УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3,

суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2015 року щодо ОСОБА_1,

встановила:

Вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від

21 квітня 2015 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Томаківки Дніпропетровської області, проживаючого по АДРЕСА_1 у тому ж селищі, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі

на строк 5 років.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

Вирішено питання про долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним і засуджено за те, що він 01 серпня 2014 року приблизно о 22.00 год. біля кафе «Колос» по

вул. Пушкіна у с. Томаківці Томаківського району Дніпропетровської області на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, умисно завдав удару кулаком лівої руки в праве око ОСОБА_2, спричинивши останньому тяжке тілесне ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня

2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 в частині призначення покарання та вирішення цивільного позову змінено, призначено ОСОБА_1 покарання за ч. 1 ст. 121 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_2 зменшено до

60 000 грн. В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, не оскаржуючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини засудженого, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_1 змінити, зазначити про зміну мотивувальної частини вироку вказівкою про обставину, яка пом'якшує покарання вчинення злочину неповнолітнім.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Подія злочину, доведеність винуватості засудженого в його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ч. 1 ст. 121 КК, відповідно до вимог

ч. 2 ст. 433 КПК, колегія суддів не перевіряла, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржувалися.

Доводи прокурора про те, що місцевий суд при призначенні покарання всупереч вимогам закону України про кримінальну відповідальність у вироку не врахував і не вказав наявну у кримінальному провадженні обставину, що пом'якшує покарання, передбачену п. 3 ч. 1 ст. 66 КК, що в результаті призвело до незастосування закону, який підлягав застосуванню, колегія суддів вважає недоречними.

Відповідно до ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку місцевого суду при призначенні ОСОБА_1 покарання в мінімальній межі, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 121 КК, суд урахував усі обставини справи, характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, який є тяжким, його суспільну небезпечність, пом'якшуючу покарання обставину - відшкодування матеріальної шкоди та відсутність таких, що його обтяжують, а також врахував суд і особу ОСОБА_1, який за місцем проживання характеризується посередньо, вперше притягується до кримінальної відповідальності, злочин вчинив у неповнолітньому віці.

Суд апеляційної інстанції в результаті перегляду рішення місцевого суду за апеляційними скаргами учасників судового провадження поряд із ступенем тяжкості вчиненого злочину, врахував конкретні обставини справи, узяв до уваги всі дані про особу засудженого в тому числі неповнолітній вік ОСОБА_1 та те, що останній до кримінальної відповідальності притягується вперше, на спеціальних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується посередньо й правомірно ці обставини визнав такими, що пом'якшують покарання й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що призначене апеляційним судом засудженому покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.

Таким чином, із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

ухвалила:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2015 року щодо ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5