Справа № 146/1288/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" жовтня 2015 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
17.07.2015 року близько 11:00 год. дільничний інспектор Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області лейтенант міліції ОСОБА_4 , перебуваючи на службі у форменному одязі на своїй зоні обслуговування, а саме, адміністративній дільниці №7 в с. Велика Русава Томашпільського району Вінницької області, під час розгляду повідомлення ОСОБА_5 , зареєстрованого в журналі єдиного обліку за №1387 від 16.07.2015 року про розбиття шибки вікна в будинку заявника односельчанкою ОСОБА_6 , зустрів останнього, який перебував у стані алкогольного сп`яніння на вул. Свердлова в с. Велика Русава Томашпільського району та запропонував пройти в приміщення сільської ради для відібрання пояснення з приводу обставин викладених у його заяві. У відповідь на це ОСОБА_5 повів себе зухвало, почав нецензурно висловлюватися на адресу дільничного інспектора міліції, на законні вимоги останнього припинити хуліганські дії та не перешкоджати виконанню службових обов`язків, не реагував, а діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу, почав шарпати ОСОБА_4 за форменний одяг, обірвавши при цьому правий погон форменної сорочки, після чого наніс потерпілому декілька ударів кулаком правої руки в область правого плеча, заподіявши при цьому тілесні ушкодження у вигляді синця правого плечового суглобу, саднів правого передпліччя, які висновком експерта №67 від 17.07.2015 року за ступенем тяжкості віднесені до легких тілесних ушкоджень. З метою припинення нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілому, останній викликав на допомогу сільського голову ОСОБА_7 та доставили обвинуваченого до приміщення сільської ради і викликали працівників слідчо-оперативної групи Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області.
В судовому засіданні ОСОБА_5 вину в пред`явленому йому обвинуваченні за обставин, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому і по суті пред`явленого обвинувачення суду пояснив, що дійсно вечером 16.07.2015 року він по телефону повідомив чергову частину Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області про те, що його співмешканка ОСОБА_6 камінцем розбила шибку вікна в будинку. Наступного дня, тобто 17.07.2015 року біля 11:00 год. він знаходився у сільському магазині, де випив пляшку пива «Чернігівське», після чого пішов додому. Проходячи вул. Свердлова, його зустрів дільничний інспектор міліції ОСОБА_4 , який повідомив обвинуваченого, що займається розглядом його (обвинуваченого) повідомлення про протиправні дії ОСОБА_6 для відібрання пояснення з цього приводу дільничний інспектор, який був у форменному одязі і та обставина, що ОСОБА_8 є їхнім дільничним інспектором, йому (обвинуваченому) була відома, запропонував останньому пройти до сільської ради. Не знає чому, на це повідомлення він зреагував агресивно, почав висловлюватися в адресу потерпілого нецензурною лайкою, шарпати за форменний одяг, на пропозицію потерпілого припинити протиправні дії не реагував. Через декілька хвилин на місце події під`їхав сільський голова ОСОБА_7 , який також прохав обвинуваченого припинити свої дії. На ці прохання він (обвинувачений) не реагував, продовжував шарпати потерпілого за форменний одяг, при цьому обірвав погон на сорочці, а потім кулаком руки наніс декілька ударів в область правого плеча. У відповідь на це дільничний інспектор застосував спецзасоби, після чого він (обвинувачений) був доставлений в приміщення сільської ради, де перебував аж до приїзду слідчо-оперативної групи райвідділу міліції.
Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що він працює на посаді дільничного інспектора Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області і 17.07.2015 року виконував розпорядження начальника райвідділу по перевірці заяви ОСОБА_5 з приводу пошкодження вікна будинку заявника співмешканкою ОСОБА_6 . По приїзду в с. Велика Русава біля 11:00 год. зустрів на вул. Свердлова села обвинуваченого, який був у нетверезому стані. Потерпілий, який був у літньому форменному одягу, відрекомендувався ОСОБА_9 та повідомив, що в даний час розглядає його (обвинуваченого) заяву про протиправні дії ОСОБА_10 для чого запропонував обвинуваченому пройти в приміщення сільської ради для дачі пояснень з приводу заяви. На пропозицію потерпілого, обвинувачний відреагував агресивно, почав висловлюватися в його адресу нецензурною лайкою, на його (потерпілого) законну вимогу припинити хуліганські дії та не перешкоджати виконувати службові повноваження, не реагував. Далі почав шарпати за форменний одяг, розмахувати руками в зв`язку з чим потерпілий про пригоду повідомив чергову частину райвідділу міліції та викликав на допомогу сільського голову. Після прибуття на місце події сільського голови ОСОБА_7 , обвинувачений продовжував висловлюватися в адресу потерпілого нецензурною лайкою, шарпати за форменний одяг, обірвавши при цьому правий погон на форменній сорочці, а потім наніс декілька ударів кулаком в область правого плеча. У відповідь на ці дії потерпілий застосував спецзасоби після чого разом із сільським головою доставили ОСОБА_5 до приміщення сільської ради, де перебували аж до приїзду слідчо-оперативної групи райвідділу міліції. Будь-яких претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого у даному провадженні не має.
Показання ОСОБА_5 , ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Заслухавши пояснення обвинуваченого, дослідивши визначений судом обсяг доказів, суд уважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину доказана і його дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який повністю визнав вину і щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, що суд визнає обставинами, які пом"якшують покарання, обставину яка обтяжує покарання, якою суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, і вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_5 можливе в умовах застосування покарання у виді обмеження волі із звільненням від його відбування з випробовуванням протягом іспитового строку на підставі ст. 75 КК України.
Відповідно до висновку амбулаторної судово-нарколологічної експертизи №145 від 30.07.2015 року ОСОБА_5 виявляє ознаки хронічного алкоголізму П ст., потребує лікування від алкоголізму, яке йому не протипоказане.
Разом з тим, застосування судом до ОСОБА_5 примусового лікування від алкоголізму є неможливим з таких підстав.
Згідно зі ст. 96 КК України примусове лікування може бути застосоване судом, незалежно від призначеного покарання, до осіб, які скоїли злочини та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров"я інших осіб, тоді як згідно з Основами законодавства про охорону здоров"я від 19.11.92 хронічний алкоголізм до таких хвороб не належить і є соціально небезпечним захворюванням.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Таким чином, передані під зберігальну розписку ОСОБА_4 зірочка від погона та пошкоджена форменна сорочка, підлягають поверненню потерпілому.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні, запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним за ст. 345 ч.2 КК України і призначити покарання два роки обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробовуванням протягом іспитового строку на один рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов"язки:
- не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання та роботи.
До вступу вироку у законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.
Речові докази по справі, передані під зберігальну розписку ОСОБА_4 зірочку від погона та пошкоджену форменну сорочку, повернути потерпілому.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Томашпільський районний суд.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1