Справа № 642/4622/15-к
Провадження № 1-кп/642/426/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, проживаючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, студента 2 курсу Харківського професійного, машинобудівного ліцею, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1/ 01.10.2009 р. Ленінським районним судом м. Харкова за ст. 186 ч.2, 69 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

2/04.10.2013 р. Ленінським районним судом м. Харкова за ст. 186 ч. 2 КК України, з застосуванням ст. 69, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

3/04.06.2015 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ст. 263 ч.2 КК України до 240 годин громадських робіт. Вирок суду на даний час законної сили не набрав,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення злочинів проти власності, судимості за які у встановленому законом порядку не зняті та не погашені, знову вчинив аналогічне корисливе умисне кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 15.04.2015 року, приблизно о 23:00 год. ОСОБА_5 , діючи повторно, за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_6 , прибули до «Ленпарку», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Соціалістична, 48, де маючи злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи з корисливих мотивів, підійшли до раніше знайомого потерпілого ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , знаходячись за спиною потерпілого ОСОБА_4 , рукою закрив останньому очі. В цей час ОСОБА_5 підійшов до потерпілого ОСОБА_4 з іншого боку та витягнув з сумки, що знаходилась на плечі у останнього, ноутбук фірми «Lenovo B570e2G (59-347412)», та зарядний пристрій до нього, вартістю 3063,33 грн., а також комп`ютерну мишку фірми «А4», моделі «Х6-22D», вартістю 141,51 грн.

Потім ОСОБА_5 рукою штовхнув потерпілого ОСОБА_4 у плече, від чого останній впав на землю та йому було спричинено сильний фізичний біль.

Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим втекли, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3204,84 грн., розпорядившись ним на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю та пояснив, що 15 квітня 2015 року в вечерні час він зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_7 , після чого вони побачили як їх знайомий ОСОБА_8 зі своїм приятелем вживали спиртні напої, а потім ОСОБА_9 пішов у напрямку «Ленпарку» м. Харкова. На плечі у ОСОБА_9 висіла сумка, в якій носять ноутбуки. Разом з ОСОБА_10 вони направилися вслід за ОСОБА_9 , та шли від нього на відстані, приблизно, 20 метрів. У нього виник намір заволодіти майном ОСОБА_9 . Він запропонував ОСОБА_10 з застосуванням сили заволодіти майном ОСОБА_9 , на що останній поголився. Біля 23.00 години, знаходячись у «Ленпарку», ОСОБА_10 ззаду підійшов зі спини до ОСОБА_9 , та своєю рукою закрив йому очі, після чого ОСОБА_11 з боку підійшов до потерпілого, відкрив змійку сумки, яка висіла на плечі в останнього, та витягнув з неї ноутбук «Леново» з зарядним пристроєм до нього та комп`ютерну мишку. Потім він своєю рукою штовхнув потерпілого ОСОБА_4 у плече, від чого останній впав на землю, а вони з ОСОБА_10 в цей час з викраденим майном втекли, а потім здали його у ломбард за 1000 гривень, поділивши між собою кошти. Через деякий час він викупив з ломбарду викрадене майно, яке потім було у нього вилучено працівниками міліції.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю та дав пояснення, аналогічні поясненнім ОСОБА_5 .

Враховуючи те, що обвинувачені та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитами обвинувачених та потерпілого, а також вивченням матеріалів, що характеризують особистість обвинувачених, визнавши недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Незважаючи на повне визнання своєї винуватості у чиненні кримінального правопорушення обвинуваченими, їх вина також підтверджується і показаннями потерпілого ОСОБА_4 , даними ним в судовому засіданні, який поясни, що 15.04.2015 року, біля 23.00 години, він, після вживання спиртних напоїв, йшов до себе додому та проходив через «Ленпарк» у м. Харкові. Краєм ока він бачив, що позаду нього на відстані, приблизно, 20 метрів шли два порубка, однак їх зовнішність не розпізнав. На плечі у нього висіла судка, в які знаходився ноутбук «Леново» з зарядним пристроєм до нього та комп`ютерною мишкою. Він почув, як ззаду зі спини до нього підійшов парубок, який своєю рукою закрив йому очі, а потім почув як інший парубок з боку підійшов до нього, відкрив змійку сумки, яка висіла у нього на плечі та витягнув з неї ноутбук з зарядним пристроєм та комп`ютерну мишку, а потім своєю рукою штовхнув його у плече, від чого він впав на землю, де знаходився біля хвилини. Піднявшись він побачив, що нападники з викраденим майном зникли. Зовнішність нападників він не запам`ятав. Від падіння на землю тілесних ушкоджень йому завдано не було, а лише було спричинено фізичний біль. В подальшому викрадене майно йому було повернуто працівниками міліції. Матеріальних та моральних претензій до обвинувачених він не має.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скоїли відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого вчинений за попередньою змовою групою осіб, а для ОСОБА_5 також вчинений повторно, а тому їх дії кваліфікує за ст. 186 ч. 2 КК України.

При призначенні обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого правопорушення, дані про особи обвинувачених, які на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебувають, не одружені, не працюють, за місцем реєстрації та проживання характеризуються задовільно, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово був засуджений за скоєння тяжких злочинів проти власності, у теперішній час він також є обвинуваченим у скоєнні злочинів, передбачених ст. 186 ч. 5, 187 ч. 4 КК України і кримінальне провадження відносно нього знаходиться на розгляді Фрунзенського районного суду м. Харкова, є студентом, має на вихованні малолітню дитину, а також страждає захворюванням зору. При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності. Завдані діями обвинувачених матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_4 були відшкодовані, у зв`язку з чим останній не має до них жодних претензій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд визнає їх щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та добровільне відшкодування завданої шкоди, а для обвинуваченого ОСОБА_5 також і знаходження на утриманні малолітньої дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд не знаходить.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, враховуючи той факт, що обвинувачені скоїли тяжкий злочин, суд вважає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повинні нести покарання у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нового кримінального правопорушення, що для ОСОБА_5 можливо лише в умовах ізоляції останнього від суспільства з відбуванням у кримінально-виконавчій установі закритого типу, а для ОСОБА_6 в силу вимог ст. 75 КК України зі звільненням його від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом визначеного судом випробувального строку не скоїть нового правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, зобов`язавши засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цьому органу про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації.

При цьому суд, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_5 і наведеного вище переліку пом`якшуючих покарання обставин, які істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вважає за необхідне призначити йому основне покарання із застосуванням ст. 69 КК України - нижче нижчої межі, встановленої в санкції ст. 186 ч. 2 КК України.

Суд вважає, що запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 в ході досудового слідства, у вигляді домашнього арешту необхідно змінити до набрання вироком законної сили у зв`язку з призначенням йому покарання на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачений, раніше неодноразово був засуджений, скоїв даний злочин через незначний період після вчинення попередніх злочинів, у відношенні нього мається інше кримінальне провадженні, не розглянуте судом, що дає підстави вважати, що знаходячись на волі він може вчинити інше кримінальне правопорушення, або переховуватися від суду.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимоги ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 245 грн. 52 коп. слід стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави, в рівних частках, по 122 грн.76 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України та призначити йому покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 3 ( трьох ) років позбавлення волі з відбуванням у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Змінити ОСОБА_5 обраний у відношенні нього в ході досудового розслідування запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі, взявши його під варту в залі суду негайно.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробувальним строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в указаний вище орган .

Обраний ОСОБА_6 в ході досудового розслідування запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, залишити без змін до строку його закінчення (11.07.2015 року), після чого - скасувати.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 рахувати з 12 червня 2015 року з моменту проголошення вироку та взяття ОСОБА_5 під варту.

Речові докази після набрання вироком законної сили: ноутбук фірми «Lenovo B570e2G (59-347412 )» та зарядний пристрій до нього, комп`ютерну мишку фірми «А4», моделі X6-22D, які знаходяться на відповідальному збереженні у потерпілого ОСОБА_4 - залишити у його розпорядженні.

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судово-товарознавчої експертизи, в рівних частках, по 122 ( сто двадцять дві ) грн. 76 коп. з кожного.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1