№566/984/14-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року смт. Млинів Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області
в складі слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Млинівського РВ (з обслуговування Демидівського та Млинівського районів) УМВС України в Рівненській області лейтенанта міліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 - ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Млинівського РВ (з обслуговування Демидівського та Млинівського районів) УМВС України в Рівненській області лейтенант міліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором, звернувся до Млинівського районного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 - ч.1 ст.115 КК України.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та доповів, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 13 квітня 2014 року, приблизно о 16 год., діючи з помсти, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи намір вчинити умисне вбивство, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті іншої людини та бажаючи її настання, кінною підводою поблизу греблі, що межує з північною частиною с. Радів Млинівського району Рівненської області, наздогнав громадянина ОСОБА_7 , де застосовуючи приведену ним в дію бензопилу «Forte GS45-45» намагався нанести удар в передню частину тулуба ОСОБА_7 , проте потерпілий, вчиняючи дії направлені на захист свого життя та здоров`я, вивів з ладу бензопилу, зламавши важіль зчеплення.

В подальшому, продовжуючи свої дії охоплені єдиним умислом, з метою вбивства, ОСОБА_5 взяв дерев`яну палицю, якою умисно наніс зі значною силою ОСОБА_7 удари в життєво важливі ділянки тіла один удар в голову та чотири удари по спині, проте з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки ОСОБА_8 , який був очевидцем тих подій, припинив дії ОСОБА_5 , перегородивши собою шлях останньому до потерпілого.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді припухлості та садна в тім`яній ділянці волосяної частини голови в середній третині, чотирьох синців на спині, рани на долонній поверхні правої кисті, які згідно висновку судово-медичної експертизи належать до легких тілесних ушкоджень.

17 травня 2014 року ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

14 липня 2014 року у даному кримінальному провадженню змінено правову кваліфікацію з ч.1 ст.125 КК України на ч.3 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України, а 14 липня 2014 року ОСОБА_5 оголошено про зміну раніше оголошеної підозри щодо вчинення злочину передбаченого ч.3 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України.

На обґрунтування наявності обґрунтованої підозри вказав, що в ході досудового слідства встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 , свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 проживають в с. Перемилівка Млинівського району Рівненської області, а свідок ОСОБА_11 проживає в с. Радів Млинівського району Рівненської області, тобто поблизу підозрюваного ОСОБА_5 , який проживає в с. Радів Млинівського району Рівненської області, а тому останній може незаконно впливати на потерпілого та свідків, показання яких є важливим джерелом доказів у даному кримінальному провадженні. Це свідчить про наявність ризику, зазначеного у п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 не має дітей, не працює, є фізично здоровим, а в разі визнання його винним судом, буде засудженим до покарання у виді позбавлення волі, останній може вчинити переховування від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню шляхом ухилення від виконання процесуальних обов`язків, тобто встановлена наявність ризиків, зазначених у п.п.1,4 ч.1 ст.177 КПК України.

Дані про обставини, що підтверджують наявність зазначених ризиків містяться у копії повідомлення про підозру ОСОБА_5 , копії протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 , копії паспорту громадянина України ОСОБА_5 , копії довідки про склад сім`ї ОСОБА_5 , копії медичного висновку лікарів та копії акту судово-психіатричного експерта.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 раніше притягався до кримінальної відповідальності за умисний злочин.

Так, ОСОБА_5 судимий 28 травня 2013 року Млинівським районним судом за ч.2 ст.125 КК України до 150 годин громадських робіт, маючи цю судимость не погашеною та не знятою у встановленому законом порядку, після відбування покарання на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став.

При з`ясуванні обставин, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_5 встановлено, що останній за місцем проживання характеризується, як особа, що має запальний характер та схильна до порушень громадського порядку, ніде не працює та не має постійного джерела заробітку. Наведені дані свідчать про недостатність у підозрюваного ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, що мали б стримуючий характер для невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків, що дає слідству достатні підстави вважати, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом ухилення від виконання процесуальних обов`язків, тобто встановлена наявність ризику, зазначеному у п.1 та п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_5 маючи цю судимість не погашеною та не знятою у встановленому законом порядку, після відбування покарання на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочини, характеризується по місцю проживання негативно, вказують на те, що він є особою суспільно небезпечною та схильною до вчинення злочинів і дають достатні підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, буде продовжувати злочинну діяльність, тобто встановлена наявність ризику, зазначеного у п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, запобігти спробам незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити переховування від органів досудового розслідування та суду, є достатні підстав вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, буде продовжувати злочинну діяльність, а також, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, необхідно застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на нього, передбачені ч.5 ст.194 КПК України

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000196 вважає, що клопотання слідчого СВ Млинівського РВ (з обслуговування Демидівського та Млинівського районів) УМВС України в Рівненській області лейтенанта міліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 - ч.1 ст.115 КК України, не підлягає до задоволення з наступних підстав: у відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 слідчий в судовому засіданні вказав, що для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є наявність ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, вважає, що слідчим не надано жодних об`єктивних доказів, які б вказували на наявність ризиків, передбачених п.1,3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України і те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам зазначеним у клопотанні.

В обґрунтування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України слідчий посилається на те, що ОСОБА_5 проживає поблизу потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а тому може впливати на їх показання, які є важливим джерелом доказів у даному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 доповів, що він не може надати об`єктивних доказів, які підтверджують, що підозрюваний ОСОБА_5 будь-яким чином впливав, в період з 14 квітня по 14 липня 2014 року, на показання потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .

Більше того, ні від потерпілого, ні від свідків будь-яких заяв щодо впливу на них підозрюваним ОСОБА_5 не надходило.

Не знайшла свого підтвердження наявність ризику, передбаченого п. 1,4 ч.1 ст. 177 КПК України.

На обґрунтування даного ризику слідчий зазначив, що ОСОБА_5 не має дітей, не працює,є фізично здоровим, а в разі визнання його винним судом, буде засудженим до покарання у виді позбавлення волі, останній може вчинити переховування від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню шляхом ухилення від виконання процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні слідчий доповів, що ОСОБА_5 по виклику для проведення процесуальних дій завжди з`являвся і не ухилявся від виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином, суд вважає, що відсутність дітей та стан здоров`я не можуть бути підставами наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим з характеристики, виданої Кораблищенською сільською радою Млинівського району Рівненської області № 02-15/99 від 22 квітня 2014 року вбачається, що ОСОБА_5 проживає в АДРЕСА_1 , разом з матірю ОСОБА_12 та братами. Допомагає матері у ведені підсобного господарства. Працьовитий. З сусідами перебуває у дружніх відносинах. Характер запальний. Схильний до порушення громадського порядку.

(а.с. 107 кримінального провадження № 0000196)
Крім цього, з акту судово-психіатричної експертизи № 193/14 від 17 квітня 2014 року вбачається, що ОСОБА_5 перебуває на обліку в лікаря-психіатра з діагнозом: Розлад особистості за інфантильним типом, у зв`язку з чим не призивався в армію.

(а.с. 103-106 кримінального провадження № 0000196)
Слідчий суддя вважає, жодним чином необґрунтованим та недоведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, при цьому бере до уваги відсутність в клопотанні та при судовому розгляді належного обґрунтування обрання запобіжного заходу саме у вигляді домашнього арешту.

Що ж стосується наявності ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що наявність даного ризику знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Підтвердженням цьому являється, що вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 28 травня 2013 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.125 КК України до 150 годин громадських робіт.

(а.с. 114 кримінального провадження № 0000196)
Довідкою кримінально-виконавчої інспекції у Млинівському районі управління державної пенітенціарної служби України в Рівненській області від 25 червня 2014 року №874 підтверджується, що ОСОБА_5 знятий з обліку Млинівського РП Дубенського МРВ КВІ 07 жовтня 2013 року у зв`язку з відбуттям покарання 30 вересня 2013 року.

(а.с. 117 кримінального провадження № 0000196)

У відповідності до п.5 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до основного покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,громадських робіт,виправних робіт або арешту, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання(основного та додаткового)не вчинять нового злочину.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 будучи раніше судимим і маючи цю судимість не погашеною та не знятою у встановленому законом порядку, після відбування покарання на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочини.

У відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

У відповідності до ч.1 - 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихстаттею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч.1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, тобто така заборона не передбачає примусової ізоляції підозрюваного від суспільства.

У відповідності до п. 1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадженнявідповідно до Кримінального процесуального кодексу України» запобіжні заходи, затримання у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК. Слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;

перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;

враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість.

Оцінивши в сукупності всі обставини у відповідності до вимог ст.178 КПК України, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми КПК України, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 , враховуючи особу підозрюваного, який за місцем проживання характеризується задовільно, а також наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПКУкраїни, суд вважає за можливе застосувати більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

У відповідності до ст. 179 КПК України запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

На підставі наведеного,
керуючись ст. 131, 132, 176-179, 181, 184, 194 КПК України,
суд, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Млинівського РВ (з обслуговування Демидівського та Млинівського районів) УМВС України в Рівненській області лейтенанта міліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 - ч.1 ст.115 КК України відмовити.

Застосувати до підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, судимого вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 28 травня 2013 за ч.2 ст.125 КК, ,
запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) Прибувати до кабінету слідчого Млинівського РВ (з обслуговування Демидівського та Млинівського районів) УМВС за кожним викликом,

2) Не відлучатися за межі с. Радів Млинівського району, в якому він зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

3) Повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити, ОСОБА_5 , покладені на нього обов`язки, а також, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1