Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/998/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.11.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № 0001335 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_2 в його інтересах на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 1 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Воронівці Теофіпольського району Хмельницької області, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

05.04.2002 року Світловодським міським судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 121 КК України на 8 років позбавлення волі. Звільнений умовно - достроково 30.10.2007 року згідно постанови Петрівського районного суду Кіровоградської області,

визнано винуватим та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат по справі.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_2 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він вчинив вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, за наступних обставин.

Так, в період часу з 23 год. 11 березня 2013 року до 05.00 год. 12 березня 2013 року ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних стосунків, маючи на меті позбавлення життя ОСОБА_8 , використовуючи тупий предмет металевий лом, а також невстановлений слідством предмет циліндричної форми та невстановлений слідством предмет з обмеженою контактуючою поверхньою, наніс останньому не менше восьми цілеспрямованих травматичних ударів в різні ділянки голови, спричинивши у такий спосіб тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно - мозкової травми, множинних ран голови правої скроневої ділянки, правої вушної ділянки та завушної ділянки, лобної та потиличної, садна лобної ділянки, носа та верхньої повіки правого ока, крововиливи у м`які тканин и голови, вдавлені переломи правих скроневої та тім`яної кісток, з поширенням на основу черепа, крововиливи на м`які оболонки головного мозку та забою головного мозку.

Після чого, з метою приховання слідів вчинення злочину, ОСОБА_6 , взявши під пахви ОСОБА_9 , витяг останнього з двору вищевказаного домоволодіння, залишивши його біля воріт домоволодіння.

Згідно висновку судово медичної експертизи № 93 від 24.05.2013 року, смерть ОСОБА_8 настала від тілесних ушкоджень у вигляді черепно мозкової травми з крововиливами під м`які мозкові оболонки, забоями головного мозку, як небезпечних для життя в момент заподіяння та знаходяться у причинному зв`язку з виявленими ушкодженнями.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати, кримінальне провадження закрити на підставі ст. 284 КПК України, за відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КПК України, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Обгрунтовує свої доводи тим, що свідок ОСОБА_10 , у судовому засіданні пояснив, що 12.03.2013 р. між 6 та 7 годиною ранку проходив повз будинку АДРЕСА_3 і бачив, як ОСОБА_6 через хвіртку перетягував тіло людини. Свідок ОСОБА_11 пояснив, що ранком 12.03.2013 р. прибув на місце пригоди і у дворі будинку АДРЕСА_3 біля хвіртки бачив сліди волочіння. Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що 11.03.2013 р. з ОСОБА_8 прийшли до ОСОБА_6 , де вжили 0,5 л. горілки. Сварок між ОСОБА_6 і ОСОБА_8 не було. Чула, як ОСОБА_6 в коридорі голосно розмовляв. Проте, показання зазначених свідків ні самі по собі окремо, ні в сукупності з іншими доказами (висновками, експертизами та ін.) не свідчать, що в період з 23 годин 11 березня до 05 годин 12 березня 2013 року саме ОСОБА_6 вчинив вбивство ОСОБА_13 ..

Суд послався як на доказ, на показання свідка ОСОБА_12 , відповідно до який ОСОБА_6 голосно розмовляв з ОСОБА_8 , однак це не може бути доказом сварки між ними, оскільки ОСОБА_6 має вади слуху і постійно голосно розмовляє.

Також, суд послався, як на доказ причетності обвинуваченого до вбивства ОСОБА_8 на висновок судово-медичного експерта № 93 від 12.03.2013 р., в якому зазначено характер та локалізацію тілесних ушкоджень у потерпілого та те, що він знаходився в стані умовно-смертельної стадії алкогольного сп`яніння (т.1 а.с.35-44). Проте, ні органом досудового розслідування, ні судом не встановлено, де, коли і з ким ОСОБА_8 вжив умовно смертельну дозу спиртного, так як із ОСОБА_6 та ОСОБА_12 вони втрьох вжили лише 0,5 л горілки. Вказаний висновок експертизи не свідчить, що зазначені тілесні ушкодження спричинив саме ОСОБА_6 , а не інші особи.

Згідно зазначеної експертизи та висновку експерта № 80 від 18.04.2013 р. (т.1 а.с.51-63) ОСОБА_8 тілесні ушкодження спричинено металевим ломом та ще двома невстановленими предметами, що свідчить про те, що удари в область голови потерпілому наносилися не однією особою, а декількома. Суд незаконно, як на доказ вини ОСОБА_6 у вбивстві, послався на висновок експерта № 97 від 12.03.2013 р. (т.1 а.с.91) про наявність у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, так як ці тілесні ушкодження виникли у нього за декілька днів до вбивства і ОСОБА_6 пояснив, що вони виникли в процесі роботи.

Суд послався на висновки експертиз, а саме що кров ОСОБА_6 та ОСОБА_8 належать до однієї групи і що на брюках ОСОБА_6 виявлено пляму крові, яка може належати як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_8 .. Однак, суд не прийняв до уваги той факт, що у ОСОБА_6 за декілька днів до смерті потерпілого була травма правої кисті, як зазначено у висновку експерта № 97, і кров могла потрапити на його брюки внаслідок саме цієї травми, а не під час вбивства ОСОБА_8 .

Посилання на висновок експерта № 403 від 28 травня 2013 р. (т.1 а.с.187-189) є лише недопустимим припущенням, оскільки згідно висновку молекулярно-генетичної експертизи № 211 від 04.06.2013 р. (т.2 а.с.18-19), проведеної Миколаївським обласним бюро СМЕ, на жилетці ОСОБА_6 , в яку він був одягнений в той вечір, слідів крові ОСОБА_8 не виявлено. Але така експертиза по брюках ОСОБА_6 не проведена.

Крім того, суд як на доказ послався на протокол огляду місця події, під час якого в будинку та на подвір`ї виявлено сліди бурого кольору, з яких слідчим взято зразки. Проте, органом досудового розслідування по вилученим слідам бурого кольору відповідна експертиза не проведена і не встановлено, що це за сліди - сліди крові чи іншої рідини, якщо кров - то кому вона належить.

Посилання суду на мотивувальну частину висновку амбулаторної судової психіатричної експертизи, що ОСОБА_6 штовхнув ОСОБА_8 і той упав, є незаконним. Експерт з цього питання в суді не допитаний. Зданюк суду пояснив, що факт - коли ОСОБА_8 намагався завести автокар і він його відштовхнув - мав місце за місяць до його смерті. Цей висновок судової психіатричної експертизи не відповідає п. 1 ч. 1 ст. 102 КПК України, та як експерти згідно із ст. 9 Закону України «Про судову експертизу» не внесені в єдиний реєстр експертів і у висновку відсутнє посилання на номер свідоцтва експерта. Про рівень цієї експертизи свідчить той факт, що у мотивувальній частині зазначено про смерть ОСОБА_6 , а не ОСОБА_8 .. Також, про рівень цієї експертизи свідчить сам висновок, що ОСОБА_6 психічно здоровий, незважаючи на те, що його визнано обмежено осудним. І незважаючи на неадекватну поведінку ОСОБА_6 , експерти навіть не порекомендували слідчому про призначення стаціонарної експертизи.

Суд, як доказ вини, використав з мотивувальної частини стаціонарної психіатричної експертизи слова ОСОБА_6 «як зробить, щоб не попасти на зону», однак, це не може служити доказом вини ОСОБА_6 у вбивстві. Суд повинен використовувати лише висновок експерта, а не співбесіду експерта з піддослідним.

Згідно протоколу огляду місця події, в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_3 виявлено посуд з-під горілки зі слідами рук. Згідно висновку дактилоскопічної експертизи (т.1 а.с.144) ці сліди рук не належать ОСОБА_6 і ОСОБА_12 , а належать невстановленим особам. Зазначене є підтвердженням показань ОСОБА_6 , що ОСОБА_8 11.03.2013 р. ввечері прийшов до будинку АДРЕСА_3 з незнайомими особами, де останні вживали спиртні напої.

Також, суд першої інстанції не дав ніякої оцінки і проігнорував висновки № 113 та № 114 судової експертизи від 08.05.2013 р. про те, що в змивах рук та піднігтьовій речовині ОСОБА_6 не виявлено слідів крові ОСОБА_8 (т.1 а.с.195-196, 201-202).

Суд не прийняв доводи сторони захисту про те, що якби особа (особи) нанесла (нанесли) ОСОБА_8 8 ударів в область голови та кров потерпілого беззаперечно попала б на їх одяг. Але на одязі ОСОБА_6 відсутня кров потерпілого, що свідчить про непричетність обвинуваченого до вбивства. Капля крові потерпілого на калоші ОСОБА_6 виникли тоді, коли той ранком перетягував труп за хвіртку, що підтверджено в суді показаннями свідка ОСОБА_10 .

Незважаючи на те, що кримінальним процесуальним кодексом 2012 р. інститут додаткового розслідування скасовано, прокурор справу після отримання її від суду, в порушення вимог п. 8 ст. 223 КПК України, направив в слідчий підрозділ Олександрійського МВ УМВС для розслідування.

В ході нового розслідування слідчий розглянув клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження, повідомив ОСОБА_14 про підозру у вчиненні того ж самого злочину, допитав в якості підозрюваного, відкрив матеріали справ, склав обвинувальний акт, який 30.07.2014 р. затвердив прокурор та направив його до суду. Проте, після повернення судом обвинувального акту прокурору, справа не може бути передана слідчому, а проведення слідчих дій та прийняття процесуальних рішень слідчим по справі є недопустимим. Складання обвинувального акту в таких випадках покладається виключно на прокурора, а не на слідчого.

Обвинувачений ОСОБА_6 у своїй апеляції з доповненнями просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити виправдувальний вирок стосовно нього.

Обгрунтовує свої доводи тим, що він як на досудовому слідстві, так і в суді свою вину не визнав і пояснив, що з ОСОБА_8 він підтримував нормальні, дружні стосунки і неприязні до нього не мав. Домоволодіння по АДРЕСА_3 використовувалось ОСОБА_15 для виготовлення дрібних бетонних виробів, де він працював і проживав в одній із кімнат будинку. 11 березня 2013 р. у вечірній час до нього прийшли ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . У них було 0,5 літри горілки. Вони втрьох випили півпляшки. Через деякий час вони пішли. Сварок у нього з ОСОБА_17 не було. Він ліг спати у своїй кімнаті. Через деякий час крізь сон почув, що в будинку в іншій кімнаті чути голоси ОСОБА_17 та ще декількох чоловік. Він до них не виходив і продовжував спати. Ранком в дворі біля входу він виявив ОСОБА_17 , який лежав на землі обличчям вниз. Він перетягнув його за хвіртку за межі двору, зрозумівши, що той мертвий.

Органом досудового слідства не було досліджено, які були взаємовідносини між потерпілим і ним, чи були вони неприязними, чи були між ними сварки, які послужили б мотивом для вбивства. Згідно висновку судово-медичної криміналістичної експертизи №80 від 18 квітня 2013 р. смерть ОСОБА_8 настала від ударів в голову трьома невстановленими предметами.

Із висновку судової медичної експертизи № 129 від 18.06.2015 р. вбачається, що тілесні ушкодження потерпілому в область голови могли бути нанесені обухом сокири та кінцями металевого лому, вилученими в ході огляду місця події. Із висновків зазначених експертиз вбачається, що удари в область голови ОСОБА_8 нанесені не однією, а декількома особами. Проте, незрозуміло, як одна особа могла нанести удари одним предметом а потім другим. Якби він низькорослий, наносив удари по голові високого зросту ОСОБА_8 , то кров розліталась би в різні сторони і на одязі вбивці були б сліди крові потерпілого.

Із досліджених в суді висновків експертиз вбачається, що на його одязі, змивах з його рук та зразків з-під нігтів сліди крові ОСОБА_8 відсутні. На його правій калоші виявлено одну краплину крові потерпілого, яка з`явилась, коли він ранком перетягував труп.

Під час огляду місця події у приміщенні кухні будинку на тарі з-під спиртних напоїв було виявлено сліди рук невстановлених осіб, які не належать ні йому, ні свідку ОСОБА_18 . Цей висновок дактилоскопічної експертизи підтверджує його показання в тій частині, що коли він спав, то в будинок повернувся ОСОБА_8 з декількома особами, де вони вживали спиртні напої. Таким чином, досліджені в суді докази свідчать, що вбивство ОСОБА_8 вчинив не він, а інші особи.

Прокурором в суді доведено лише факт перетягування ним трупа потерпілого у дворі за межі двору. Показання свідка ОСОБА_10 , який ранком 12 березня 2013 р. десь в 06.00-07.00 бачив, як він перетягував біля хвіртки груп за межі двору, висновок експертизи, що на його калоші виявлено одну краплину крові ОСОБА_8 , та те, що місцем вбивства є домоволодіння, яке використовувалось для виробничих цілей, де вилучено знаряддя вбивства - лом та сокиру, та де в одній із кімнат будинку він мешкав - це всі непрямі докази вини, які в суді першої інстанції знайшли своє логічне спростування.

Про відсутність повноти, всебічності та об`єктивності досудового розслідування свідчать і ті обставини, що слідчим не призначена та не проведена судова медико-криміналістична експертиза для встановлення механізму попадання однієї краплини крові потерпілого на його калошу - чи могла вона попасти під час волочіння трупа, як це демонстрував свідок ОСОБА_10 в ході слідчого експерименту. Також слідчим не призначено та не проведено відповідну експертизу для встановлення, чи не могли бути тілесні ушкодження ОСОБА_17 спричинені вилученими в ході огляду ломом та сокирою. І цей суттєвий недолік досудового слідства усунено лише судом.

Слідчим не вжито заходів до встановлення дійсного місця проживання ОСОБА_8 , та встановлення його рідних. В зв`язку з чим сторонню особу - ОСОБА_19 , яка до вбитого не має ніякого відношення, незаконно визнано потерпілою по справі, чим порушено вимоги п. 1 ч. 1 ст. 3 та ч. 6 ст. 55 КПК України, якими передбачено, яка особа може бути потерпілим по кримінальному провадженню. Тому ОСОБА_20 у вироку суду не може фігурувати в якості потерпілої по справі.

Заслухавши доповідача, провівши під час апеляційного розгляду кримінального провадження судове слідство в обсязі допиту обвинуваченого ОСОБА_6 та дослідження матеріалів кримінального провадження, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого, які підтримали свої апеляції, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши письмові докази та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню із закриттям кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, за таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, його дії кваліфіковані, як вчинення вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій особі.

Провівши під час апеляційного розгляду кримінального провадження судове слідство в обсязі допиту обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження відповідно до ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції визнаючи ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, обґрунтовував свій вирок доказами, які на його думку підтверджують вину обвинуваченого, зокрема:

показаннями потерпілої ОСОБА_20 , даними під час допиту у суді першої інстанції, відповідно до яких, ОСОБА_8 вона знала раніше, він проживав у неї на квартирі приблизно півтора місяці. Близько 10 днів вона його не бачила. Повертаючись з дитсадка, куди відвела внука, побачила багато людей та труп. Вона не звертала уваги на те, чи були сліди волочіння. Труп був лицем вниз, на голові у нього була кров. ОСОБА_8 вона знала як спокійного чоловіка. Обвинуваченого вона також знала, оскільки він був охоронцем там, де робили забори, при ній він агресії ніколи не проявляв. Претензій до обвинуваченого вона не має;

показаннями свідка ОСОБА_12 , яка показала, що 11.03.2013 року вона підійшла до будинку, де мешкав ОСОБА_6 , щоб випити. Там стояв ОСОБА_21 , на той час вона його не знала. ОСОБА_6 вона знала близько року та зрідка з ним спілкувалась, він жив в половині будинку, який був запущений. Було вже темно, але не пізно. ОСОБА_6 відкрив двері, впустив ОСОБА_21 та її. ОСОБА_21 дістав пляшку з горілкою, ОСОБА_6 поставив на стіл чарки і вони потрохи випили пляшку горілки. Потім ОСОБА_22 та ОСОБА_21 вийшли з тієї кімнати, де вони сиділи і стали про щось розмовляти. Розмову вели близько 5 10 хвилин на підвищених тонах. ОСОБА_21 повернувся, присів, а де дівся ОСОБА_22 вона не знає. Вони з ОСОБА_21 ще деякий час посиділи, потім вона вийшла на вулицю та по вулиці Миру пішла додому. Вона сама вирішила піти, оскільки відчула якусь тривогу. У ОСОБА_6 в той вечір вона була десь 20 30 хв., додому прийшла десь на початку восьмої вечора. Зранку приїхали працівники міліції та спитали чи була вона за адресою квартира АДРЕСА_2 та повідомили, що там вбито чоловіка. Вона відповіла, що була. Коли вони проїжджали на автомобілі з працівниками міліції, то вбитий лежав за територією двору. ОСОБА_6 з виду спокійний, але від нього можна було чекати агресивності;

показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що приблизно до 08.00 год. ранку вони з оперативною групою виїхали, на виклик. В оперативній групі були: він, слідчий та експерт. Приїхали, побачили біля хвіртки труп чоловіка, а через 2 4 хвилини вийшов ОСОБА_6 , який був п`яним, але чи були у нього тілесні ушкодження та чи була на його одязі кров він не пам`ятає. Приїхала машина швидкої допомоги, оглядали труп чоловіка, на голові у чоловіка була кров, але не у великій кількості. Як лежав труп він не пам`ятає, але пам`ятає, що там були сліди волочіння з двору. Сліди волочіння десь 40 50 см, протягнуті, кусками, до хвіртки та від хвіртки. Через деякий час приїхала ще одна машина, яка забрала ОСОБА_6 в міліцію;

показаннями свідка ОСОБА_10 відповідно до яких зранку в період часу з 06.00 год. по 07.00 год. він йшов на роботу з вул. Нагорної, 95, через площадку до магазину «Оптовичок». Недалеко від магазину «Оптовичок», за 2-3 будинки, він побачив як чоловік витягував з двору через хвіртку іншого чоловіка, який був обличчям до землі, тримаючи його попід пахви. Він був від них через дорогу. Точно не пам`ятає хто в чому був одягнений, але хтось з них був в камуфляжі. На його запитання чи не потрібна допомога, ОСОБА_23 повернувся до нього обличчям та висловився на його адресу нецензурними словами, відганяючи його звідти. Він пішов звідти. Слідів крові на тих чоловіках він не бачив;

протоколом огляду місця події від 12.03.2013 року (т.1 а.с. 8 - 14);

протоколом огляду 12.03.2013 року в залі моргу Олександрійської міської лікарні №1 трупу ОСОБА_8 (т.1 а.с.28 - 31);

висновком судово медичної експертизи № 93 12.03.2013 року (з 15.00 до 17.00 год.) 24.05.2013 року про те, що у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження: а) відкрита черепно мозкова травма: множинні рани голови (правої скроневої ділянки (4)), правої вушної раковини (1), лобної (2) та потиличної (1), садна лобної ділянки (2), носа (1) та верхньої повіки правого ока (1), крововиливи у м`які тканини голови, вдавлені переломи правих скроневої та тім`яної кісток з поширенням на основу черепа, крововиливи під м`які оболонки головного мозку та забої головного мозку; б) садна тильної поверхні обох кистей. Виявлені тілесні ушкодження могли утворитись від дії твердого (-их ) тупого (-их) предмету (-тів) на що вказує характер та морфологічні ознаки даних ушкоджень (наявність зсаджених ділянок та сполучнотканинних перемичок, нерівні краї та стінки ран). Смерть ОСОБА_8 настала від черепно мозкової травми з крововиливами під м`які мозкові оболонки, забоями головного мозку та знаходиться у прямому причинному зв`язку з виявленими ушкодженнями. Враховуючи ступінь вираженості трупних явищ, причину смерті, умови оточуючої середи, смерть ОСОБА_8 настала близько 10 16 годин до моменту дослідження. Після отримання виявлених ушкоджень (вдавлені переломи правих скроневої та тім`яної кісток черепа з поширенням на основу черепа, крововиливи під м`яку мозкову оболонку та забої головного мозку) ОСОБА_8 міг жити не тривалий час. Спричинена черепно мозкова травма (п.1а підсумків) з переломами кісток склепіння та основи черепу, крововиливами під м`яку оболонку та забоями головного мозку має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення у живих осіб. Виявлені тілесні ушкодження виникли від не однократної не менше 8 травматичної дії тупого (-их) предметів (т.1 а.с.35 - 44);

висновком експерта № 129 від 15.06.2015 р. 18.06.2015 року, відповідно до якого пошкодження на наданих для проведення експертизи ділянках шкіри й фрагменті склепіння черепа могли бути спричинені різними частинами передбачуваних предметів монтажного лома та теслярської сокири. Рани на ділянці шкіри та відповідні їм вдавлені переломи склепіння черепа в ділянці правого тім`яного бугра (зона 1) могли бути спричинені будь якою частиною тіла, а також подовженими за формою ділянками прямого або зігнутого кінців монтажного лома. Вдавлений перелом правої тім`яної кістки (зона 2) міг сформуватися внаслідок травмуючої дії плоскої ділянки прямого кінця монтажного лома, яка має П - подібну форму в ширину близько 26 мм., Г- подібна рана на ділянці шкіри №2 могли виникнути при травмуючому впливі ударної поверхні обуха теслярської сокири, яка діяла під кутом до поверхні шкіри (косий удар) (т.1 а.с.221 - 228);

висновком експерта № 97 від 12.03.2013 року, згідно якого у ОСОБА_6 маються тілесні ушкодження: синець в ділянці лоба, садно правої кисті (т.1 а.с. 91);

висновком судово-медичної експертизи № 261 від 21 березня 2013 р. про те, що кров ОСОБА_8 належить до групи ? і ? (т.1 а.с.131- 132);

висновком судово-медичної експертизи № 250 від 19 березня - 20 березня 2013 р. про те, що кров ОСОБА_6 також належить до групи ? і ? (т.1 а.с.172- 173);

висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 403 від 20 травня 28 травня 2013 р. згідно з яким група крові потерпілого ОСОБА_8 і підозрюваного ОСОБА_6 по системі АВО однакова - ? і ? . На брюках підозрюваного ОСОБА_6 знайдено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_8 так і від підозрюваного ОСОБА_6 (т.1 а.с. 187 - 189);

висновком судово молекулярно генетичної експертизи № 210 від 03.06.2013 року, звідки вбачається, що в результаті проведеного дослідження на правій калоші, яка вилучена 12.03.2013 року у підозрюваного ОСОБА_6 , виявлено кров людини та визначено її генетичні ознаки. Генетичні ознаки слідів крові правої калоші збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_8 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 (т.2 а.с. 7 - 11);

висновком судово молекулярно генетичної експертизи № 212 від 03.06.2013 року про те, що в результаті проведеного дослідження на поверхні клиноподібного кінця лома, який вилучений під час огляду місця події 12.03.2013 року з квартири АДРЕСА_2 , виявлено кров людини та визначено її генетичні ознаки. Генетичні ознаки слідів крові на поверхні клиноподібного кінця лома, збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_8 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 (т.2 а.с. 37 - 43);

картою виїзду швидкої медичної допомоги № 4717-а від 12.03.2013 р., з якої вбачається, що виклик було отримано в 06 год. 48 хв. і в 07 год. 16 хв. швидка повернулася на станцію, де мається запис, що труп чоловіка лежить на землі вниз обличчям, голова окровавлена, на волосистій частині голови декілька ушиблених ран. Виражені трупні п`ятна та трупне окоченіння. Взуття та куртка на трупі відсутні, світер натягнутий на голову. Викликаний наряд міліції, який прибув в 07.05 год. (т.2 а.с.57):

протоколом проведення слідчого експерименту 05.06.2013 року зі свідком ОСОБА_10 , який в присутності понятих розповів та за допомогою манекену показав, що він 12.03.2913 року близько 07.00 год. проходив по вул. Миру та показав в якому напрямку. В цей момент побачив, як ОСОБА_6 витягував з двору під руки невідомого чоловіка. Обличчям чоловік знаходився до землі, а ОСОБА_6 тримав його під пахви. Чоловік не подавав ознак життя та був одягнений в штани та темну сорочку. Коли він запитав у ОСОБА_6 чи не потрібна йому допомога та чи не потрібно викликати швидку, то останній висловився на його адресу нецензурною лайкою (т.2 а.с.86 - 88);

протоколом огляду предметів та постановою про визнання та прилучення до кримінального провадження речових доказів та здачу їх на зберігання від 07.06.2013 року, де були оглянуті предмети, які були вилучені під час огляду місця події 12.03.2013 року, визнані речовими доказами по кримінальному провадженні (т.2 а.с.94 - 96);

висновком судово наркологічної експертизи від 14 лютого 2013 року про те, що ОСОБА_6 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Потребує протиалкогольного лікування (т.1 а.с. 154);

протоколом пред`явлення особи для впізнання від 15.03.2013 року про те, що ОСОБА_10 впізнав чоловіка, який стоїть крайнім (першим) зліва, пояснивши, що даного чоловіка він бачив 12.03.2015 року, який з двору будинку АДРЕСА_3 витягував під руки чоловіка. Він хотів допомогти , але той виразився на його адресу лайкою. Крайній ліворуч чоловік назвався ОСОБА_6 (т.1 а.с.160 - 162);

актом амбулаторно судово - психіатричної експертизи №205 від 14.03.2013 р., з якого вбачається, що комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_6 в момент скоєння правопорушення психічним захворюванням не страждав. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ст.19 ч.1 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення ОСОБА_6 слід вважати осудним. В даний час ОСОБА_6 психічним захворюванням не страждає. Застосування заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.с.158 - 159);

висновком стаціонарної судово психіатричної експертизи № 79 від 03.04.2014 року, згідно якого ОСОБА_6 в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння хронічним психічним захворюванням не страждав і в даний час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в даний час розлад особистості і поведінки внаслідок органічного захворювання головного мозку. За своїм психічним станом в період часу, який відноситься до інкримінованого діяння ОСОБА_6 не міг в повній мірі усвідомлювати свої дії і керувати ними. В період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння ОСОБА_6 не виявляв ознак тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності. В даний час ОСОБА_6 також не може в повній мірі усвідомлювати свої дії і керувати ними. У випадку засудження, до ОСОБА_6 можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання. Суд також приймає до уваги те, що в ході проведення експертизи у відвертій формі ОСОБА_6 цікавився як зробити так, щоб його відправили лікуватися в психіатричну лікарню, а не на зону (т.3 а.с.109 - 110).

висновком експерта № 129 від 15.06.2015 р. 18.06.2015 року, відповідно до якого, пошкодження на наданих для проведення експертизи ділянках шкіри й фрагменті склепіння черепа могли бути спричинені різними частинами передбачуваних предметів монтажного лома та теслярської сокири. Рани на ділянці шкіри та відповідні їм вдавлені переломи склепіння черепа в ділянці правого тім`яного бугра (зона 1) могли бути спричинені будь якою частиною тіла, а також подовженими за формою ділянками прямого або зігнутого кінців монтажного лома. Вдавлений перелом правої тім`яної кістки (зона 2) міг сформуватися внаслідок травмуючої дії плоскої ділянки прямого кінця монтажного лома, яка має П - подібну форму в ширину близько 26 мм., Г- подібна рана на ділянці шкіри №2 могли виникнути при травмуючому впливі ударної поверхні обуха теслярської сокири, яка діяла під кутом до поверхні шкіри (косий удар) (т.1 а.с. 221 - 228);

Разом з тим, суд першої інстанції поверхово дослідив наведенні вище докази, оскільки на переконання колегії суду, вони не доводять вини ОСОБА_6 у вчиненні вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_8 , виходячи з наступного.

Так, допитаний під час розгляду кримінального провадження у апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України не визнав, та показав суду, що ОСОБА_8 він не вбивав. На час події він проживав в одній половині будинку за адресою: АДРЕСА_1 . В квартиру АДРЕСА_4 його впустив директор ОСОБА_15 . Він там робив та проживав, охороняв приміщення. ОСОБА_8 він знав, оскільки той також ходив до церкви, раніше він також до нього приходив. В той день до нього прийшов ОСОБА_8 з ОСОБА_24 , вони пройшли до кімнати, де трохи випили горілки. З ОСОБА_8 він не сварився, а ліг спати, ОСОБА_8 з ОСОБА_24 пішли. Додав, що на підвищених тонах з ОСОБА_8 він не розмовляв, розмовляє зажди голосно, оскільки недочуває. Коли він прокинувся, все було відкрито, а ОСОБА_8 лежав біля входу на вулиці при вході в хвіртку, він думав, що останній п`яний. Підійшов до нього та перетягнув в сторону, у цей час його бачив ОСОБА_10 .

Потерпіла ОСОБА_20 під час допиту у суді першої інстанції, показала, що ОСОБА_8 вона знала раніше, та не вважає себе потерпілою, так як він не є її родичем. ОСОБА_8 проживав у неї на квартирі приблизно півтора місяці. Близько 10 днів вона його не бачила. Повертаючись з дитсадка, куди відвела внука, побачила багато людей та труп. Вона не звертала уваги на те, чи були сліди волочіння. Труп був лицем вниз, на голові у нього була кров. ОСОБА_8 вона знала як спокійного чоловіка. Обвинуваченого вона також знала, оскільки він був охоронцем там, де робили забори, при ній він агресії ніколи не проявляв. Претензій до обвинуваченого вона не має;

Свідок ОСОБА_12 , показала суду, що 11.03.2013 року вона підійшла до будинку, де мешкав ОСОБА_6 , щоб випити. Там стояв ОСОБА_21 , на той час вона його не знала. ОСОБА_6 вона знала близько року та зрідка з ним спілкувалась, він жив в половині будинку, який був запущений. Було вже темно, але не пізно. ОСОБА_6 відкрив двері, впустив ОСОБА_21 та її. ОСОБА_21 дістав пляшку з горілкою, ОСОБА_6 поставив на стіл чарки і вони потрохи пляшку горілки. Потім ОСОБА_22 та ОСОБА_21 вийшли з тієї кімнати, де вони сиділи і стали про щось розмовляти. Ромову вели близько 5 10 хвилин на підвищених тонах. ОСОБА_21 повернувся, присів, а де дівся ОСОБА_22 вона не знає. Вони з ОСОБА_21 ще деякий час посиділи, потім вона вийшла на вулицю та по вулиці Миру пішла додому. Вона сама вирішила піти, оскільки відчула якусь тривогу. У ОСОБА_6 в той вечір вона була десь 20 30 хв., додому прийшла десь на початку восьмої вечора. Зранку приїхали працівники міліції та спитали чи була вона за адресою квартира АДРЕСА_2 та повідомили, що там вбито чоловіка. Вона відповіла, що була. Коли вони проїжджали на автомобілі з працівниками міліції, то вбитий лежав за територією двору. ОСОБА_6 з виду спокійний, але від нього можна було чекати агресивності;

Відповідно до показань свідка ОСОБА_11 , приблизно до 08.00 год. ранку вони з оперативною групою виїхали, на виклик. В оперативній групі були: він, слідчий та експерт. Приїхали, побачили біля хвіртки труп чоловіка, а через 2 4 хвилини вийшов ОСОБА_6 , який був п`яним, але чи були у нього тілесні ушкодження та чи була на його одязі кров він не пам`ятає. Приїхала машина швидкої допомоги, оглядали труп чоловіка, на голові у чоловіка була кров, але не у великій кількості. Як лежав труп він не пам`ятає, але пам`ятає, що там були сліди волочіння з двору. Сліди волочіння десь 40 50 см, протягнуті, кусками, до хвіртки та від хвіртки. Через деякий час приїхала ще одна машина, яка забрали ОСОБА_6 в міліцію;

Свідок ОСОБА_10 суду першої інстанції показав, що зранку в період часу з 06.00 год. по 07.00 год. він йшов на роботу з вул. Нагорної, 95, через площадку до магазину «Оптовичок». Недалеко від магазину «Оптовичок», за 2-3 будинки, він побачив як чоловік витягував з двору через хвіртку іншого чоловіка, який був обличчям до землі, тримаючи його попід пахви. Він був від них через дорогу. Точно не пам`ятає хто в чому був одягнений, але хтось з них був в камуфляжі. На його запитання чи не потрібна допомога, ОСОБА_23 повернувся до нього обличчям та висловився на його адресу нецензурними словами, відганяючи його звідти. Він пішов звідти. Слідів крові на тих чоловіках він не бачив;

Проте, вказані показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_20 стосуються предмету доказування, при цьому, колегія суддів враховує, що вказані показання не містять жодних відомостей, які б підтверджували обставини, вказані у висунутому обвинуваченні ОСОБА_6 , та жодним чином не свідчать про що саме ОСОБА_6 вчинив вбивство ОСОБА_8 в період з 23 години 11 березня 2013 року до 05 години 12 березня 2013 року, за обставин викладених у вироку.

Показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_20 не містять жодних відомостей, які б прямо або опосередковано підтверджували обставини, вказані у висунутому обвинуваченні. Навпаки, відомості повідомлені свідком ОСОБА_10 в частині того що в період часу з 06.00 год. по 07.00 год. він побачив як ОСОБА_23 витягував з двору через хвіртку іншого чоловіка, який був обличчям до землі, тримаючи його попід пахви, узгоджуються з даними протоколу проведення слідчого експерименту від 05.06.2013 року зі свідком ОСОБА_10 , який в присутності понятих розповів та за допомогою манекену показав, що він 12.03.2913 року близько 07.00 год. проходив по вул. Миру та показав в якому напрямку. В цей момент побачив, як ОСОБА_6 витягував з двору під руки невідомого чоловіка. Обличчям чоловік знаходився до землі, а ОСОБА_6 тримав його під пахви. Чоловік не подавав ознак життя та був одягнений в штани та темну сорочку. Коли він запитав у ОСОБА_6 чи не потрібна йому допомога та чи не потрібно викликати швидку, то останній висловився на його адресу нецензурною лайкою (т.2 а.с.86 - 88). Вказані докази підтверджують незмінні та послідовні показання обвинуваченого ОСОБА_23 , відносно того, що коли він прокинувся то побачив, що ОСОБА_8 лежав біля входу на вулиці при вході в хвіртку, він думав, що останній п`яний, підійшов до ОСОБА_8 та перетягнув його в сторону.

Також, суд обґрунтував свій вирок дослідженими письмовими доказами та висновками експертів у кримінальному провадженні, зокрема даними протоколу огляду місця події від 12 березня 2013 року (т.1 а.с. 8 14). Проте, вказаний протокол не доводить вини обвинуваченого у вчиненні злочину, а підтверджують лише саму подію злочину. Вказаний протокол безпосередньо підтверджує факт вчинення вбивства ОСОБА_8 , але він не містять жодних відомостей про осіб, у тому числі ОСОБА_6 , які могли вчинити вказаний злочин.

Суд першої інстанції послався, як на доказ вини ОСОБА_6 у вчиненні вбивства ОСОБА_8 на висновок судово медичної експертизи № 93 від 12.03.2013 року згідно з яким у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження: а) відкрита черепно мозкова травма: множинні рани голови (правої скроневої ділянки (4)), правої вушної раковини (1), лобної (2) та потиличної (1), садна лобної ділянки (2), носа (1) та верхньої повіки правого ока (1), крововиливи у м`які тканини голови, вдавлені переломи правих скроневої та тім`яної кісток з поширенням на основу черепа, крововиливи під м`які оболонки головного мозку та забої головного мозку; б) садна тильної поверхні обох кистей. Виявлені тілесні ушкодження могли утворитись від дії твердого (-их) тупого (-их) предмету (-тів) на що вказує характер та морфологічні ознаки даних ушкоджень (наявність зсаджених ділянок та сполучнотканинних перемичок, нерівні краї та стінки ран).

Смерть ОСОБА_8 настала від черепно мозкової травми з крововиливами під м`які мозкові оболонки, забоями головного мозку та знаходиться у прямому причинному зв`язку з виявленими ушкодженнями. Враховуючи ступінь вираженості трупних явищ, причину смерті, умови оточуючої середи, смерть ОСОБА_8 настала близько 10 16 годин до моменту дослідження. Після отримання виявлених ушкоджень (вдавлені переломи правих скроневої та тім`яної кісток черепа з поширенням на основу черепа, крововиливи під м`яку мозкову оболонку та забої головного мозку) ОСОБА_8 міг жити не тривалий час.

Спричинена черепно мозкова травма (п.1а підсумків) з переломами кісток склепіння та основи черепу, крововиливами під м`яку оболонку та забоями головного мозку має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення у живих осіб. Виявлені тілесні ушкодження виникли від не однократної не менше 8 травматичної дії тупого (-их) предметів (т.1 а.с.35 - 44).

Також, суд, як на доказ вини ОСОБА_6 послався на висновок експерта № 129 від 15.06.2015 року відповідно до якого пошкодження на наданих для проведення експертизи ділянках шкіри й фрагменті склепіння черепа могли бути спричинені різними частинами передбачуваних предметів монтажного лома та теслярської сокири. Рани на ділянці шкіри та відповідні їм вдавлені переломи склепіння черепа в ділянці правого тім`яного бугра (зона 1) могли бути спричинені будь якою частиною тіла, а також подовженими за формою ділянками прямого або зігнутого кінців монтажного лома. Вдавлений перелом правої тім`яної кістки (зона 2) міг сформуватися внаслідок травмуючої дії плоскої ділянки прямого кінця монтажного лома, яка має П - подібну форму в ширину близько 26 мм., Г- подібна рана на ділянці шкіри №2 могли виникнути при травмуючому впливі ударної поверхні обуха теслярської сокири, яка діяла під кутом до поверхні шкіри (косий удар) (т.1 а.с. 221 - 228);

Разом з тим, вказані висновки експертизи не містять жодних відомостей про причетність ОСОБА_6 до вбивства потерпілого, натомість об`єктивно можуть свідчити про те, що удари в область голови потерпілого були нанесені не однією особою а декількома, зокрема відповідно до висновку експерта № 80 від 18.04.2013 року, ОСОБА_8 тілесні ушкодження нанесені трьома предметами (т.1 а.с.51-63).

Крім того, відповідно до висновку експерта № 93 від 12 березня 2013 року, у крові від трупа ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт в кількості 5,38 г/дм?, що у живих осіб може свідчити про прийом умовно смертельної дози алкоголю (т.1 а.с.35-63). Проте, органом досудового слідства не встановлено де, коли з ким і за яких обставин ОСОБА_8 вживав спиртне, що має суттєве значення, з огляду на те, що відповідно до показань свідка ОСОБА_12 , які узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , 11.03.2013 року вони разом з потерпілим випили лише пляшку (0,5 л) горілки.

Також, суд послався у вироку як на доказ вини ОСОБА_6 на висновок експерта № 97 від 12.03.2013 року, згідно якого у ОСОБА_6 маються тілесні ушкодження: синець в ділянці лоба, садно правої кисті (т.1 а.с. 91).

Проте, відповідно до вказаного висновку у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження могли утворитися від дії твердого (их) тупого (их) предмета (ів) та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Синець в ділянці лоба міг утворитися за 1-2 доби до моменту огляду. Садно правої кісті могло бути нанесене за 2-3 доби до моменту огляду. ОСОБА_6 пояснював, що вказані тілесні ушкодження виникли в процесі роботи.

Суд першої інстанції обґрунтовував доведеність вини ОСОБА_6 висновком судово молекулярно генетичної експертизи № 210 від 03.06.2013 року відповідно до якого в результаті проведеного дослідження на правій калоші, яка вилучена 12.03.2013 року у підозрюваного ОСОБА_6 , виявлено кров людини та визначено її генетичні ознаки. Генетичні ознаки слідів крові правої калоші збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_8 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_25 (т.2 а.с. 7 - 11).

Разом тим, відповідно до показань обвинуваченого, 12 березня 2013 року коли він прокинувся то побачив, що ОСОБА_8 лежав біля входу на вулиці при вході в хвіртку, підійшов до нього він перетягнув потерпілого за хвіртку, у цей час його бачив ОСОБА_10 . Вказані показання підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_10 відповідно до яких в період часу з 06.00 год. по 07.00 год. він побачив як ОСОБА_6 витягував з двору через хвіртку іншого чоловіка, який був обличчям до землі, тримаючи його попід пахви. Показання свідка узгоджуються з даними протоколу проведення слідчого експерименту від 05.06.2013 року зі свідком ОСОБА_10 , який в присутності понятих розповів та за допомогою манекену показав, що він 12.03.2913 року близько 07.00 год. проходив по вул. Миру та показав в якому напрямку. В цей момент побачив, як ОСОБА_6 витягував з двору під руки невідомого чоловіка. Обличчям чоловік знаходився до землі, а ОСОБА_6 тримав його під пахви. Чоловік не подавав ознак життя. За таких обставин, з урахуванням того, що обвинувачений підіймав та перетягував потерпілого за хвіртку, що підтверджується показаннями ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_10 та даними протоколу проведення слідчого експерименту від 05.06.2013 року зі свідком ОСОБА_10 (т.2 а.с.86-91), наявність на правій калоші, яка вилучена 12.03.2013 року у підозрюваного ОСОБА_6 які є беззаперечними, слідів крові правої колоші, які збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_8 на переконання колегії суду не може слугувати доказом вини ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення яке йому інкримінуються. А іншому одязі у який був одягнений обвинувачений, кров потерпілого відсутня. Наведене ставить під сумнів те, що кров ОСОБА_8 з`явилась на правій колоші ОСОБА_6 під час вбивства потерпілого, а не під час того, як обвинувачений перетягнув потерпілого за хвіртку.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до висновку експерта № 211 від 04 червня 2013 року, в результаті проведеного дослідження на хутряній жилетці, в яку був одягнений обвинувачений, слідів крові та виділень не виявлено (т.2 а.с.18-20).

Крім того, відповідно до висновку експерта від 22.05.2013 р. № 73, вилучені відбитки рук під час проведення огляду місця події квартири АДРЕСА_2 , залишені не ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та не ОСОБА_6 , а іншою особою (т.1 а.с. 141-150).

Відповідно до висновку експерта № 113 від 08 травня 2013 року, за проведенням судово-медичної експертизи зразків нігтів з піднігтьовиим вмістом обоз рук ОСОБА_6 , слідів крові та епітеліальних клітин, придатних для цитологічного обліку, не виявлено (т.1 а.с.195-196).

Згідно із висновку експерта № 14 від 08 травня 2015 року, за проведенням судово-медичної експертизи вирізок зі змивів з обох рук ОСОБА_6 , слідів крові не виявлено (т.1 а.с.201-202).

Відповідно до висновку судово молекулярно генетичної експертизи № 212 від 03.06.2013 року, за результатами проведеного дослідження на поверхні клиноподібного кінця лома, який вилучений під час огляду місця події 12.03.2013 року з квартири АДРЕСА_2 , виявлено кров людини та визначено її генетичні ознаки. Генетичні ознаки слідів крові на поверхні клиноподібного кінця лома, збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_8 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 (т.2 а.с. 37 43).

Аналізуючи вказаний висновок експерта, колегія суддів вважає, що він підтверджує, що одним із знарядь злочину був металевий лом, який вилучений під час огляду місця події 12.03.2013 року з квартири АДРЕСА_2 , проте жодним чином не доводить вини ОСОБА_6 у вбивстві потерпілого ОСОБА_8 .

Також, висновок експерта № 261 від 21 березня 2013 р. про те, що кров ОСОБА_8 належить до групи ? і ? (т.1 а.с.131- 132), висновок судово-медичної експертизи № 250 від 19 березня 2013 р. про те, що кров ОСОБА_6 також належить до групи ? і ? (т.1 а.с.172- 173) та висновок судово-медичної імунологічної експертизи № 403 від 20 травня 2013 р. згідно з яким група крові потерпілого ОСОБА_8 і підозрюваного ОСОБА_6 по системі АВО однакова - ? і ?. На брюках ОСОБА_6 знайдено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_8 так і від підозрюваного ОСОБА_6 (т.1 а.с.187 - 189), лише підтверджують факт виявлення крові людини на брюках обвинуваченого і на переконання суду не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_6 , оскільки вказані висновки експертів є припущенням можливості вчинення вказаного злочину будь-якою особою, у якої кров належить до групи ? і ?.

Висновок експерта № 129 від 15.06.2015 р. (т.1 а.с. 221 - 228), протокол огляду місця події від 12.03.2013 року (т.1 а.с.8 - 14), протокол огляду 12.03.2013 року в залі моргу Олександрійської міської лікарні №1 трупу ОСОБА_8 (т.1 а.с.28 - 31), карта виїзду швидкої медичної допомоги № 4717-а від 12.03.2013 р., протокол проведення слідчого експерименту 05.06.2013 року зі свідком ОСОБА_10 (т.2 а.с.86 88), протокол огляду предметів та постанова про визнання та долучення до кримінального провадження речових доказів та здачу їх на зберігання від 07.06.2013 року (т.2 а.с.94 - 96), висновок судово наркологічної експертизи від 14 лютого 2013 року (т.1 а.с. 154), протокол пред`явлення особи для впізнання від 15.03.2013 року (т.1 а.с. 160 162), акт амбулаторно судово - психіатричної експертизи №205 від 14.03.2013 р. (т.1 а.с.158 - 159), висновок стаціонарної судово психіатричної експертизи № 79 від 03.04.2014 року (т. 3 а.с.109 - 110), - є належними доказами, оскільки вони стосуються з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження. Проте вони не доводять вини обвинуваченого у вчиненні злочину, а підтверджують лише саму подію злочину.

Виходячи із змісту ст. ст. 91, 92 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, зокрема подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування події злочину, винуватості обвинуваченого покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Відповідно до положень ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно із ч. 2 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№ 475/97-ВР). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 6 грудня 1998 рокеу (п. 146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Згідно із ст. 417 КПК України. суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Зважаючи, на викладене, колегія суддів вважає, що зібрані стороною обвинувачення докази не можуть однозначно, поза розумним сумнівом вказувати на те, що саме ОСОБА_6 були нанесені тілесні ушкодження, які спричинили смерть потерпілого. Колегія суддів вважає, що матеріалами кримінального провадження не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується. Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і не підтверджуються достатніми доказами. Виходячи із змісту вимог ч. 3 ст. 373 КПК України, у суду першої інстанції не було законних підстав до винесення стосовно ОСОБА_6 обвинувального вироку, а тому на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне закрити кримінальне провадження, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_6 в суді і вичерпані можливості їх отримати.

За таких, обставин, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_2 в його інтересах підлягають частковому задоволенню, вирок суду першої інстанції - скасуванню, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 - закриттю відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Керуючись ст. ст. 284, 376, 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_2 в його інтересах - задовольнити частково.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 1 вересня 2015 року, стосовно ОСОБА_6 - скасувати, кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки невстановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти у залі суду негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді: підписи.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2