В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/1870/13-к
Провадження № 1/348/5/15

11 листопада 2015 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

з уч.прокурора ОСОБА_3 ,

підсудного ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна кримінальну справу, в якій обвинувачується

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, уродженець с. Горохолино Богородчанського району, Івано-Франківської області, а житель АДРЕСА_1 , з вищою освітою, директор ПП (фірми) Едельвейс-7, розлучений, на утриманні немає нікого, не судимий, громадянин України,

у вчиненні злочинів, передбачених за ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ст.290, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Підсудний ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились в заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене у великих розмірах.

Також підсудний ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились в заволодінні чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, вчинені повторно, а також що завдало значної шкоди потерпілому.

Також ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились в підробленні документа, який посвідчується установою; та які виразились у використанні завідомо підробленого документа.

Окрім того ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у підробці ідентифікаційного номера кузова транспортного засобу

Злочини ним вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , працюючи директором приватного підприємства фірма «Едельвейс-7», з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, 27.12.2007 року уклав договір про надання послуг в сфері автомобільного бізнесу із ОСОБА_6 , згідно якого зобов`язався протягом 10 діб здійснити купівлю вантажного автомобіля «Фольксваген Кадді» в Німеччині, доставити його на територію України та юридично оформити з правом експлуатації на території України, а замовник ОСОБА_6 за поставку автомобіля мав проплатити 14500-15000 дол. США. При укладенні договору в якості авансу ОСОБА_6 передав ОСОБА_4 1800 Євро та 2400 дол. США. ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, діючи шляхом обману та зловживання довірою, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи довести свої наміри до кінця, не маючи на меті поставляти обумовлений автомобіль на Україну та повертати кошти в разі непоставки автомобіля, вчиняючи шахрайство, заволодів отриманими грошима від ОСОБА_6 в сумі 1800 Євро та 2400 дол. США, та використав їх на власні потреби.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно, з метою привласнення чужого майна, ОСОБА_4 переконав ОСОБА_6 про необхідність передати йому ще 5000 дол. США для купівлі обумовленого автомобіля. 13.01.2008 року, перебуваючи в житловому будинку ОСОБА_6 , що в АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 від сина замовника ОСОБА_7 отримав 5000 дол. США. Про отримання коштів ОСОБА_4 написав розписку, скріпивши її своїм підписом та печаткою ПП (фірма) «Едельвейс-7». Отримані кошти ОСОБА_4 в касу ПП (фірми) «Едельвейс-7» не вніс, касових документів про отримання грошей не виписав, а заволодів коштами в сумі 5000 дол. США, використав їх на власні потреби та не придбав вказаного автомобіля.
Таким чином, директор ПП (фірма) «Едельвейс-7» ОСОБА_4 шляхом обману та зловживання довірою вчинив шахрайство, тобто заволодів коштами ОСОБА_8 кошти в сумі 1800 євро (по курсу НБУ 18180 грн.) та 7400 доларів США (по курсу НБУ 59200 грн.), тобто коштами на загальну суму 77 380 грн., що в 300,5 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян чинного в 2008 році та становить великі розміри.
Також 22.04.2009 року ОСОБА_4 як директор ПП (фірма) «Едельвейс-7», діючи з корисливих мотивів, з метою шахрайського заволодіння чужим майном, ввійшов в довіру до ОСОБА_9 і завідомо не маючи на меті виконувати свої зобов`язання, усвідомлюючи протиправність і суспільну небезпечність своїх дій, уклав із ним договір про надання послуг у сфері автомобільного бізнесу, згідно якого він зобов`язувався протягом 20 діб придбати та доставити в Україну з Німеччини ОСОБА_9 автомобіль марки «Опель Астра» («Вектра») або «Фольксваген Гольф», який належно мав бути оформлений ПП (фірма) «Едельвейс-7».
Окрім того, 25.09.2008 року директор ПП (фірма) «Едельвейс-7» ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, з метою шахрайського заволодіння чужим майном, ввійшов в довіру ОСОБА_10 і не маючи наміру виконувати свої зобов`язання, уклав з ним договір про надання послуг в сфері автомобільного бізнесу, згідно умов якого він зобов`язувався протягом 15 діб придбати та доставити в Україну з Німеччини ОСОБА_10 автомобіль марки «Фольксваген Гольф», який належно мав бути оформлений ПП (фірма) «Едельвейс-7».
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, ОСОБА_4 22.04.2008 року отримав від ОСОБА_9 кошти в сумі 4000 євро, а 25.09.2008 року отримав від ОСОБА_10 кошти в сумі 3000 євро. Отримавши вказані кошти, ОСОБА_4 касового ордеру потерпілим не видав, а заволодів ними, автомобілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не придбав та не передав, чим завдав потерпілим значної шкоди.
Таким чином, ОСОБА_4 , шляхом обману та зловживання довірою, з корисливих мотивів заволодів коштами ОСОБА_9 в сумі 4000 євро, що згідно перерахунку по курсу НБУ на день вчинення злочину, становило 32 113,96 грн., а також коштами ОСОБА_10 в сумі 3000 євро, що згідно перерахунку по курсу НБУ на день вчинення злочину становить 21 418,46 грн.
Окрім цього, ОСОБА_4 як директор ПП (фірма) «Едельвейс-7», ввійшовши в довіру до ОСОБА_11 , зобов`язався на підставі договору про надання послуг в сфері автомобільного бізнесу від 18.05.2008 року доставити останньому автомобіль марки «ВМW», в зв`язку з чим отримав того ж числа від ОСОБА_11 аванс в сумі 6000 доларів США. В подальшому ОСОБА_4 04.09.2008 року ввіз на територію України автомобіль марки «ВМW- 525», який в органах ДАІ МВС України не зареєстрував, а самовільно вніс зміни до кузова автомобіля, а саме змінив його номер та виготовив на вказаний автомобіль підроблене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Після чого у вересні 2008 року передав автомобіль ОСОБА_11 та отримав від останнього кошти в сумі 2400 доларів США. В подальшому, автомобіль марки «ВМW-525» був вилучений у ОСОБА_11 працівниками ВДАІ УМВС в зв`язку із підозрою в достовірності реєстраційних документів.
ОСОБА_4 , продовжуючи свої шахрайські дії, уклав із ОСОБА_11 14.04.2010 року ще один договір про надання послуг в сфері автомобільного бізнесу, згідно якого він нібито зобов`язується доставити автомобіль новішої комплектації і одержав від ОСОБА_11 аванс в сумі 1200 доларів США, а літом 2010 року отримав кінцеву суму грошей в сумі 1300 доларів США. В подальшому ОСОБА_4 автомобіль ОСОБА_11 не доставив та заволодів коштами останнього, спричинивши йому матеріальну шкоду на загальну суму 10900 доларів США., що згідно офіційного курсу Національного Банку України становило 61 730,84 грн.
Також ОСОБА_4 , працюючи директором ПП (фірма) «Едельвейс-7», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи так діяти, в період з грудня 2007 року, подаючи в Державну податкову інспекцію м. Івано-Франківська декларації з податку на прибуток підприємства, вчиняючи підроблення офіційних документів, які видаються та посвідчуються підприємством, вносив в них завідомо неправдиві дані. Так, в деклараціях за 4 квартал 2007 року, 1 та 2 квартали 2008 року, в графі «Валовий дохід від усіх видів діяльності» вказував нулі, хоча 27.12.2007 року та 13.01.2008 року отримав кошти від ОСОБА_8 в сумі 1800 євро та 7400 доларів США. Крім того в декларації за 3 квартал 2008 року вказав валовий дохід 13700 грн., а в декларації за 4 квартал 2008 року - 11000 грн., хоча насправді отримав значно більші доходи. Вказані декларації від імені директора та головного бухгалтера ОСОБА_4 скріплював власним підписом та круглою печаткою ПП (фірми) «Едельвейс-7», після чого подавав їх в органи ДПІ. Подаючи завідомо неправдиві дані в деклараціях з податку на прибуток підприємства ОСОБА_4 вчинив підроблення офіційних документів, які видаються та посвідчуються підприємством.
Також ОСОБА_4 з метою користування автомобілем марки «ВМW -525» та в подальшому зняття його із реєстрації та продажу, в результаті якого він мав матеріально збагатитись, підробив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , яке згідно висновку експерта не відповідає бланкам свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, які знаходяться в офіційному обігу, всі зображення бланку виконані за допомогою електрофотографічного способу друку за допомогою засобів оперативної поліграфії. Зображення номеру бланку свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серією НОМЕР_1 виконане офсетним способом друку.
09.06.2010 року у ВРЕР при УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області, що по вул. Юності в м. Івано-Франківську, звернувся ОСОБА_4 із заявою про перевірку технічного стану та зняття з обліку автомобіля марки «ВМW- 525», реєстраційний номер НОМЕР_2 . З цією метою останній надав попередньо підроблене ним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , яке згідно висновку експерта не відповідає бланкам свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, які знаходяться в офіційному обігу, так як всі зображення бланку виконані за допомогою електрофотографічного способу друку за допомогою засобів оперативної поліграфії. Зображення номеру бланку свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 виконане офсетним способом друку.
Окрім цього, 09.06.2010 року у ВРЕР при УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області, що по вул. Юності в м. Івано-Франківську, звернувся ОСОБА_4 із заявою про перевірку технічного стану та зняття з обліку автомобіля марки «ВМW- 525» реєстраційний номер НОМЕР_2 . В наданому на дослідження автомобілі «ВМW -525» було виявлено відсутність інформаційної таблички з дублюючим ідентифікаційним номером кузова та внесення ОСОБА_4 змін до ідентифікаційного номера кузова, який згідно висновку експерта виготовлено не з дотриманням технічних вимог заводу-виробника та набитий кустарним способом.
В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчинених злочинах не визнав, цивільні позови не заперечив та надав суду показання про те, що його ПП (фірма) Едельвейс-7 ще з кінця 80-х здійснювала свою діяльність шляхом надання послуг в сфері автомобільного бізнесу, тобто здійснював клієнтам доставку автомобілів з Німеччини. До часу інкримінованих йому ніби-то вчинених злочинних дій ніхто із клієнтів до нього ніяких претензій не мав.

Так, 27.12. 2007 року він уклав договір про надання послуг в сфері автомобільного бізнесу із ОСОБА_8 , згідно якого зобов`язався за суму в 14500-15000 дол.США впродовж 10-ти днів придбати в Німеччині автомобіль Фольксваген Кадді, доставити його на територію України та передати потерпілому. В якості авансу він отримав у ОСОБА_8 1800 Євро та 7400 дол.США. Проте умови договору він не зміг виконати із незалежнх від нього причин, так як придбаний ним автомобіль під час транспортування поламався на території Німеччини, де зараз і знаходиться. В зв`язку із тим, що в нього закінчилася віза, він не зміг знову виїхати в Німеччину та вирішити питання доставки автомобіля ОСОБА_8 . Не відмовляється відшкодувати потерпілому завдані збитки, хоча вважає, що дане питання потерпілий міг вирішити з ним в цивільному порядку.

Ще 22.04.2008 року він уклав договір про надання послуг в сфері автомобільного бізнесу із ОСОБА_9 . Згідно з цим договором він зобов`язався за 4500 Євро впродовж 20-ти діб придбаати автомобіль Опель Астра (Вектра) або Фольксваген Гольф в Німеччині, доставити його на територію України та передати ОСОБА_9 . В якості авансу потерпілий дав йому 4000 Євро. Автомобіль мав бути оформлений без митних зборів як для інваліда. Але оскільки ОСОБА_9 не надав йому документів, що підтверджують його інвалідність, договір він не виконав. Питання повернення коштів потерпілому також згідний був вирішувати в цивільному порядку.

Окрім цього він 18.05.2008 року уклав договір про надання послуг в сфері автомобільного бізнесу із ОСОБА_11 і умови цього договору він повністю виконав. У вересні 2008 року передав в користування ОСОБА_11 автомобіль від імені ПП (фірма) Едельвейс-7 і тоді ж було укладено договір про використання автомобіля в службових цілях. Згідно з документами власником автомобіля був ОСОБА_12 , житель м. Сєверодонецьк Луганської області. Договір купівлі-продажу автомобіля не укладався. Вказаним автомобілем ОСОБА_11 користувався майже 2 роки і жодних претензій до нього не пред`являв. Однак він не підробляв ідентифікаційний номер кузова автомобіля та реєстраційні документи на автомобіль, вважає, що це міг зробити сам ОСОБА_11 . Вже після того, як в 2010 році було виявлено, що номер кузова і техпаспорт підроблені, він уклав з ОСОБА_11 договір на придбання іншого автомобіля, і отримав від ОСОБА_11 аванс в загальній сумі 2500 доларів США. Умови договору не виконав по незалежних від нього причинах, оскільки придбати новий автомобіль потерпілому мав після того, як буде реалізований попередній автомобіль.

Також підсудний зазначив, що 25.09.2008 року ним було укладено договір про надання послуг в сфері автомобільного бізнесу із ОСОБА_10 , відповідно до умов якого він зобов`язався за 7500 Євро протягом 15-ти діб придбати в Німеччині автомобіль Фольксваген Гольф, доставити його на територію України та належно юридично оформити. В якості авансу потерпілий передав йому 3000 Євро. Однак 01.11.2008 року гроші, які були призначені для покупки автомобілів, в нього викрадено посадовими особами міжнародного переходу Тиса, що в м.Чоп Закарпатської області, з приводу чого він неодноразово звертався в різні інстанції, однак позитивного результату не отримав.

Вважає , що в його діях немає жодного складу злочину, є наявні тільки цивільно-правові відносини і всі питання з потерпілими можна було врегулювати в цивільному порядку, для чого їм необхідно було звернутмся до суду в порядку цивільного судочинства, однак цього потерпілі не зробили.

Цивільні позови потерпілих, окрім позову ОСОБА_11 , визнає в частині відшкодування матеріальної шкоди і згідний повернути кошти після звільнення його з-під варти.

Також вважає, що в його діях немає і складу злочину, передбаченого ст. 358 КК України з приводу ніби-то внесення неправдивих даних в декларації з податку на прибуток підприємства, оскільки він не знає, що таке валовий дохід і яке це має відношення до його фірми. Від потерпілих він отримував грошові кошти в якості авансів, вважає, що це не були його доходи чи заробітки, а тому відображувати їх в деклараціях не було потреби.

Своєї вини у пред`явлених йому обвинуваченнях не визнає, в зв`язку з чим просить суд його виправдати.

Не зважаючи на невизнання підсудним ОСОБА_4 вини у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 190, ч.3 ст.190, ст.290, ч.І ст.358, ч.3 ст.358 КК України, його вина повністю доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_10 , будучи допитаним в судовому засіданні, пітвердив, що підсудний ОСОБА_4 25.09.2008 року уклав з ним договір про надання послуг в сфері автомобільного бізнесу, за яким зобов`язався за 7000-7500 доларів США впродовж 15-ти діб придбати для нього в Німеччині автомобіль Фольксваген Гольф, доставити його на територію України та передати йому у власність. В якості авансу він передав ОСОБА_4 3000 Євро. Однак, ні в жовтні, ні в листопаді 2008 року обумовлений автомобіль ОСОБА_4 не доставив, натомість повідомляв, що в нього виникли проблеми з коштами. Оскільки підсудний умови договору не виконав, придумував різноманітні причини, чому саме не доставив автомобіль, він попросив повернути йому отримані кошти. Гроші, навіть частково, підсудний не повертає, уникав розмови та зустрічі з ним. Просить суд підсудного ОСОБА_4 карати суворо по закону, та задоволити його цивільний позов у зміненому виді в повному об`ємі.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 підтвердив, що підсудний 22.04.2008 року уклав з ним договір, за яким зобов`язався за 4500 Євро протягом 20-ти діб купити в Німеччині автомобіль Опель Астра (Вектра) або Фольксваген Гольф, доставити його на територію України та передати йому. В якості авансу він дав підсудному 4000 Євро. Однак, ОСОБА_4 зобов`язання згідно укладеного договору не виконав, почав уникати з ним зустрічі та відмовлявся під різними приводами повернути отримані кошти. Тому просить суд ОСОБА_4 карати суворо по закону, заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди просить задоволити.

З оголошених у судовому засіданні показань потерпілого ОСОБА_8 вбачається, що підсудний ОСОБА_4 27.12. 2007 року уклав з ним договір про надання послуг в сфері автомобільного бізнесу. За умовами договору ОСОБА_13 зобов`язався за суму в 14500-15000 дол.США протягом 10-ти діб придбати в Німеччині вантажний автомобіль Фольксваген Кадді, доставити його на територію України та передати йому у власність. В якості авансу він надав підсудному 1800 Євро та 7400 дол.США. Жодних документів про отримання цих коштів, окрім договору, ОСОБА_4 йому не надав. 13.01.2008 року до нього зателефонував ОСОБА_4 і повідомив, що є необхідний автомобіль, однак потрібно доплатити решти суми коштів. На це він (потерпілий) сказав своєму синові передати ОСОБА_4 ще 5000 дол.США, що було зроблено. Оскільки умови договору не були виконані, він почав телефонувати підсудному, щоб той хоча б гроші повернув, однак ОСОБА_4 уникав зустрічі з ним, видумував різні причини невиконання договору. Просить суд покарати підсудного ОСОБА_4 згідно закону.

Із оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_4 одержав від його батька гроші в сумі 1800 Євро та 7400 дол.США для придбання автомобіля. Пізніше, по дорученню свого батька він особисто передав підсудному ще 5000 дол.США, необхідних для придбання автомобіля. Однак, ОСОБА_4 автомобіль для батька не придбав, а від повернення коштів ухиляється.

З показань потерпілого ОСОБА_11 , даних ним в ході судового слідства і які були оголошені в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_4 18.05.2008 року від імені фірми Едельвейс-7 уклав з ним договір про надання послуг в сфері автомобільного бізнесу, за яким зобов`язався впродовж 30-ти діб здійснити купівлю автомобіля ВМW-520 в Німеччині за 10000 дол.США та доставити його на територію України і оформити правовстановлюючі документи. В якості авансу ним було надано ОСОБА_4 6000 дол.США. Обумовлений автомобіль було підсудним доставлено тільки у вересні 2008 року, за що він доплатив ОСОБА_4 ще 2400 дол.США, як кінцеву оплату. Підсудний передав йому в користування автомобіль марки ВМW -525, який, з його слів, був ввезений з Німеччини, та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу. Відповідно до технічного паспорту на автомобіль його власником був ОСОБА_12 , житель м.Сєвєроденецьк Луганської області. Вказаним автомобілем він користувався згідно договору про використання автомобіля в службових цілях. Однак, у вересні 2009 року вказаний автомобіль був вилучений у нього працівниками ДАІ, оскільки реєстраційні документи виявились підробленими, хоча ніяких змін в технічний паспорт автомобіля чи в комплектуючі транспортного засобу він не вносив. 14.04.2010 року підсудний уклав новий договір про надання послуг в сфері автомобільного бізнесу. Згідно з цим договором зобов`язався протягом 30-ти діб придбати в Німеччині автомобіль ВМW-525 новішої комплектації та доставити на територію України і юридично оформити право власності на нього. Під час укладення договору він передав ОСОБА_4 1200 дол.США., а в послідуючому ще 1300 дол.США. Загалом він віддав ОСОБА_4 10900 доларів США, але підсудний умов договору не виконав, почав уникати з ним зустрічі та відмовився повернути отримані кошти.

Свідок ОСОБА_14 в ході досудового слідства дав показання, які оголошені в судовому засіданні, де ствердив, що підсудний ОСОБА_4 , отримавши гроші від ОСОБА_11 в м. Івано-Франківську, зобов`язався доставити йому із Німеччини автомобіль ВМW, однак автомобіль не привіз, грошей не повернув.

Свідок ОСОБА_15 , будучи допитаним в судовому засіданні, підтвердив, що він працював старшим інспектором з розшуку ВДАІ з обслуговування м.Івано-Франківська. Зазначив, що 09.06.2010 року ВДАІ здійснювало перевірку технічного паспорта автомобіля ВМW- 525, д.н.з. НОМЕР_2 та самого автомобіля, яким керував ОСОБА_4 . В результаті перевірки виникли підозри, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу підроблене, тому відправили його на дослідження. Крім того, при перевірці ідентифікаційного номера кузова автомобіля ВМW -525 було встановлено, що номер набитий кустарним способом, а також відсутня інформаційна табличка з дублюючим ідентифікаційним номером кузова. В зв`язку з цим ним були складені відповідні матеріали і автомобіль був вилучений та поміщений на арештмайданчик ВДАІ м.Івано-Франківська. Жодних пояснень з приводу виявлених підроблень ОСОБА_4 йому не надавав.

З оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_16 вбачається, що 25.09.2008 року в приміщенні службового кабінету його старшого сина ОСОБА_10 в Управлінні Департаменту України з питань виконання покарань в Івано-Франківській області, він був присутній під час підписання угоди між його сином та директором ПП Едельвейс-7 ОСОБА_4 стосовно купівлі та доставки з Німеччини на Україну легкового автомобіля Фольксваген Гольф. В його присутності ОСОБА_4 отримав в якості завдатку 3000 Євро та пообіцяв протягом десяти днів придбати та перегнати замовлений сином автомобіль. Але свої зобов`язання за договором ОСОБА_4 не виконав, автомобіль сину не доставив та отримані, як аванс, кошти не повернув.

З оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_12 слідує, що він із ОСОБА_4 не знайомий взагалі, і автомобіль ВМW- 525, реєстраційний номер НОМЕР_2 , йому не продавав. Належний йому автомобіль марки ВМW- 525 він придбав в 1998 році і до 2011 року керував ним. У 2001 році переоформив зазначений автомобіль на себе та регулярно проходив державний технічний огляд вказаного автомобіля і жодних проблем з документами чи технічним станом автомобіля не виникало. Приблизно в березні 2011 року він вирішив продати свій автомобіль, для чого помістив оголошення в інтернеті, а в травні 2011 згідно генерального доручення продав вказаний автомобіль жителю м.Луганьк і про його подальшоу долю йому нічого не відомо.

З показань свідка ОСОБА_17 , які оголошені в судовому засіданні, встановлено, що приблизно в 2006 -2007 роках він познайомився на Івано-Франківській митниці з ОСОБА_4 та допоміг йому з оформленням дозволу на переобладнання автомобіля. Опісля він познайомив з ОСОБА_4 ОСОБА_9 , з яким перебуває в дружніх стосунках. ОСОБА_9 хотів, щоб ОСОБА_4 пригнав йому з Німеччини автомобіль 2000-2001 років випуску іноземного виробництва. Також йому відомо, що ОСОБА_4 та ОСОБА_9 уклали угоду з приводу доставки автомобіля і ОСОБА_9 передав ОСОБА_4 в якості авансу грошові кошти. Однак, умови договору ОСОБА_4 не виконав, вигадував різні причини недоставки автомобіля, уникав зустрічей з ним та ОСОБА_9 , отримані гроші не повернув.

Із показань свідка ОСОБА_18 , які оголошені в судовому засіданні, встановлено, що він не пригадує, щоб був знайомий з ОСОБА_4 , а також не пам`ятає, коли останній раз перетинав Державний кордон України через пункт пропуску Шегиня Львівської митниці на автомобілі ВМW- 525.Також йому не відомо хто є власником автомобіля ВМW- 525 реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Вина підсудного ОСОБА_4 в скоєнні злочинів також доводиться письмовими доказами, зокрема:

- договором про надання послуг в сфері автомобільного бізнесу від 25.09.2008 року, укладеним між ПП (фірма) Едельвейс-7 в особі директора ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , яким підтверджується, що підсудний зобов`язався в 15-денний термін з моменту підписання договору придбати для ОСОБА_10 за 7500 Євро в Німеччині автомобіль марки Гольф та доставити його в Україну, в якості авансу поперілийперелав підсудному 3000 Євро. (т.1 а.с.12);

- розпискою ОСОБА_4 від 17.02.2009 року про отримання ним у ОСОБА_10 грошей в сумі 3000 євро (т.1 а.с.14);

- договором про надання послуг в сфері автомобільного бізнесу, укладеним 22.04. 2008 року між фірмою Едельвейс-7 в особі директора ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , з якого встановлено, що підсудний за 4500 Євро зобов`язався в 20-денний термін з моменту підписання договору, здійснити купівлю для ОСОБА_9 в Німеччині автомобіля «Опель Астра» («Вектра») або «Фольксваген Гольф» та доставити його в Україну та оформити з правом експлуатації. В якості авансу потерпілий передав підсудному 4000 Євро. (т.1 а.с.21);

- розпискою ОСОБА_4 від 16.02.2009 року про одержання ним у ОСОБА_9 грошей в сумі 4000 Євро (т.1 а.с.22);

- договором про надання послуг в сфері автомобільного бізнесу, укладеним 27.12.2007 року між ПП (фірма) Едельвейс-7 в особі директора ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , з якого видно, що підсудний зобов`язався за 14500-15000 дол.США в 10-денний термін з моменту підписання договору придбати для ОСОБА_8 в Німеччині автомобіль «Фольксваген Кадді» та доставити його в Україну. В якості авансу потерпілий передав підсудному 1800 Євро та 2400 дол.США (т.2, а.с.13);

- розпискою ОСОБА_4 , яка також підтверджує факт одержання від ОСОБА_8 5000 дол.США (т.2, а.с.14);

- листом №11-15/221 від 15.06.2009 року відділу Державної реєстрації (Реєстраційної палати) з якого вбачається, що ПП (фірма) Едельвейс-7 зареєстроване виконкомом Івано-Франківської м/ради, однак станом на 15.06.2009 року дана юридична особа не включена до ЄДРЮО та ФОП ( т.2, а.с.38);

- договором про надання послуг в сфері автомобільного бізнесу, укладеним між ПП (фірма) Едельвейс-7 в особі директора ОСОБА_4 та ОСОБА_11 від 18.05.2008 року, який підтверджує те, що підсудний ОСОБА_4 зобов`язався в 30-денний термін з моменту підписання договору придбати для ОСОБА_11 в Німеччині за ціну до 10000 дол.США автомобіль «БМВ-520» та доставити його в Україну, отримавши 6000 дол.США авансу (т.3 а.с.71);

- договором про надання послуг в сфері автомобільного бізнесу, укладеним між ПП (фірма) Едельвейс-7 в особі директора ОСОБА_4 та ОСОБА_11 від 14.04.2010 року, який підтверджує те, що підсудний ОСОБА_4 зобов`язався в 30-денний термін з моменту підписання договору придбати для ОСОБА_11 в Німеччині автомобіль «БМВ-525» новішої комплектації та доставити його в Україну та юридично оформити з правом експлуатації, отримавши 1200 дол.США авансу (т.3 а.с.72);

- свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи-приватного підприємства (фірми) Едельвейс-7, виданим Івано-Франківським міськвиконкомом, з якого вбачається, що вказане підприємство зареєстроване міськвиконкомом 11.03.2001 року за №10-п (т.2 а.с.18);

- інформацією про платника Єдиного податку з якого видно, що інформація про засновництво, інформація про свідоцтва платника Єдиного податку - відсутня (т.2 а.с.21);

- статутом ПП (фірма) Едельвейс-7, з якого встановлено, що видами діяльності даного підприємства, директором якого являється ОСОБА_4 є також купівля та реалізація авто-,мото-, велотранспортних засобів ( як вітчизняного, так і закордонного виробництва) і запчастин до них (т.2 а.с.23-26);

- договором про використання автомобіля в службових цілях від 13.05.2009 року, який підтверджує, що підсудний, оформив фіктивний договір використання автомобіля, в якому вказав, що комерційний директор ПП (фірма) Едельвейс-7 ОСОБА_12 , директор ПП (фірма) Едельвейс-7 ОСОБА_4 уклали договір використання автомобіля ВМW по посвідченню АІС 461195, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Даний договір засвідчено підписом та двічі однією печаткою ПП (фірма) Едельвейс-7. (т.3, ст.10);

- листом ДПІ в м.Івано-Франківськ від 30.03.2011 року за №7453/10/17-330/2172 з якого вбачається, що ПП (фірма) Едельвейс-7 звіти ф.1ДФ Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку не подавало (т.3, а.с.65);

- довідкою державної митної служби від 18.02.2011 року, з якої вбачається, що ОСОБА_4 разом з ОСОБА_18 перетнув Державний кордон України в напрямку В`їзд 04.09.2008 року через пункт пропуску Шегині Львівської митниці на автомобілі ВМW- 525 кузов № НОМЕР_3 (т.З а.с.66).

- протоколом огляду речових доказів, з якого видно, що на арештмайданчику міста Івано-Франківська, знаходиться автомобіль марки ВМW-525 з номером кузова № НОМЕР_3 (т.3 а.с.98);

- протоколом огляду речових доказів, з якого вбачається, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу заламіноване, з записом на титульній сторінці реєстраційний № НОМЕР_2 , марка ВМW- 525, модель, рік випуску 1991, колір чорний, об`єм двигуна F125651,шасі №, кузов № НОМЕР_3 , тип ТЗ седан, власна маса, повна маса, особливі відмітки, справка сет 080201 от 08.02.2001 г.,А ІС №461195 на зворотній стороні є написи АІС №461195, власник ОСОБА_12 , житель АДРЕСА_3 (т.3 а.с.99);

- висновком спеціаліста № 09/07-198 від 09.06.2010 року, згідно з яким бланк свідоцтва реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , де зазначено власник ОСОБА_19 за способом нанесення зображення та первиними елементами захисту не відповідає бланкам свідоцтва про реєстрацію трансапортного засобу, які знаходяться в офіційному обігу (т.3 ст. 14-16);

- висновком експерта № 09/07-284 від 19.05. 2011 року, яким підтверджується, що бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серією НОМЕР_1 , за способом нанесення зображення та первиними елементами захисту не відповідає бланкам свідоцтва про реєстрацію трансапортного засобу, які знаходяться в офіційному обігу. Всі зображення бланку (крім. номеру) виконані за допомогою електрофотографічного способу друку за допомогою засобів оперативної поліграфії. Зображення номеру бланку свідоцтва про реєстрам транспортногозасобу серією АІС №461195 виконане офсетним способом друку. (т.3,а.с.139);

- висновком експертизи № 09/07-17 від 18.02.2012 року, з якого вбачається, що відтиск печатки ДЕРЖАВТОІНСПЕКЦІЯ ДЕРЖАВТОІНСПЕКЦІЯ УМВС України Луганської області УМВС України Луганської області * ДЕРЖАВТОІНСПЕКЦІЯ… України Луганської області МРЕВ ДАІ * № 16 у бланку свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серією НОМЕР_1 , де зазначений власник Земляной, нанесений з допомогою кліше. Зображення відтиску круглої гербової печатки, яке виконане барвником фіолетового кольору у верхній лівій частині внутрішньої сторони бланку свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серією НОМЕР_1 виконане не за допомогою оперативної поліграфії (т.4, а.с.44-49 );

- висновком спеціаліста № 09/06-37 від 31.08.2010 року та висновком експерта № 09/06-3 від 01.03.2012 року, з яких вбачається, що ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_4 наданий на дослідження автомобіля ВМW -525, д.н.з. НОМЕР_2 , набитий кустарним способом. Ймовірно первинний індефікаційний номер кузова автомобіля ВМW -525, д.н.з. НОМЕР_2 мав зміст НОМЕР_3 (т.3 ст. 18-19 , т.4 а.с.33-41);

- повідомленням державної прикордонної служби України, з якого видно, що підсудний ОСОБА_4 з 21.08.2009 року неодноразово перетинав кордон України (т.4,а.с. 7,12 );

Суд не бере до уваги твердження підсудного ОСОБА_4 про те, що в його діях відсутній склад інкримінованих йому органами досудового слідства злочинів, оскільки такі твердження, на думку суду, дані підсудним з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне.

Не може суд взяти до уваги і твердження підсуднього про те, що в його діях вбачаються цивільно-правові відносини, оскільки тривалий період, спосіб та обставини заволодіння підсудним майном (коштами) потерпілих, його поведінка до та після заволодіння майном, а також те, що він до теперішнього часу взагалі не приймав жодних заходів щодо повернення потерпілим майна та відшкодування їм завданої майнової шкоди, свідчить про наявність умислу ОСОБА_4 на заволодіння майном потерпілих саме в момент його отримання.

Стпття 190 КК України передбачає заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Об`єктивна сторона даного злочину полягає у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою. Обман повідомлення неправдивих відомостей або замовчування відомостей, які мають бути повідомлені, з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно. Він може виявлятися в усній, письмовій формі, у використанні підроблених документах. Зловживання довірою полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих на родинних, службових відносинах, знайомстві, інших цивільно-правових відносинах.

В даному випадку при здійсненні підсудним ОСОБА_4 своїх обов`язків, як керівником ПП (фірми) Едельвейс-7 має місце шахрайство - заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 190, ч.3 ст.190, ст.290, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України повністю доводиться як показами потерпілих, свідків, а також і письмовими доказами, зібраними та дослідженими в судовому засіданні, які є логічними та послідовними. Аналізуючи показання потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які надані ними безпосередньо в судовму засіданні, а також показання потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , даних ними в ході досудового слідства, суд вважає, що вони правдиві, послідовні не містять суттєвих протиріч і узгоджуються з іншими зазначеними доказами, показаннями свідків, розписками, висновками експертиз.

Таким чином, дії підсудного ОСОБА_4 слід кваліфікувати за: ч.3 ст.190 КК України, оскільки підсудний вчинив умисні дії, які виразились в заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене у великих розмірах; ч.2 ст.190 КК України, оскільки підсудний ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились в заволодінні чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, вчинені повторно, а також що завдало значної шкоди потерпілому; ч.1 ст.358 КК України, оскільки ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились в підробленні документа, який посвідчується установою; ч.3 ст.358 КК України, так як підсудний чинив умисні дії, які виразились у використанні завідомо підробленого документа; ст. 290 КК України, оскільки ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у підробці ідентифікаційного номера кузова транспортного засобу.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_4 суд врахував характер і суспільну небезпечність вчинених ним злочинів, наслідки, які наступили, дані про його особу, відношення до скоєного та обставини, при яких вчинено злочини.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання підсудному ОСОБА_4 судом не встановлено.

По місцю проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягається вперше.

Враховуючи все вище наведене, думку потерпілих стосовно покарання згідно закону, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів в межах санкції статтей, що передбачають відповідальність за вчинені злочини і яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому суд виходить з того, що злочинні діяння ОСОБА_4 вчинив в період з 2008 по 2010 роки, тому покарання йому необхідно призначити на підставі статей, які діяли на час вчинення злочинів, оскільки в санкціях інкримінованих підсудному статей КК України, які є чинними на момент постановлення вироку (згідно Закону України № 3207-VІ від 07.04.2011 року) посилено кримінальну відповідальність.

Разом з тим, суд прийшов до висновку про звільнення підсудного ОСОБА_4 від призначених йому покарань за ст.290, ч.1 ст.358 та ч.3 ст.358 КК України на підставі ст. ст. 74, 49 КК України, оскільки ці злочини, які вчинив підсудний, відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості, а ст. 49 КК України прямо передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості. А так як злочинні дії підсудний вчинив протягом 2008-2010 років, тобто з дня вчинення злочинів пройшло вже більше 5-ти років, підсудного слід звільнити за вироком суду від призначеного покарання за закінченням строків давності.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підлягають до часткового задоволення, цивільний позов ОСОБА_11 підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно вимог ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент віноземній валюті, сума, що підлягає сплаті вгривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення невстановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно пунктів 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Беручи до уваги наведене та враховуючи що потерпілим ОСОБА_8 заявлено ще 14.10.2010 року цивільний позов про відшкодування з підсудного ОСОБА_4 7400 дол.США та 1800 Євро, що на той час становило 77963,00 грн., з врахуванням офіційного курсу НБУ вказаної валюти на даний час з підсудного на користь потерпілого ОСОБА_8 слід стягнути 212308,00 грн. заподіяної злочином матеріальної шкоди.

З підсудного ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_9 слід стягнути 32080,00 грн. заподіяної злочином матеріальної шкоди.

Враховуючи також характер та обсяг заподіяних потерпілому ОСОБА_9 злочином моральних страждань, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди слід зменшити до 20000 грн.

З підсудного ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_10 також слід стягнути 73140,00 грн. заподіяної злочином матеріальної шкоди з розрахунку офіційного курсу НБУ Євро до гривні станом на 11.11.2015 року.

Враховуючи характер та обсяг заподіяних потерпілому ОСОБА_10 злочином моральних страждань, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди слід зменшити до 20000 грн.

З підсудного ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_11 слід стягнути 87091,70 грн. заподіяної злочином матеріальних збитків та 20000 грн. моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілим в даному випадку суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, а також враховує ступінь вини особи, що завдала моральну шкоду, характер та обсяг заподіяних потерпілим моральних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у їхніх життєвих стосунках, майновий стан підсудного ОСОБА_4 , його стан здоров`я та спроможність відшкодувати шкоду.

З підсудного ОСОБА_4 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Івано-Франківській області (р/р0165 код 25574765, МФО 836014, банк одержувача УДК Івано-Франківської області) підлягають стягненню кошти за проведення експертиз:

- №09/07-198 від 09.06.2010 року -140 грн.76 коп.,

- №09/06-37 від 31.08.2010 року - 309 грн.60 коп.,

- №09/06-2 від 14.05.2011 року - 258 грн. 00 коп.,

- №09/07-284 від 19.05.2011 року -450 грн.24 коп.,

- №09/06-3 від 01.03.2012 року -735 грн. 60 коп.,

- №09/07-17 від 18.02.2012 року - 470 грн.40 коп., а всього на загальну суму 2364грн. 60 коп.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 81 КПК України в ред.1960 року.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України (1960 року), суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст. 190, ст.290, ч.1 ст.358 та ч.3 ст.358 КК України і призначити покарання:

- за ст. 190 ч. 2 КК України 3 роки позбавлення волі;

- за ст. 190 ч.3 КК України - 4 роки позбавлення волі;

- за ст.358 ч.1 КК України три місяці арешту. Звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного йому за ч.1 ст.358 КК України покарання на підставі ст. 49, ч.5 ст.74 КК України в зв`язку із закінченням строків давності.

- за ст.358 ч.3 КК України 1 рік 6 місяців обмеження волі. Звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного йому за ч.3 ст.358 КК України покарання на підставі ст. 49, ч.5 ст.74 КК України в зв`язку із закінченням строків давності.

- за ст.290 КК України один рік обмеження волі. Звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного йому за ст.290 КК України покарання на підставі ст. 49, ч.5 ст.74 КК України в зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі ст. 70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 4 роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 14 год.30 хв. 21.05.2012 року - з часу взяття його під варту в залі Богородчанського районного суду.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 212308,00 грн. заподіяної злочином матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 32080,00 грн. спричиненої злочином матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди, всього 52080 грн.00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 73140,00 грн. заподіяної злочином матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди, всього 93140,00 грн.

В решта позовних вимог ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_11 - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11 87091,70 грн. заподіяних злочином матеріальних збитків та 20000 грн. моральної шкоди, всього 107091,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь НДЕКЦ при УМВС в Івано-Франківській області (р/р0165 код 25574765, МФО 836014, банк одержувача УДК Івано-Франківської області) кошти за проведення експертиз: №09/07-198 від 09.06.2010 року 140,76 грн.; № 09/06-37 від 31.08.2010 року 309,60 грн.; № 09/06-2 від 14.05.2011 року 258,00 грн.; № 09/07-284 від 19.05.2011 року 450,24 грн., № 09/06-3 від 01.03.2012 року - 735,60 грн.; № 09/07-17 від 18.02.2012 року 470,40 грн., а всього - 2364, 60 грн.

Речові докази по справі:

-декларації, уточнення розрахунку податкових зобов`язань, копії договорів, розписки, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - залишити зберігати при матеріалах справи;

-автомобіль марки ВМW- 525, д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходиться на арештмайданчику у ВДАІ м. Івано-Франківська та є знаряддям вчинення злочинів, - конфіскувати в дохід держави.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити без зміни - тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 15 днів з часу його проголошення шляхом подачі апеляції через Надвірнянський районний суд, а засудженим ОСОБА_4 в той самий строк з часу отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1