Справа № 1-332/11
Провадження №11/772/59/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_7 ,

розглянув 24 вересня 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальну справу за апеляцією цивільного відповідача, ВАТ НАСК «Оранта», на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 26 червня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сколе Львівської області, українця, громадянина України, освіта середня, працюючого у ФОП ОСОБА_9 - водієм, одруженого, має одну дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого АДРЕСА_1 раніше судимого:

09.12.2010 року Тульчинським районним судом за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 191 КК України до 2 років обмеження волі без позбавлення права обіймати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю та за ч. 1 ст. 383 КК України до 1 року обмеження волі, за ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 286 КК України до 6 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 роки;

за ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_8 остаточну міру покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі;

відповідно до ст. 71, 72 КК України з врахуванням вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 09.12.2010 року визначено остаточну міру покарання шляхом часткового складання покарань та призначено останньому 7 років 7 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки;

міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишено підписку про невиїзд.

Цивільні позови ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до ОСОБА_8 закрито провадженням.

Цивільні позови ОСОБА_6 до ОСОБА_8 та ВАТ НАСК «Оранта» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_6 в порядку виконання страхового зобов`язання матеріальну шкоду в сумі 12600 грн. та 47890 грн. моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду 51710 грн.

Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку суду ОСОБА_8 31.01.2007 року близько о 19.00 годині, йдучи по особистим справам, побачив, що на території земельної ділянки, що по АДРЕСА_1 , яка належить його рідним, ОСОБА_12 з вагончика господарського призначення намагається вчинити крадіжку, підійшов до останнього та виявивши, що ОСОБА_12 зірвавши замка з дверей вагончика виніс з нього інструменти з метою їх крадіжки, умисно наніс ОСОБА_12 кулаками рук два удари в голову та один удар в область тулубу ОСОБА_12

ІНФОРМАЦІЯ_3 о 23.30 год. ОСОБА_12 був доставлений у реанімаційне відділення міської клінічної лікарні № 2, де ІНФОРМАЦІЯ_4 помер.

Відповідно до висновку експерта № 15(191)-07 від 03.05.2007 року, при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_12 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: крововилив в м`які тканини голови в лобно-скроневій ділянці справа, субдуральний крововилив в правій скронево-тім`яній ділянці, поширені субарахноїдальні крововиливи, забиття речовини правої скроневої долі головного мозку.

Вказані тілесні ушкодження ОСОБА_12 мають ознаки тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення, та стоять в причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_12 .

Крім того, 20 травня 2011 року приблизно о 13.00 годині водій ОСОБА_8 керуючи технічно справним автомобілем марки Мерседес д. н. НОМЕР_1 , рухаючись в правій смузі для руху вулиці Київської с.м.т. Стрижавки, Вінницького району в напрямку м. Калинівка, під час зміни напрямку руху ліворуч, не переконався, що це буде безпечним, та не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху в наслідок чого допустив зіткнення передньою лівою частиною керованого ним автомобіля з мотоциклом марки Сузукі під керуванням водія ОСОБА_13 , який рухався позаду нього в попутному напрямку.

Відповідно до додаткової авто-технічної експертизи № 149а від 04.07.2011 року В умовах даної пригоди водій мотоцикла Сузукі д. н. НОМЕР_2 не мав технічної можливості попередити зіткнення терміновим гальмуванням з зупинкою мотоцикла до смуги руху автомобіля Мерседес д. н. НОМЕР_3
В наслідок ДТП ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді: сполучна травма тіла у вигляді закритої черепно-мозкової травми (садна та осадження шкіри голови, поширеного крововиливу в праву скронево-потиличну ділянку, перелому кісток склепіння черепа, тотального субарахноїдального крововиливу головного мозку); закритої тупої травми грудної клітки (численних синців та саден переважно по правій поверхні тулуба, крововиливів в м`які тканини в їх проекції, переломів ребер з 1-го по 7-ме включно по лопаточній лінії справа з ушкодженням плеври та тканини легень, подвійного перелому правої ключиці в середній її третині, гемопневмотораксу справа); закритої тупої травми живота (численних дрібних розривів капсули та тканини печінки). Смерть ОСОБА_13 настала від отриманої сполучної травми тіла, яка виникла за умов дорожньо-транспортної пригоди, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент спричинення. Між сполучною травмою тіла та смертю ОСОБА_13 є причинний зв`язок.

При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_13 етилового сприту не виявлено, що свідчить про його тверезий стан на момент настання смерті, відповідно до висновку СМЕ від 17.06.2011 року.

Своїми діями, водій ОСОБА_8 порушив вимоги п. 10.1, 10.4 ч. 2 Правил дорожнього руху України, де зазначено:

п. 10.1 перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху;

п. 10.4 ч. 2 водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині і попутним транспортним засобам.

Порушення ОСОБА_8 вказаних вимог ПДР України знаходяться в причинному зв`язку з наслідками ДТП та спричиненням смерті ОСОБА_13 .

В апеляції НАСК «Оранта» ставиться питання про зміну вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2014 року в частині задоволення цивільного позову стосовно стягнення моральної шкоди з НАСК « Оранта», а саме стягнути з НАСК « Оранта» на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 2 550 грн.

Апеляція мотивована тим, що згідно з ч.1 п.22.3 ст. 22 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяла на дату укладення договору (28.04.2011р.) потерпілому відшкодовується моральна шкода , передбачена пунктами 1,2 ч.2 ст. 23 Цивільного кодексу України.

Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_5 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, представника цивільного відповідача, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, потерпілу ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали кримінальної справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга НАСК « Оранта» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду щодо доведеності винуватості вини ОСОБА_8 ґрунтується на сукупності доказів, які досліджені в судовому засіданні і є правильними.

Ці висновки ґрунтуються на обставинах подій, які ніким не заперечуються а тому зазначені обставини перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Судом першої інстанції вірно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_8 , як умисне тяжке тілесне ушкодження,тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, кваліфікуючою ознакою якого є умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, а також за ст. 286 ч.2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло смерть потерпілому.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд призначив відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, в межах санкції статті Особливої частини.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції при розгляді цивільного позову ОСОБА_6 до НАСК « Оранта», суд задовольнив позов у частині стягнення моральної шкоди у розмірі 47 890 грн.

Проте відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяла на дату укладення договору (28.04.2011р.) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо - транспортної пригоди , яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно ч.1 п.22.3 ст. 22 Закону потерпілому відшкодовується моральна шкода , передбачена пунктами 1,2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірів відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди.

Таким чином, законодавцем чітко встановлено порядок розрахунку моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню потерпілій особі. При цьому законодавцем визначено, що розрахунок проводиться виходячи з ліміту відповідальності страховика за шкоду , заподіяну життю та здоров`ю потерпілих встановлено п.9.3 ст. 9 Закону.

Статтею 9.3 Закону визначено, що обов`язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих , становить 51 000 гривень на одного потерпілого. Таким чином, моральна шкода не може перевищувати 2 550 грн.( 51000:100).

Однак , суд першої інстанції в порушення зазначених матеріальних норм права ухвалив рішення про стягнення з НАСК « Оранта» 47 890 грн. моральної шкоди. При цьому у вироку суду зовсім відсутні мотиви, якими суд керувався визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 47 890 грн., відсутній також і розрахунок такого розміру моральної шкоди.

Оскільки НАСК « Оранта» не є особою, що заподіяла шкоду, тому розмір моральної шкоди відносно стягнення зі страхової компанії повинен визначається виключно до вимог ст.ст. 9.3, 22.3 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2014 року підлягає зміні в частині стягнення моральної шкоди з НАСК « Оранта» на користь ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу НАСК « Оранта» задовольнити.

Змінити вирок Вінницького районного суду від 26.11.2014 року щодо ОСОБА_8 .

Абзац дев`ятий резолютивної частини вироку викласти в наступній редакції:

Стягнути з НАСК « Оранта» на користь ОСОБА_6 в порядку виконання страхового зобов`язання матеріальну шкоду в сумі 12 600 грн. та 2 550 грн. моральної шкоди.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом одного місяця з дня проголошення, засудженому в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

З оригіналом вірно: