Справа № 382/1297/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1154/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 10.12.2015

УХВАЛА
Іменем України
10 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря : ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0000008 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Яготинського районного суду Київської області від 10 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черняхівка Яготинського району Київської області, українця, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Яготинського районного суду Київської області від 15 серпня 2006 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі; вироком Яготинського районного суду Київської області від 09 грудня 2014 року за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт,

засуджено: за ч. 2 ст. 389 КК України на 1 рік обмеження волі; за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі; на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Яготинського районного суду Київської області від 09 грудня 2014 року у вигляді 104 (ста чотирьох) годин громадських робіт, що згідно ст. 72 КК України дорівнює 13 (тринадцяти) дням позбавлення волі, призначено 3 (три) роки 13 (тринадцять) днів позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком 2 (два) роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Вирішене питання про речові докази, -

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду, 09 грудня 2014 року ОСОБА_7 засуджений вироком Яготинського районного суду Київської області за ч. 1 ст.125 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт. 14 січня 2015 року ОСОБА_7 поставлений на облік кримінально-виконавчої інспекції Яготинського району. 20 січня 2015 року ОСОБА_7 був викликаний до кримінально-виконавчої інспекції Яготинського району та ознайомлений з порядком та умовами відбування призначеного судом покарання, зокрема, попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від покарання. Цього ж дня у нього було відібрано відповідну підписку та видано направлення для відбування громадських робіт в Черняхівську сільську раду, та він був ознайомлений з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції Яготинського району, а саме, першого вівторка кожного місяця. 20 січня 2015 року головою Черняхівської сільської ради видано розпорядження № 01 про залучення ОСОБА_7 до відбування покарання у вигляді громадських робіт та затверджено графік відбування ним покарання у вигляді громадських робіт, з яким він ознайомлений особисто під підпис. 3 березня 2015 року ОСОБА_7 до кримінально-виконавчої інспекції Яготинського району не з`явився без поважних причин. Згідно затвердженого графіку виходу на роботу ОСОБА_7 з 21 січня 2015 року по 30 січня 2015 року мав відпрацювати 32 години, проте згідно табелю виходу на роботу він 27, 28, 29 та 30 числа вказаного місяця не з`явився до місця призначеного для відбування громадських робіт без поважних причин. З 2 лютого 2015 року по 27 лютого 2015 року він мав відпрацювати 80 годин, проте згідно табелю виходу на роботу він 16, 17, 18, 19, 20, 23, 24, 25, 26, 27, 29, 30 та 31 числа вказаного місяця не з`явився до місця, призначеного для відбування громадських робіт без поважних причин. З 02 березня 2015 року по 31 березня 2015 року мав відпрацювати 84 години, проте згідно табелю виходу на роботу він 11, 12, 13, 16, 17, 18, 19, 20, 23, 30 та 31 числа вказаного місяця не з`явився до місця призначення для відбування громадських робіт без поважних причин. З 1 квітня 2015 року по 30 квітня 2015 року мав відпрацювати 88 годин, проте згідно табелю виходу на роботу він протягом вказаного місяця взагалі не з`явився до призначеного місця для відбування громадських робіт без поважних причин. Згідно до ч.3 ст.40 Кримінально-виконавчого кодексу України та п. 8.2 розділу 2 спільного наказу ДДУПВП та МВС України №270/1560 від 19 грудня 2003 року «Про затвердження Інструкції про порядок виконання покарання, не пов`язаних з позбавленням волі та здійснення контролю щодо осіб засуджених до таких покарань» ухиленням від відбування покарання вважаються невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку і умов відбування покарання, невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважної причини. Таким чином, ОСОБА_7 не виконував встановлених щодо нього обов`язків, порушував порядок та умови відбуття покарання, не виходив більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважної причини, чим ухилявся від відбування покарання.

Крім того, 05 травня 2015 року близько 12 години ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи корисливий умисел на крадіжку чужого майна, зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 та перебуваючи на території вказаного домоволодіння, шляхом злому прибою навісного замка на дверях проник до будинку, звідки таємно викрав бензопилу марки «Фореста», вартістю 1200 гривень, яка належала ОСОБА_11 . Викрадену бензопилу ОСОБА_7 відніс до будинку своїх знайомих по АДРЕСА_3 , де він тимчасово проживав. 6 травня 2015 року під час огляду домоволодіння за вказаною адресою у господарському приміщенні було виявлено та вилучено викрадену ОСОБА_7 бензопилу марки «Фореста». В результаті крадіжки потерпілому ОСОБА_11 завдано матеріальної шкоди в розмірі 1200 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Яготинського районного суду від 10 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати та постановити новий вирок, яким призначити йому покарання за ч. 2 ст. 389 КК України 1 рік обмеження волі, за ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі, згідно ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити 3 роки позбавлення волі та в силу ст. 71 КК України, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Яготинського районного суду від 09 грудня 2014 року у виді 104 годин громадських робіт, остаточне покарання за сукупністю вироків призначити 3 роки 13 днів позбавлення волі; із мотивувальної частини вироку виключити посилання на числа лютого 2015 року: «29, 30 та 31». В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що вирок є незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_7 ухилявся від призначеного покарання у виді громадських робіт за попереднім вироком суду, яке мав відбувати реально та вчинив нові злочини. Зокрема, прокурор вказує, що як обставини, що обтяжують покарання, суд визнав негативну характеристику на обвинуваченого, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину. Також зазначає, що покарання, призначене за попереднім вироком, не досягло своєї мети щодо виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчинення нових злочинів. На думку апелянта, вказані обставини не були враховані судом при ухваленні вироку, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає особі обвинуваченого через м`якість та суд першої інстанції не мотивував своє рішення про застосування до ОСОБА_7 ст. 75 КК України, не зазначивши, які саме обставини справи та дані про особу обвинуваченого стали підставами для застосування вказаного закону. Окрім того вказує, що зазначена у вироку обставина стосовно того, що ОСОБА_7 не з`явився на відпрацювання громадських робіт 29, 30 та 31 лютого, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки в лютому такі числа відсутні.

Заслухавши доповідача, прокурора, який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити; захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; обвинуваченого, який в дебатах та останньому слові просив залишити вирок суду без зміни; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку суду кримінальних правопорушень, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 389 та ч. 3 ст. 185 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, то суд не проводить детальний їх аналіз та відповідно до ст.404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Що стосується посилання прокурора на невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання, то слід зазначити наступне.

Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням суд зазначив, що враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який характеризується негативно, скоїв злочин в стані алкогольного сп`яніння, має непогашену судимість за раніше вчинений умисний злочин, рецидив злочинів, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, догляд за хворою матір`ю.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених правопорушень, особу винного, обставини вчинення ним кримінальних правопорушень та вірно призначив покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

За змістом ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, зокрема у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Висновок про можливість застосування до обвинуваченого ст.75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладення на нього певних обов`язків, суд мотивував тяжкістю вчинених кримінальних правопорушень, щирим каяттям, активним сприянням розкриттю злочину, здійснення догляду за хворою матір`ю.

Крім зазначених судом першої інстанції обставин, колегія суддів також враховує:

-відсутність шкоди за ст. 185 КК України;

-думку потерпілого ОСОБА_11 , який пробачив обвинуваченого та просив його суворо не карати /а.п. 25/;

-фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень.

Також колегія суддів враховує ту обставину, що при невиході на роботу при відбуванні покарання у виді громадських робіт, у ОСОБА_7 були і поважні причини, зокрема, 16 квітня 2015 року йому була завдана забійна рана волосяного покриву голови (тім`яної ділянки) / а.п. 37/, через яку він частково не міг виконувати покладені на нього обов`язки.

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи прокурора, викладені ним в апеляційній скарзі щодо виключення з мотивувальної частини вироку посилання на числа лютого 29, 30 та 31, оскільки такі числа в лютому місяці відсутні.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Яготинського районного суду Київської області від 10 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 - змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на числа лютого 2015 року 29, 30 та 31.

В решті вирок залишити без зміни.

С У Д Д І :

____________________ ____________________ __________________
/ ОСОБА_2 / / ОСОБА_3 / / ОСОБА_4 /