Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 11-356/10 Головуючий по 1 інстанції
Категорія ст. ст. 190 ч. 2, ОСОБА_1
190 ч. З КК України Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18"травня 2010 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого НЕДІЛЬКА М.І.

суддів ЛИГИ М.П., ЛІТВІНЦЕВА В.М.

за участю прокурора СВИЩ Л.А.

адвоката ОСОБА_3

розглянула кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_4 та в її інтересах адвоката ОСОБА_3 на вирок Звенигородського районного суду від 24.02.2010 р., яким

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше не судима в силу ст. 89 КК України, -

засуджена за ст. 190 ч. 2 КК України на два роки позбавлення волі; за ст. 190 ч. З КК України на три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до відбуття остаточно визначено три роки позбавлення волі.

Із засудженої ОСОБА_4 стягнуто матеріальні збитки на користь потерпілих: ОСОБА_5 - 2330 грн.; ОСОБА_6 - 7500 грн.; ОСОБА_7 - 19360 грн.; ОСОБА_8 -77000 грн.; ОСОБА_9 - 44000 грн.; ОСОБА_10 - 16250 грн.

За вироком суду ОСОБА_4 засуджена за те, що вона на початку січня 2006 року в с. Стецівка Звенигородського району, за місцем проживання ОСОБА_5, умисно, з корисливих мотивів і метою заволодіння чужими грошима, шляхом обману і зловживання її довірою, під приводом реалізації їй 10 мішків цукру по ціні 125 грн. за 1 мішок, вагою 50 кг кожен, заволоділа її грошима в сумі 1250 грн., після чого в середині січня 2006 року продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошима потерпілої, за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2, тим же шляхом заволоділа грошима потерпілої ОСОБА_5 в сумі 1080 грн. під приводом реалізації їй ще 8-ми мішків цукру по 50 кг кожен за ціною 135 гривень за мішок, в той час, як середня ринкова роздрібна вартість одного мішка цукру вагою 50 кг на той час становила 160 гривень. Всього ОСОБА_4 заподіяла потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 2330 гривень.

Вона ж, повторно, на початку березня 2006 року в селі Стецівка Звенигородського району за місцем свого проживання, умисно, з корисливих мотивів і метою заволодіння чужими грошима, шляхом обману і зловживання довірою потерпілої ОСОБА_6, під приводом реалізації їй 50 мішків цукру, вагою 50 кг кожен за ціною 150 гривень за мішок, заволоділа грошима потерпілої ОСОБА_6 в сумі 7500 гривень, в той час, як середня ринкова роздрібна вартість одного мішка цукру становила 205,5 гривень. Всього заподіяла по терпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 7500 гривень.

Вона ж, повторно, 10 березня 2006 року в м. Звенигородка по вул. Дімітрова, в районі АЗС «ТНК», умисно, з корисливих мотивів і метою заволодіння чужими грошима, шляхом обману і зловживання довірою потерпілої ОСОБА_7, заволоділа її грошима в сумі 19360 гривень, пообіцявши їй половину прибутку від того, що вона нібито закупить цукор по ціні 125 гривень за мішок, вагою 50 кг, та реалізує населенню по ціні 180 грн. за мішок, в той час як згідно постанови Кабінету Міністрів України № 171 від 20.02.2006 року відпускна заводська ціна за цукор становила 2850 гривень за 1 тонну, тобто 145,5 гривень за мішок вагою 50 кг. Заволодівши грошима потерпілої, ОСОБА_4 зникла, чим завдала їй значної шкоди на суму 19360 гривень, що в 100 і більше разів перевищує встановлений на 2006 рік неоподаткований мінімуму доходів громадян(175 гривень).

Вона ж, повторно, на протязі часу приблизно з 1 по 20 березня 2006 року в м. Звенигородка по вулиці Гулькіна № 71, за місцем проживання ОСОБА_11, умисно, з корисливих мотивів і метою заволодіння чужим майном шляхом обману і зловживання його довірою, обіцяючи негайно розрахуватись, отримала від нього 40 мішків цукру вагою 50 кг кожен за ціною 200 гривень за мішок на суму 8000 грн., після чого приблизно 20.03.2006 року, повторно, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння майном ОСОБА_11 шляхом обману, за місцем проживання останнього, обіцяючи розрахуватись через кілька днів, отримала від нього 300 мішків цукру вагою 50 кг кожен за ціною 200 грн. за мішок на суму 60000 гривень. Однак, заволодівши грошима потерпілого, ОСОБА_4 зникла, чим заподіяла потерпілому шкоду у великому розмірі на суму 68000 гривень, що на момент вчинення злочину в двісті п'ятдесят і більше разів перевищує встановлений на 2006 рік неоподаткований мінімум доходів громадян(175 гривень).

Вона ж, повторно, 24.03.2006 року в м. Ватутіне Черкаської області по вулиці Фрунзе, поблизу магазину «Хліб і до хліба», умисно, з корисливих мотивів і з метою заволодіння чужими грошима, шляхом обману і зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_8 заволоділа її грошима в сумі 35000 грн., пояснивши, що позичає їх з метою проведення вигідної операції по купівлі-продажу цукру. Через кілька днів після цього ОСОБА_4, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошима ОСОБА_8, по місцю її проживання в м. Ватутіне, тим же шляхом заволоділа грошима ОСОБА_8 в сумі 42000 грн., мотивуючи тим, що повернення раніше позичених грошей можливе лише в разі додаткового капіталовкладення. Заволодівши грошима потерпілої на загальну суму 77000 гривень підсудна зникла, чим заподіяла шкоду потерпілій ОСОБА_8 у великих розмірах, що в 250 і більше разів перевищує встановлений у 2006 році неоподаткований мінімум доходів громадян.

Вона ж, повторно, приблизно до 26.03.2006 року в м. Звенигородка по вул. Гулькіна, умисно, з корисливих мотивів і метою заволодіння чужими грошима, шляхом обману і зловживання довірою ОСОБА_9 під приводом реалізації йому 320 мішків цукру по ціні 125 грн. за мішок вагою 50 кг кожен, в той час як середня ринкова роздрібна вартість одного мішка цукру вагою 50 кг була 205,5 гривень, отримала від нього 44000 гривень, якими заволоділа, що в 250 і більше разів перевищує встановлений у 2006 році неоподаткований мінімум доходів громадян(175 гривень), чим завдала шкоди потерпілому у великому розмірі.

Вона ж, повторно, в березні 2006 року в м. Ватутіне Черкаської області, по вулиці Фрунзе № 4, умисно, з корисливих мотивів і метою заволодіння чужими грошима, шляхом обману і зловживання довірою ОСОБА_10, шахрайським шляхом, під приводом реалізації йому 130 мішків цукру по ціні 125 грн. за мішок, вагою 50 кг кожен, в той час як середня ринкова вартість одного мішка цукру вагою 50 кг становила на той час 205 грн. 50 коп., отримала від потерпілого 16250 гривень. Заволодівши грошима потерпілого ОСОБА_4В .зникла, чим завдала йому майнову шкоду на зазначену суму.

В поданій апеляції засуджена ОСОБА_4, не погоджуючись із вироком суду, вказує, ! що ніяких шахрайських дій відносно зазначених потерпілих вона не вчиняла.

По роду своєї роботи, вона працювала у приватного підприємця ОСОБА_12 і виконувала його розпорядження.

Гроші від потерпілих ОСОБА_5 в сумі 2330 грн. та ОСОБА_6 7500 грн. вона не отримувала і будь-яких зобов'язань перед ними ні по грошах ні по цукру не несла.

Від ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7 гроші отримувала з умовою виконання зобов'язань по передачі їм цукру по 125 грн. за мішок, які поставляв їй ОСОБА_12 і якому вона передала їх в нього дома.

Отримавши від них гроші ОСОБА_12 цукор їм не видавав.

Ввійшовши до неї в довіру, він її обманув, отримавши від неї гроші і не видавши зазначеним особам цукор.

Тому гроші потерпілим буде повертати за умови повернення їх їй ОСОБА_12

Цукор у нього в кількості 40 мішків та 300 мішків вона також не отримувала. Його особисто отримав ОСОБА_13 і гроші за цей цукор ОСОБА_12 отримав від неї.

Зазначає також, що розписку про отримання від ОСОБА_12 грошей в сумі 68000 грн. вона написала під погрозами останнього та його дружини.

Також вказує, що 77000 грн. в потерпілої ОСОБА_14 вона не отримувала. Остання зробила на неї наклеп, даючи відносно цього неправдиві покази.

Заяву про притягнення її до відповідальності в міліцію вона написала після того як та разом із ОСОБА_12 викрали в неї дочку і на протязі місяця утримували в неволі.

Просить вирок суду скасувати і справу закрити на підставі ст. 6 п. 2 КПК України.

Адвокат ОСОБА_3, погоджуючись із вироком суду по суті, просить його змінити в частині призначення покарання, застосувавши до неї вимогу ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора - про залишення вироку суду першої інстанції без зміни, вислухавши засуджену та її адвоката, які підтримали свої апеляції та дослідивши матеріали справи колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни вироку суду першої інстанції. Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні тих злочинів, за які вона засуджена при обставинах, викладених у вироку, підтверджений зібраними по справі доказами, який суд першої інстанції дав вірну юридичну оцінку.

При цьому судом першої інстанції самим ретельним чином досліджувалися всі епізоди обвинувачення ОСОБА_4 При цьому допитувалися як потерпілі по справі так і свідки. На підставі цих показів суд дійшов до вірного висновку про умисне заволодіння засудженою чужим майном, тобто майном вказаних потерпілих, шляхом їх обману та зловживання довірою, вчинені повторно, що заподіяло значної шкоди потерпілим по справі і в тім числі у великих розмірах.

Більше того, дана кримінальна справа була об'єктом перевірки як апеляційного так і Верховного Суду України, які вивчивши її, дійшли до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні тих епізодів шахрайських дій, за які вона була засуджена судом першої інстанції.

При цьому ухвала апеляційного суду була скасована Верховним Судом лише з підстав незаконного пом'якшення ОСОБА_4 покарання в зв'язку із застосуванням ст. 75 КК України, а не з підстав недоведеності її вини у вчиненні вказаних злочинів.

В ухвалі стосовно цього Верховний Суд зазначив, що за умови підтвердження обсягу обвинувачення, в якому ОСОБА_4 визнано винною та за відсутності інших обставин, які можуть істотно вплинути на висновки суду, призначене покарання є м'яким.

В подальшому, при новому розгляді справи по суті, обсяг обвинувачення, на думку колегії суддів, знайшов повністю своє підтвердження. При цьому судом перепровірялися всі

доводи ОСОБА_4 стосовно її невинуватості та неправомірних, на її думку дій ряду потерпілих стосовно неї та її дочки, але вони свого підтвердження не знайшли.

Таким чином обсяг обвинувачення залишився попередній.

В зв'язку з цим посилання ОСОБА_4 в апеляції на те, що в ОСОБА_12 вона працювала реалізатором і гроші від реалізації цукру, отримані в потерпілих, передавала йому і що останній насильно примусив написати йому розписку про отримання в нього нею певної суми грошей, на увагу не заслуговують, оскільки матеріалами справи не підтверджені. Дії його судом кваліфіковані вірно.

Що стосується покарання, то колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при його призначенні належним чином враховані ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про її особу, вік, стан здоров'я, кількість епізодів вчинених нею злочинів, пом'якшуючі її відповідальність обставини.

Враховуючи вище викладене в сукупності суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про необхідність призначення їй покарання у вигляді реального позбавлення волі на строк, вказаний у вироку.

За таких обставин підстав для задоволення апеляцій засудженої та її адвоката, - немає.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Звенигородського районного суду від 24.02.2010 р. відносно ОСОБА_4 залишити без зміни, а апеляції засудженої ОСОБА_4 та в її інтересах адвоката ОСОБА_3, - без задоволення.