АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11/796/30/2016 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 353 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю:

прокурора ОСОБА_7

представника потерпілого - ОСОБА_8

потерпілого - ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

засудженого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальну справу за апеляціями захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_8 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 01 серпня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком засуджено
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2007 року народження, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

- за ч. 1 ст. 353 КК України на 1 рік обмеження волі та на підставі ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 49 КК України звільнений від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;
- за ч. 2 ст. 190 КК України на 1 рік позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 190 КК України на 3 роки позбавлення волі;
- за ч. 4 ст. 190 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_11 остаточно призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.
Цивільні позови потерпілих задоволено, постановлено стягнути на користь ОСОБА_12 116034 грн., ОСОБА_9 427029,74 грн., ОСОБА_13 8000 грн. матеріальної шкоди.
Вироком ОСОБА_11 визнано винним у тому, що він знаходячись в приміщенні службового кабінету корпорації «Укратомприлад» за адресою: м. Київ, вул. Горького, 125, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_12 , під приводом позики, отримав від останнього: 13 лютого 2010 року, об 11 годині, грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, що згідно курсу НБУ на момент вчинення злочину становить 80 100 гривень; 25 лютого 2010 року, об 11 годині 30 хвилин, грошові кошти в сумі 9000 гривень; 05 березня 2010 року, у невстановлений досудовим слідством час, грошові кошти в сумі 3000 доларів США, що згідно курсу НБУ на момент вчинення злочину становить 23 934 гривні, чим завдав потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 116 034 гривні.

Крім того, ОСОБА_11 в період часу з 3 червня 2010 року по 12 травня 2011 року, повторно, заволодів чужим майном в особливо великих розмірах за наступних обставин.

Так, 11 червня 2010 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_11 , представившись працівником Головного Управління Держкомзему в м. Києві і запевнивши гр. ОСОБА_9 , що є власником земельних ділянок загальною площею 0,2 га по вул. Вільямса в м. Києві, знаходячись в салоні автомобіля «ТойотаКемрі» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Вільямса, 9 в м. Києві, отримав, як завдаток, в рахунок продажу вказаних земельних ділянок від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, що згідно курсу НБУ на момент вчинення злочину становить 158 338 гривень.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на протиправне повторне заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_11 під приводом сприяння в наданні допомоги щодо зміни цільового призначення земельних ділянок отримав від останнього: 16 вересня 2010 року, о 10 годині 30 хвилин, грошові кошти в сумі 23 500 доларів США, що згідно курсу НБУ на момент вчинення злочину становить 186 101 гривню 20 копійок; 20 жовтня 2010 року, об 11 годині, грошові кошти в сумі 3 700 доларів США, що згідно курсу НБУ на момент вчинення злочину становить 29 272 гривні 92 копійки та 50 Євро, що згідно курсу НБУ на момент вчинення злочину становить 548 гривень 23 копійки; 12 травня 2011 року, о 10 годині 30 хвилин, грошові кошти в сумі 2000 доларів США, що згідно курсу НБУ на момент вчинення злочину становить 15 943 гривні 40 копійок, чим завдав ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 393 655,52 грн.

Крім того, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на протиправне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , представившись працівником Головного Управління Держкомзему в м. Києві і запевнивши, що є власником земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_3 , 01 серпня 2011 року, о 10 годині, знаходячись в салоні автомобіля «ШевролеАвео» д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Лятошинського, 14 в м. Києві, отримав від ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 8000 гривень, чим завдав останньому матеріальної шкоди на вказану суму.

В апеляційних скаргах:
- потерпілий ОСОБА_9 та його представник ОСОБА_8 просять скасувати вирок в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову та постановити новий вирок, яким обрати ОСОБА_11 покарання за сукупністю злочинів у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Стягнути на користь ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 591362 гривні 80 копійок, що еквівалентно 49 200 доларів США та 50 Євро.
Свої доводи апелянти обґрунтовують тим, що покарання призначене ОСОБА_11 судом першої інстанції є явно несправедливим та таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчинених ним злочинів та особі засудженого внаслідок м`якості. Так, вказують, що судом не враховано кількість, ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_11 злочинів, ті обставини, що він не визнав свою вину, не відшкодував завдану матеріальну шкоду ні ОСОБА_9 , ні іншим потерпілим у справі, тому, вважають вирок в частині призначеного покарання ОСОБА_11 незаконним та необґрунтованим.

Крім того, просять стягнути на користь ОСОБА_9 суму завданої шкоди з урахуванням курсу валют НБУ станом на постановлення вироку судом першої інстанції на 30 липня 2014 року, що становить 591362 гривні 80 копійок.

В доповненнях до апеляційної скарги представник потерпілого ОСОБА_8 просить при постановленні обвинувального вироку щодо ОСОБА_11 стягнути на користь потерпілого ОСОБА_9 суму еквівалентну 49200 доларів США та 50 Євро на день постановлення вироку Апеляційним судом міста Києва, а саме один мільйон двісті двадцять три тисячі дев`ятсот п`ятнадцять гривень 07 копійок, посилаючись на те, що курс НБУ на 27 січня 2016 року складає 2484, 8956 гривень за 100 доларів США та 2692, 8814 гривень за сто євро;

- захисник ОСОБА_10 , в інтересах ОСОБА_11 , просить скасувати вирок та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_11 складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 та ч. 4 ст. 190 КК України, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що відносини між потерпілими і ОСОБА_11 мають цивільно-правовий характер. Тому вважає, що в діях ОСОБА_11 відсутній склад злочину, передбачений ст. 190 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_9 та його представника та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 , пояснення потерпілого ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні скарги, просили вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання ОСОБА_11 та стягнення матеріальної шкоди на користь ОСОБА_9 427029,80 грн. скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 покарання за ч.3 та 4 ст. 190 КК України не в мінімальних межах та за сукупністю злочинів призначити Дубовому покарання у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю ОСОБА_11 та стягнути з ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_14 матеріальну шкоду заподіяну злочином, а саме, один мільйон двісті двадцять три тисячі дев`ятсот п`ятнадцять гривень о0 копійок, що є еквівалентом заподіяної злочином шкоди - 49 200 доларів США та 50 євро на день розгляду справи апеляційним судом, пояснення захисника ОСОБА_10 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, вирок суду щодо ОСОБА_11 скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_11 складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України, в задоволенні апеляцій представника потерпілого та потерпілого відмовити, пояснення ОСОБА_11 , який підтримав апеляцію захисника ОСОБА_10 , та просив вирок суду скасувати, справу щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу злочину, зазначив, що між ним та потерпілим ОСОБА_9 були цивільно-правові стосунки, не заперечував того факту, що брав гроші у ОСОБА_9 , але мав намір їх віддати, апеляційні скарги представника потерпілого та потерпілого ОСОБА_9 просив залишити без задоволення, провівши часткове судове слідство, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги потерпілого та його представника підлягають задоволенню частково, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 , в інтересах засудженого ОСОБА_11 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 365 КПК України 1960 року, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Як убачається з матеріалів справи, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні самовільного присвоєння владних повноважень або звання службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь та заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно, що завдало значної шкоди потерпілому, вчинене у великих розмірах та особливо великих розмірах, повністю підтверджується дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами, зокрема: показаннями потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , очною ставкою між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , протоколом огляду та виїмки від 15.05.2012 року (т. 1 а.с. 159-161), заявою ОСОБА_12 про вчинення злочину (т. 1 а.с. 138), показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Доводи захисника ОСОБА_10 в апеляційній скарзі про відсутність в діях обвинуваченого складу злочину шахрайства та існування між потерпілими та ОСОБА_18 цивільно-правових відносин, ретельно перевірені судом першої інстанції та обґрунтовано визнані такими, що не грунтуються на зібраних у справі доказах.

Так, кваліфікація дій обвинуваченого як шахрайство за ознакою зловживання довірою вимагає, щоб потерпілий, виходячи з почуття довіри до винного і оманливої впевненості, що останній діє правильно і добро сумлінно, передав йому майно чи право на нього, а також, щоб винний своєю поведінкою викликав до себе довір`я потерпілого або мав його уже внаслідок відносин, що склалися раніше.

Так, потерпілий ОСОБА_9 підтвердив суду першої інстанції, що познайомився з ОСОБА_11 , оскільки мав намір придбати земельну ділянку, а ОСОБА_11 начебто мав можливість посприяти в цьому, оскільки працював в Держкомземі м. Києва, так, ОСОБА_11 , демонструючи компетентність в сфері земельних відносин, надавав викопіювання з Генерального плану забудови м. Києва та оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки, які він ( ОСОБА_19 ) планував придбати, крім того, ОСОБА_11 для підтвердження намірів придбання ним земельних ділянок та завершення оформлення документів запропонував надати завдаток у сумі 20000 доларів США, 11 червня 2010 року в ході зустрічі ОСОБА_11 в черговий раз продемонстрував документи на земельні ділянки, підтвердивши відповідність їх розмірів на плані цільового призначення в присутності водія ОСОБА_16 та він ( ОСОБА_19 ) передав ОСОБА_11 20000 доларів США, копії паспорта громадянина України та коду платника податків. В наступному ОСОБА_11 пояснював йому про неможливість вирішення питання з оформлення земельних ділянок на сесії Київради з об`єктивних причин, при цьому демонстрував документи, які готувались для розгляду на сесії. 16 вересня 2010 року він ( ОСОБА_19 ) при зустрічі з ОСОБА_11 в присутності водія ОСОБА_16 передав ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 23500 доларів США, які начебто були необхідні для завершення оформлення придбання земельних ділянок та ОСОБА_11 написав розписку. В наступному ОСОБА_11 під тим же приводом зловживаючи його довірою отримав від нього 20 жовтня 2010 року грошові кошти в сумі 3700 доларів США, та 50 євро, які також були необхідні для завершення оформлення придбання земельних ділянок, в березні 2011 року ОСОБА_9 почав вимагати від ОСОБА_11 документи, які підтверджують виконання попередньо укладених домовленостей, проте підсудний повідомив, що є ускладнення в придбанні раніше обумовлених земельних ділянок і запропонував придбати земельні ділянки в районі «Жуляни», надавши на огляд правовстановлюючі документи на них. В травні 2011 року ОСОБА_11 продемонстрував йому оригінали державних актів на земельні ділянки та ряд іншої технічної документації, зазначивши про необхідність передачі йому ще 2000 доларів США для роздруківки документів та оплати державного мита, 12 травня 2011 року він ( ОСОБА_19 ), будучи впевненим у дійсності оглянутих документів на земельні ділянки, надав ОСОБА_11 2000 доларів США, отримавши грошові кошти, ОСОБА_11 запевнив його про виконання домовленостей не пізніше 30 травня 2011 року, після зазначеної дати ОСОБА_11 неодноразово відтерміновував зустрічі і ОСОБА_9 зрозумів, що підсудний заволодів його грошовими коштами зловживаючи його довірою.

Потерпілий ОСОБА_13 в суді першої інстанції підтвердив, що маючи намір придбати земельну ділянку в м. Києва 11 квітня 2011 року зустрічався з ОСОБА_11 , який представлявся власником земельної ділянки по АДРЕСА_3 та працівником Держкомзему м. Києва, повідомляв, що має намір продати земельну ділянку та посприяти в уникненні будь-яких проблем з переоформленням, користуючись службовим становищем, 01 серпня 2011 року, він ( ОСОБА_20 ) передав ОСОБА_11 8000 гривень, зі слів ОСОБА_11 ці кошти були необхідні для підготовки документів для продажу земельної ділянки, в подальшому ОСОБА_11 всупереч попередніх домовленостей відмовився як надати документи щодо придбання земельної ділянки, так і повернути грошові кошти.

Крім того, винуватість ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується: очною ставкою між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 під час якої ОСОБА_12 підтвердив показання щодо отримання засудженим від нього коштів в сумі 13000 доларів США і 12000 грн. (т. 1 а. с. 155-157), заявою ОСОБА_12 до Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві про вчинення злочину (т. 1 а. с. 138), очною ставкою між засудженим та потерпілим ОСОБА_9 на якій останній підтвердив показання щодо отримання засудженим від нього коштів в сумі 49200 доларів США і 50 Євро (т. 1 а. с. 54-58), заявою ОСОБА_9 до Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві (т. 1 а. с. 22), очною ставкою з потерпілим ОСОБА_13 , який підтвердив показання щодо надання засудженому грошових коштів в сумі 8000 грн.(т. 1 а. с. 105-107), протоколом огляду і виїмки у ОСОБА_13 (т. 1 а. с. 109-110), показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Колегією суддів не встановлено підстав сумніватися в об`єктивності та правильності наданих показань та доказів у справі.

Суд першої інстанції всебічно і повно перевірив зібрані докази у справі, у тому числі на предмет їх достовірності, визнав їх такими і обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку.

Дії ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України кваліфіковані правильно, як самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь та заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно, що завдало значної шкоди потерпілому, вчинене у великих розмірах та особливо великих розмірах.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 задоволенню не підлягає.

Однак, перевіркою справи в апеляційному порядку встановлено, що при призначенні покарання ОСОБА_11 , суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст. 65 КК України та призначив засудженому покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину та його особі.

Колегія суддів визнає обґрунтованими доводи потерпілого ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_8 , що призначене ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкцій частин 3, 4 ст. 190 КК України та за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі, є явно несправедливим внаслідок м`якості, що в силу ст. 367 ч. 1 п.5 КПК України 1960 року є підставою для скасування вироку та постановлення нового вироку в цій частині.

Так суд першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі врахував тяжкість вчинених ОСОБА_11 злочинів, серед яки є тяжкий та особливо тяжкий злочин, особу засудженого, який належних висновків для себе не зробив, жодних заходів щодо усунення негативних наслідків від вчинених ним злочинів шляхом відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілим не вжив.

Враховуючи те, що вирок Голосіївського районного суду м. Києва щодо ОСОБА_11 ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва від 16 вересня 2013 року скасувався не лише з підстав порушення процесуальних норм судом першої інстанції, а із зверненням уваги з приводу м`якості призначеного ОСОБА_11 покарання у мінімальних межах санкцій кримінального закону та відповідно до вимог ч. 2 ст. 375 КПК України 1960 року, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція потерпілого та його представника підлягаютьчастковому задоволенню, а вирок суду в частині призначеного покарання скасуванню.
При призначенні покарання апеляційний суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, серед яких є особливо тяжкий злочин, особу ОСОБА_11 , який не працює, його відношення до вчиненого, стан здоров`я, те що він раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, колегія суддів вважає необхідним призначити ОСОБА_11 покарання у межах санкцій частин 2, 3, 4 статті 190 КК України, за якими його визнано винуватим у виді позбавлення волі та остаточне покарання визначити на підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань з конфіскацією майна.

Доводи потерпілого ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_8 про стягнення с ОСОБА_11 матеріальної шкоди в розмірі одного мільйона двісті двадцять три тисячі дев`ятсот п`ятнадцять гривень 07 копійок, що еквівалентно розміру заподіяної шкоди на момент розгляду апеляційних скарг підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Згідно ст. 28 КК України 1960 року особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні у кримінальній справі пред`явити до обвинуваченого або осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається разом з кримінальною справою.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31 березня 1982 року (із змінами і доповненнями) передбачено, що суд першої інстанції не вправі передавати вирішення питання про розмір цивільного позову на вирішення в порядку цивільного судочинства, оскільки кримінально-процесуальним законом України це не передбачено.

У п. 5 Постанови зазначено, що при розгляді цивільного позову у кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК України, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК України. Не підлягають розгляду у кримінальній справі позови за вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, що не випливають з пред`явленного обвинувачення. Пунктом 9 Постанови визначено, що вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Так, згідно ч. 2 ст 31 ЦК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір вимог, відмовитись від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково.

У відповідності до ст. 1166 ч. 1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 22 ч. 2 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Отже, вимоги потерпілого про стягнення із засудженого грошових коштів в рахунок відшкодування завданої злочином шкоди підлягають задоволенню в частині досліджених судом фактичних обставин справи, в межах пред`явленого обвинувачення.

Відповідно до п. 12 Постанови, при визначенні розміру шкоди необхідно застосовувати ціни (роздрібні, оптові, закупівельні, ціни реалізації та інш.) і відповідні коефіцієнти (поправочні, кратності), чинні на момент прийняття рішення про відшкодування шкоди.

Статтею 533 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Виходячи з цих правових норм та керівних роз`ясень Верховного Суду України потерпілому повинна відшкодовуватись шкода, визначена на момент прийняття процесуального рішення, а саме постановлення вироку.

Отже, сума, що підлягає відшкодуванню складає у доларах США 49 200 та 50 євро, яка згідно ст. 533 ЦК України перераховується в еквіваленті на національну грошову одиницю України гривню на момент винесення рішення про відшкодування шкоди.

Курс НБУ на 27 січня 2016 року складає 2484, 8956 гривень за 100 доларів США та 2692, 8814 гривень за 100 євро.

Отже, сума, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_9 з ОСОБА_11 у відповідності до встановленого курсу НБУ становить:

(49200 х 24,848956)+(50 х 26,928814)=1222568,63+1346,44=1223915,07 грн., в цій сумі необхідно задовольнити цивільний позов ОСОБА_9 .

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 задоволенню не підлягає, апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_9 та представника потерпілого ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню, вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_11 та стягнення с ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_9 розміру шкоди скасуванню з постановленням в цій частині нового вироку апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 367, 378 КПК України 1960 р., п. 15 розділу ХI «Перехідних положень» КПК України 2012 року, колегія суддів,

ЗАСУДИЛА:

Апеляції потерпілого ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_8 задовольнити частково, апеляцію захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_11 - залишити без задоволення.
Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 01 серпня 2014 року, яким ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. 353 ч.1, ст. 190 ч.2, ст. 190 ч. 3, ст. 190 ч. 4 КК України скасувати в частині призначеного покарання та стягнення матеріальної шкоди на користь ОСОБА_9 та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 покарання:
- за ч. 1 ст. 353 КК України на 1 рік обмеження волі та на підставі ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 49 КК України звільнити від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;
- за ч. 2 ст. 190 КК України два роки позбавлення волі,
- за ч. 3 ст. 190 КК України чотири роки позбавлення волі,
- за ч. 4 ст. 190 КК України - п`ять років шість місяців позбавлення з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначити ОСОБА_11 остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією всього майнам, яке є його власністю.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою залишити без змін.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_11 обчислювати з 01 серпня 2014 року, зарахувати в строк відбуття покарання засудженому тримання під вартою з 22 травня 2014 року по 31 липня 2014 року.
Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити, стягнути з ОСОБА_11 ( ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_9 один мільйон двісті двадцять три тисячі дев`ятсот п`ятнадцять гривень 07 копійок.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом одного місяці з моменту проголошення вироку, а засудженим, який утримується під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Судді:

______________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4