_11 залишився на місці ДТП, де знайшов шматок скла близько 5х5, який з місця забрав, а в подальшому віддав ОСОБА_9 . Свідок ОСОБА_13 , в судовому засіданні дав показання, що близько 01.00 год. 13.06.2014 рухаючись на власному мопеді з с. Нове Місто в Монастирище помітила, що по вул. Леніна навпроти лікарні велике скупчення людей. Вирішивши, що біля вказаного приміщення відбувається бійка ОСОБА_13 під`їхала до „Спортбару та про вказану подію повідомила ОСОБА_11 та іншим особам. В подальшому ОСОБА_13 , приїхавши на місце події, побачили що ОСОБА_6 лежть на траві, і як їй стало відомо останнього збила машина. Свідок ОСОБА_14 , в судовому засіданні дала покази, що 12.06.2014 перебувала в складі СОГ Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області, як слідчий. О 01.13 год. 13.06.2014 черговим райвідділу ОСОБА_15 . ОСОБА_14 було повідомлено про те, що до Монастирищенської ЦРЛ доставлено невідомого чоловіка з тілесними ушкодженнями після ДТП. При цьому черговий повідомив, що ДТП сталося по вул. Леніна. Виїхавши на місце пригоди спільно з інспектором ДАІ ОСОБА_16 . ОСОБА_14 будь-яких ознак ДТП не побачила, не зважаючи на те, що ліхтарі освітлювали автомобільну дорогу у вказаному місці. Згодом ОСОБА_14 спільно з ОСОБА_16 прибули до Монастирищенської ЦРЛ, де побачили ОСОБА_6 який постійно скаржився на болі. В подальшому до слідчої підійшов ОСОБА_9 , та повідомив обставини при яких стався наїзд на ОСОБА_6 . В свою чергу ОСОБА_16 поїхав до райвідділу, а ОСОБА_14 залишилася в лікарні, де чекала подальших вказівок від керівництва. Близько 01.45 год. на місце приїхав ОСОБА_16 спільно з начальником ДАІ ОСОБА_17 із якими ОСОБА_14 виїхали на місце ДТП, де нею було проведено огляд місця події, в ході якого нічого не вилучалося, свідки не опитувалися. Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні дав показання, що події які відбувалися 13.06.2014 не пам`ятає, на місце ДТП виїжджав, однак ніяких слідчих дій не проводив. Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні дав показання, що на той час працював на посаді начальника ДАІ Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області. Так, близько 03.00 год. 13.06.2014 по мобільному телефону ОСОБА_16 повідомив ОСОБА_17 , що до лікарні доставлений пішохід із тілесними ушкодженнями отриманими у районі автостанції по вул. Леніна шляхом наїзду автомобіля на пішохода. Приїхавши до Монастирищенської ЦРЛ ОСОБА_17 побачив ОСОБА_5 , який повідомив, що його сина збив автомобіль. Крім того, в лікарні перебував і знайомий ОСОБА_17 . ОСОБА_9 , який повідомив, що був свідком наїзду автомобіля темного кольору із синіми номерами на ОСОБА_6 по вул. Леніна.

Після вказаного, ОСОБА_17 спільно зі слідчою та інспектором ДАІ вирушили до місця ДТП, а саме на місце на яке вказав водій швидкої допомоги ОСОБА_18 - по вул. Леніна навпроти приміщення колишньої райлікарні. На місці ДТП ОСОБА_17 бачив по правій стороні слід шини велосипеда, який різко зник, п`ятно бурого кольору розміром близько 10х15, а також розбиті скло фар автомобіля. Крім того, автомобіль, який закріплений за ОСОБА_7 був відсутній в райвідділі.

Свідок ОСОБА_8 , дав суду показання, що о 01.00 год. 13.06.2014 року черговою частиною по мобільному телефону його було повідомлено про те, що до Монастирищенської ЦРЛ долставлоено ОСОБА_6 з тілесними ушкодженнями, характерними для ДТП. Прибувши до райвідділу ОСОБА_8 , направив на місце події начальника ДАІ. В свою чергу слідча ОСОБА_14 повідомила, що місця ДТП встановити не можливо, за словами свідків наїзд здійснив автомобіль з синіми номерами. Перевірку транспортних засобів, які рахуються за РВ начальником відразу проведено не було. Близько 11.00 год. 13.06.2014 ОСОБА_8 було виявлено відсутність ОСОБА_7 на робочому місці та службового автомобіля в райвідділі. Однак, ближче до обіду 13.06.2014 до службового кабінету ОСОБА_8 з`явився ОСОБА_7 та повідомив, що це він вночі здійснив наїзд на пішохода по вул. Леніна, деталей події чітко вказати не міг, оскільки перебував в сильно збентеженому стані. Їхав ОСОБА_7 на службовому автомобілі ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору. Вказаний автомобіль закріплений лише за ОСОБА_7 , на якому їздив самостійно.

Окрім того, вина ОСОБА_7 , підтверджується письмовими доказами, а саме; - даними протоколу огляду місця події та протоколу додаткового огляду місця ДТП від 13.06.2014 та додатків до нього. В процесі проведення даної слідчої дії зафіксовано місце та наслідки дорожньо-транспортної пригоди.

- даними протоколу огляду транспортного засобу від 13.06.2014 та додатками до нього. В ході огляду автомобіля ВАЗ 210740, д.н.з. НОМЕР_2 , 2010 року випуску вилучено праву передню бион-фару та описано пошкодження автомобіля; - даними протоколу транспортного засобу від 19.06.2014 з додатками, в ході якого оглянуто велосипед „ARDIS та встановлено пошкодження;

- даними проведення слідчого експерименту від 11.07.2014 за участю ОСОБА_9 з додатками.

- даними проведення слідчого експерименту від 11.07.2014 з додатками, проведеного з метою перевірки і уточнення відомостей отриманих в результаті огляду місця події та допиту свідка ОСОБА_9 ;

- даними медичних документів, історії хвороби ОСОБА_6 ;

- даними висновку судово-медичної експертизи № 1471 від 07.07.2014 відповідно до якого у ОСОБА_6 отримані тілесні ушкодження відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя, а закритий перелом лівої стегнової кістки до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження могли виникнути при наїзді автомобілем;

- даними висновку судово-медичної експертизи № 1835 від 18.08.2014 згідно якої, у ОСОБА_6 згідно даних медичної картки мали місце ушкодження: травма голови з переломом потиличної кістки, крововиливами над та під тверду мозкові оболонки в правій скронево-тім`яній ділянці мозку (епідуральна та субдуральна гематоми), забоєм головного мозку тяжкого ступеню, крововиливом під м`які мозкові оболонки (субарахноїдальний крововилив), крововиливами потиличної ділянки голови: закритий перелом лівої стегнової кістки. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів та можуть відповідати часу вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться: - травма голови з переломом потиличної кістки, крововиливами над та під тверду мозкову оболонку в правій скронево-тім`яній ділянці мозку (епідуральна та субдуральна гематоми), забоєм головного мозку тяжкого ступеню, крововиливом під м`які мозкові оболонки (субарахноїдальний крововилив), крововиливами потиличної ділянки голови до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя;

- закритий перелом лівої стегнової кістки до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Найбільш ймовірно під час наїзду ОСОБА_6 був повернутий до транспортного засобу лівою боковою поверхнею та контакт з автомобілем відбувся в ділянці зовнішньої поверхні лівого стегна. Можливість після отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень самостійно рухатись є малоймовірною.

- даними висновку експертизи установлення цілого по частинам № 1/803 від 25.07.2014 згідно якого, уламки скла виявлені на узбіччі автодороги по вул. Леніна в м. Монастирище, повністю суміщаються з уламками скла які залишилися в блок-фарі а/м ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 та утворюють одне ціле. Уламок скла наданий ОСОБА_5 повністю суміщається з уламками скла які залишилися в блок-фарі а/м ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 та утворюють одне ціле. Уламки скла виявлені на узбіччі автодороги по вул. Леніна в м. Монастирище та уламок скла наданий ОСОБА_5 повністю суміщаються з уламками скла які залишились в блок-фарі а/м ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 та утворюють одне ціле;

- даними висновку експерта за результатами проведення судової авто технічної експертизи № 1207/14-23 від 11.08.2014 згідно якого, у даній дорожній обстановці, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог пп. 12.3, 13.1, 13.3 Правил Дорожнього руху України. У момент виникнення перешкоди для руху, який вказаний у постанові? водій автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 шляхом застосування екстреного гальмування чи маневру об`їзду. У даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 не відповідали вимогам пп. 12.3, 13.1, 13.3 Правил Дорожнього руху України, що з технічної точки зору, знаходилось в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди;

- наказом № 292 о/с від 11.12.2012 про призначення ОСОБА_7 заступником начальника Монастирищенського РВ УМВС начальником кримінальної міліції;

- наказом № 20 від 20.01.2014 „Про закріплення службового транспортного засобу за працівниками Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області, а саме закріплення автомобіля ВАЗ 210740, д.н. НОМЕР_1 за ОСОБА_7 ;

- висновком на право керування співробітником Монастирищенського РВ УМВС службовим та власним транспортом на ім`я ОСОБА_7 ;

- даними журналу обліку інструктажів водіїв, згідно якого інструктаж проведено з ОСОБА_7 05.06.2014;

- даними журналу обліку виїздів і повернень транспортних засобів Монастирищенського РВ УМВС, згідно якого ОСОБА_7 12.06.2014 здіснено виїзд на автомобілі ВАЗ 210740, який повернуто в несправному стані.

Суд, дослідивши надані учасниками процесу докази, прийшов до висновку, що вони є відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність , чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_7 в порушенні Правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження повністю доведена, а кваліфікація його дій за ч.2 ст. 286 КК України є вірною.

Згідно ст. 12 КК України скоєний злочин за ч 2 ст. 286 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, проте наслідки у вигляді тяжкого тілесного ушкодження з необережності.

При призначенні ОСОБА_7 певного виду та конкретної міри покарання в межах, встановлених у санкції ст.286 ч.2 Особливої частини КК України відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, ВСТАНОВЛЕНА ІНВАЛІДНІСТЬ 2 групи захворювання пов`язаного з проходженням служби ОВС, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд визнає, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування матеріальних збитків потерпілим.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Приймаючи до уваги викладене вище, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі із додатковим покаранням у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки обвинувачений після вчинення кримінального правопорушення залишив місце ДТП, і саме зазначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження ним вчинення нових злочинів.

З урахуванням позиції потерпілих ОСОБА_5 ОСОБА_6 , які просять суд не позбавляти ОСОБА_7 волі, а також обставин, що пом`якшують покарання, особи обвинуваченого, який критично оцінює свої дії, що свідчить про намір стати на шлях виправлення та перевиховання і дає підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена і виправлення ОСОБА_7 можливе без реального відбуття покарання, суд приходить до висновку про можливість застосувати відносно ОСОБА_7 ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбуття основного покарання з випробуванням.

У справі було заявлено цивільний позов ОСОБА_5 . ОСОБА_6 до автогосподарства УМВС України в Черкаській області, страхової фірми «Глобус», ОСОБА_7 про відшкодування про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

21 жовтня 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надійшла заява про залишення їх цивільного позову без розгляду.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України, суд залишає позовну заяву без розгляду в разі подання такої заяви позивачем.

Із ОСОБА_7 слід стягнути на користь держави судові витрати.

Ричові докази вирішити у відповідності до КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд - ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України. Призначити ОСОБА_7 покарання за ст. 286 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк на два роки.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбуття основного покарання звільнити з іспитовим строком на три роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_19 періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання.

Заявлений потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів та проведені експертизи в розмірі 2904,96 грн.

Речові докази: автомобіль ВАЗ 210740, д.н. НОМЕР_1 повернути власнику, а саме АТП при УМВС України в Черкаській області. Велосипед „Ardis повернути власнику ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляція на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської боласті протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Роз`яснити учасникам судового провадження право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1