ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2015 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004303 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, українцю, уродженцю, м. Запоріжжя, освіта вища, офіційно не працевлаштованому, не одруженому, дітей на утриманні не має, м.т. НОМЕР_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджений.

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.09.2015 року о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою подальшого збуту, перебуваючи біля хірургічного корпусу КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги», що розташований за адресою: вул. Перемоги 80, м. Запоріжжя, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дії ніхто не бачить, намагався таємно викрасти два фрагменти вентиляційних повітроводів, виготовлених із оцинкованого металу, вартість яких складає 102 гривні 50 копійок, помістивши викрадене на металевий візок, але з причин, які не залежали від його волі, свій злочинний намір не зміг довести до кінця, оскільки під час вчинення злочину, був затриманий працівниками вказаного медичного закладу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину повністю визнав, щиро розкаялася у скоєному, підтвердив обставини викладені у обвинуваченому акті, зазначив, що у вересні 2015 року зранку близько 9 години він біля 5 міської лікарні побачив 2 труби, і в нього виник умисел їх вкрасти та здати на металолом. Він їх поклав на візок, і після цього був затриманий працівниками лікарні. Вчинив злочин у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, просить суд суворо його не карати.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного злочину в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України: замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке є закінченим, тому що вона вчинила усі дії які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

В якості обставин, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, добровільне відшкодування матеріальних збитків шляхом повернення майна.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, особу винного, який не працює, має постійне місце проживання, не одружений, раніше не судимий, на обліку у Запорізькій обласній психіатричній лікарні та у Запорізькому обласному наркологічному диспансері не перебуває, збитки відшкодовані добровільно шляхом повернення майна.

В судовому засіданні встановлено, що майновий стан обвинуваченого не дозволяє їй сплатити штраф у розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, передбачений в якості альтернативного покарання у санкції статті, оскільки обвинувачений не працевлаштований.

Потерпілий претензій матеріального характеру до обвинуваченої немає- цивільний позов не заявлено.

З урахуванням наведеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових правопорушень можливе без ізоляції його від суспільства, а тому приходить до висновку про застосування до нього такого виду покарання як громадські роботи, обмеження щодо призначення даного вигляду покарання передбачені ч.3 ст. 56 КК України відсутні.

Запобіжний захід не обирався. Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 80 (восьмидесяті) годин громадських робіт.

Строк відбування призначеного покарання обвинуваченому відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази: два металеві фрагменти сірого кольору передані на відповідальне зберігання заступнику головного лікаря з технічних питань КУ «МКЛЕШМД» ОСОБА_5 повернути за належністю КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1