АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 2190/1069/2012
Справа №10/2190/42/10 Категорія обрання запобіжного заходу взяття під вартуГоловуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1 Доповідач Сажинов В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючогоОСОБА_2,
суддів ОСОБА_3,
ОСОБА_4,
з участю прокурораОСОБА_5

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

розглянувши у судовому засіданні у м. Херсоні 1 березня 2012 року матеріали справи за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 17 лютого 2012 року,

встановила:

Зазначеною постановою відмовлено у задоволенні подання слідчого про обрання щодо

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого у ІНФОРМАЦІЯ_3, підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 301, ч. 2 ст.156 КК України,

запобіжного заходу взяття під варту і обрано запобіжний захід підписку про невиїзд.

Також цією постановою задоволено скаргу ОСОБА_6 на його затримання 7 лютого 2012 року як підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 301, ч. 2 ст. 156 КК України.

ОСОБА_6 органами досудового слідства підозрюється у розповсюдженні 30 31 липня 2011 року порнографічної продукції через електронну пошту на адресу малолітньої ОСОБА_7 і вчиненні розпусних дій щодо неї.

Відмовляючи у задоволенні подання слідчого, суд першої інстанції мотивував відповідну постанову незаконністю затримання ОСОБА_6 7 лютого 2012 року, наявністю у нього постійного місця проживання і ненаданням суду переконливих доказів наміру підозрюваного ухилитися від слідства і суду і перешкодити виконанню процесуальних рішень у справі. Мотиви рішення суду про незаконність затримання ОСОБА_6 у постанові не викладені.

В апеляції прокурор просить скасувати постанову суду першої інстанції і направити відповідну справу на новий судовий розгляд у звязку з невідповідністю висновків суду про відсутність достатніх підстав вважати, що підозрюваний продовжуватиме злочинну діяльність, намагатиметься ухилитися від слідства або перешкоджатиме встановленню істини у справі, фактичним обставинам справи. Так, прокурор вказує на показання свідків про висловлювання підозрюваного щодо його намірів ухилитися від слідства і суду, застосування ним психологічного впливу щодо неповнолітніх свідків, і також на те, що ОСОБА_6 притягнуто до кримінальної відповідальності як обвинувачуваного за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 263 КК України. Також, прокурор вважає, що затримання ОСОБА_6 7 лютого 2012 року відповідає вимогам закону, оскільки на нього вказала потерпіла як на особу, що вчинила злочин, а у його житлі виявлено явні сліди злочину.

Вислухавши доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляцію, перевіривши матеріали справи і доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 165-1 КПК України у постанові судді або ухвалі суду про застосування, скасування чи зміну запобіжного заходу мають бути зазначені підстави прийнятого рішення. Враховуючи норми ч. 7 ст. 106 КПК України, ці вимоги поширюються і на розгляд судом скарг на затримання підозрюваного.

Також за змістом ст. ст. 368, 369 КПК України постанова суду має бути заснована на досліджених у судовому засіданні доказах.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді подання слідчого і скарги ОСОБА_6 на затримання не виконані.

Так, висновок суду про незаконність затримання 7 липня 2012 року ОСОБА_6 як підозрюваного не заснований на матеріалах справи, у якій відсутні будь-які дані про обставини затримання і його підстави.

Окрім цього, у матеріалах справи відсутні підтверджені належними документами дані про обставини, зясування яких відповідно до статей 148, 150 КПК України є обовязковим при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, зокрема, щодо підстав затримання, можливості підозрюваного ухилитися від слідства, перешкодити встановленню істини у справі чи продовжити злочинну діяльність, наявності судимості, характеристики тощо. Не зазначено про дослідження судом відповідних документів і у протоколі судового засідання.

Доводи подання слідчого, його виступу у судовому засіданні у суді першої інстанції і також доводи прокурора щодо перелічених вище обставин всупереч зазначеним вище вимогам закону не перевірені судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не встановив передбачені ст. 106, 148, 150 КПК України обставини, а його висновки про відсутність підстав для обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу взяття під варту і незаконність затримання не засновані на матеріалах справи. Тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а відповідна справа направленню на новий судовий розгляд.

Керуючись ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити.

Постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 17 лютого 2012 року щодо ОСОБА_6 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суддів.

Головуючий

Судді