Справа № 1-56
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заліщицький районний суд Тернопільської області 02 серпня 2010 року

в складі: головуючого суду ОСОБА_1

при секретарі Богдану В.М.

з участю прокурора Лобура В.П.

підсудного ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, неодруженого, непрацюючого, військовозобов'язаного, раніше не судженого, в скоєнні злочину передбаченого ст.122 ч.1 КК України,

встановив:

Підсудний ОСОБА_2 23.02.2010 року, біля 23 години 50 хвилин, перебуваючи у власному житловому будинку, що в с.Устечко Заліщицького району, з метою спричинення тілесних ушкоджень підійшовши до потерпілого ОСОБА_3 наніс декілька ударів руками по тілу та один раз вдарив дерев'яною палицею по голові та по лівій стороні грудей, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді ран тім'яної ділянки голови та спинки носа, закритого перелому 3-го лівого ребра, яке відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Вина підсудного знайшла своє повне ствердження в судовому засіданні показами підсудного.

Так, допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному і пояснив, що ввечері 23.02.2010 року у власному житловому будинку, він наніс потерпілому ОСОБА_3 декілька ударів руками по тілу та один раз вдарив дерев'яною палицею по голові та по лівій стороні грудей.

А, тому, виходячи із встановленого в судовому засіданні суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_2 правильно кваліфіковано за ст.122 ч.1 КК України так, як він заподіяв умисне тілесне ушкодження середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_3

Призначаючи міру покарання підсудному ОСОБА_2, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: те, що скоєний злочин є середньої тяжкості, особу підсудного, а саме: те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності. Обставин, які обтяжують покарання підсудному, суд не вбачає. Обставини, які пом'якшують покарання, суд враховує вищенаведену обставину, його щире каяття, думку потерпілого, який не настоює на суворій мірі покарання підсудному, те, що на його утриманні немічна тяжкохвора мати. А, тому, приходить до переконання, що міру покарання підсудному слід призначити за ст.122 ч.1 КК України із застосуванням ст.69 КК України і призначити покарання більш м'яке ніж передбачає санкція ст.122 ч.1 КК України, а саме у вигляді штрафу в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 299, 323, 324 КПК України суд,

засудив:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст.122 ч.1 КК України та призначити йому за даною статтею покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 700 (сімсот) гривень штрафу в дохід держави.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити попередню підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

На вирок може бути подано апеляцію протягом 15 діб в апеляційний суд Тернопільської області через Заліщицький районний суд.

Вирок набрав законної сили 18.08.2010 року.

Головуючий: підпис

Копія вірна:

Голова Заліщицького

районного суду ОСОБА_1