Ухвала іменем україни Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого ОСОБА_7., суддів: ОСОБА_8., ОСОБА_9., з участю прокурора засудженого захисника ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянула в судовому засіданні у м. Києві 23 липня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2014 року щодо нього. Вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 30 вересня 2013 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що не має судимості, визнано винним та засуджено за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності з вимогами ст.81 КПК України 1960 року. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2014 року, вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 30 вересня 2013 року щодо ОСОБА_2 змінено пом'якшено покарання за ч.1 ст.121 КК України, із застосуванням ст.69 КК України до 6 років позбавлення волі. В решті вирок суду залишено без зміни. Як визнав встановленим суд, ОСОБА_2 14 травня 2011 року о 21 год 30 хв, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, в ході сварки зі своїм батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на ґрунті особистих неприязних відносин, спричинив потерпілому ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, від яких 16 травня 2011 року настала смерть потерпілого. У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_2 просить ухвалу суду апеляційної інстанції змінити, пом'якшити призначене апеляційним судом покарання, у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого. При цьому вказує, що апеляційним судом при призначенні покарання належним чином не враховано обставини, які пом'якшують покарання, зокрема, щире каяття, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких обставин, надання потерпілому допомоги безпосередньо після вчинення злочину, вчинення злочину вперше, позитивну характеристику за місцем проживання, молодий вік, строк перебування під вартою. Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали доводи касаційної скарги та просили задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти касаційної скарги та просив судове рішення залишити без змін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно статей 370-372 КПК України 1960 року предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Допитаний в судовому засіданні засуджений ОСОБА_2 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого визнав повністю, надав пояснення про обставини вчиненого злочину. На підставі зібраних та перевірених у судовому порядку доказів, з урахуванням показань засудженого та інших доказів по справі, суд першої інстанції дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочину, кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 121 КК України та призначив покарання. Висновки суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого злочину, правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.121 КК України у касаційній скарзі не оспорюються. При призначенні засудженому покарання, судом першої інстанції у відповідності з вимогами ст.65 КК України враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_2, пом'якшуючі та обтяжуючі покарання обставини. Переглядаючи матеріали кримінальної справи та враховуючи конкретні обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_2 щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, з урахуванням позиції потерпілої сторони, а саме матері засудженого - ОСОБА_5, яка на досудовому слідстві подала заяву про відсутність претензій до засудженого та потерпілої ОСОБА_6, яка просила призначити ОСОБА_2 покарання не пов'язане з позбавленням волі, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про можливість визнати зазначені обставини такими, що пом'якшують покарання і істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, змінила вирок та призначила ОСОБА_2 покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років. Призначене судом першої інстанції, яке змінене судом апеляційної інстанції покарання ОСОБА_2, на думку колегії суддів, відповідає вимогам, передбаченим ст.65 КК України. Доводи у касаційній скарзі засудженого про те, що апеляційним судом при призначенні покарання належним чином не враховано обставини, які пом'якшують покарання, є безпідставними і необґрунтованими. Колегія суддів, вважає, що призначене засудженому покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_2, попередження вчинення ним нових злочинів та є домірним скоєному. Будь-яких обставин, які б давали підстави для зміни судового рішення та пом'якшення покарання щодо ОСОБА_2, про що ставиться питання в касаційній скарзі засудженого, колегія суддів не вбачає. Порушень кримінально-процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно, всебічно та об'єктивно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований та справедливий вирок щодо ОСОБА_2, колегією суддів не встановлено. Керуючись статтями 391, 392, 394 КПК України 1960 року, та пунктами 11,15 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів
ухвалила:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2014 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_9 ОСОБА_8 ОСОБА_7