УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №287/180/13-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.187 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Олевського району ОСОБА_6 на ухвалу Олевського районного суду Житомирської області від 16 липня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання про дозвіл на затримання ОСОБА_7
за участю прокурора ОСОБА_8
цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого,
Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 31.10. 2013 року обвинуваченого ОСОБА_7 оголошено у розшук.
15.07.2015 року прокурор звернувся до суду із клопотанням про надання дозволу на затримання ОСОБА_7 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.
Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 16 липня 2015 року в задоволенні клопотання прокурора про дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд умотивував своє рішення тим, що відсутні достатні докази, якими обгрунтовується клопотання про дозвіл на затримання, а також прокурор не подав до суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, за рішенням Тушинського районного суду м. Москви від 16.01.2015 року до ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді взяття під варту у зв`язку з пред`явленою йому підозри у вчиненні злочину на території РФ і на даний час він утримується під вартою, а тому неявка ОСОБА_7 до Олевського районного суду є поважною.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить цю ухвалу суду скасувати і прийняти нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора.
В обгрунтування скарги прокурор стверджує, що вина ОСОБА_7 , у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами. Також вказав, що відповідно до доручення про надання правової допомоги від 06.02.2015 року, яке надійшло з відділу МВС Росії по району Покровське - Стрешнєво м. Москви, ОСОБА_7 14.01.2015 року затриманий в порядку ст.ст. 91, 91 КПК РФ. 16.01.2015 року ОСОБА_7 пред`явлено підозру за вчинення злочину, передбаченого п. «а, г» ч.2 ст.161 КК РФ і 16.01.2015 року Тушинським районним судом м. Москви щодо ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді взяття під варту.
Апелянт вважає, що доводи, викладені в оскаржуваній ухвалі суду є безпідставними та необгрутованими, оскільки судом не враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 умисно, з метою ухилення від відповідальності, будучи особою, яка неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, самовільно перетнув кордон.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши ухвалу суду в межах, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ч.4 ст.189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду, чи одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.
Як видно з матеріалів кримінального провадження (а.с. 90-91) 16 січня 2015 року ОСОБА_7 на території Російської Федерації було пред`явлено обвинувачення за вчинення злочину, передбаченого п. «а, г» ч.2 ст.161 КК РФ та застосовано запобіжний захід у вигляді взяття під варту. В даний час ОСОБА_7 утримується в ФКУ СІЗО-3 УФСИН Росії по м. Москві. Тобто, останній не може з`явитися до Олевського райсуду для прийняття участі в розгляді вищезазначеного кримінального провадження через поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні клопотання прокурора про надання дозволу на затримання ОСОБА_7 , оскільки питання щодо видачі ОСОБА_7 має вирішуватися в порядку екстрадиції.
У зв`язку з цим, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Олевського району ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Олевського районного суду Житомирської області від 16 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.
Судді: