Ухвала
іменем україни

22 грудня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретаріОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0004079 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК, за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2015 року,
в с т а н о в и в:

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Стягнуто з засудженого на користь потерпілого ОСОБА_7 11 000 грн матеріальної та 5 000 грн моральної шкоди.

Прийняте рішення щодо речових доказів.

Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 23 листопада 2014 року близько 23:00 год, перебуваючи біля будинку № 59 на проспекті Миру у м. Дніпропетровську, вчинив напад на ОСОБА_7 , поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, в ході якого наніс останньому не менше трьох ударів кулаком і двох ударів ногою по голові, спричинивши легкі тілесні ушкодження, які потягли короткочасний розлад здоров`я, та заволодів майном потерпілого на загальну суму 13 868,33 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2015 року вирок місцевого суду в частині призначеного покарання змінено та призначено засудженому ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 187 КК із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

У решті вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого внаслідок м`якості, просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вказує на неправильне застосування апеляційним судом положень ст. 69 КК, що призвело до м`якості призначеного засудженому покарання. Вважає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні достатні обставини, які б пом`якшували покарання засудженого та були б підставою для призначення покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 187 КК.

Захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , подав заперечення на касаційну, в яких вказує на законність і обґрунтованість ухвали апеляційного суду та просить відмовити у задоволенні касаційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню на таких підставах.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_6 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ч. 1 ст. 187 КК не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість судових рішень у цій частині не оскаржено.

Разом з цим, змінюючи вирок місцевого суду та призначаючи засудженому покарання за ч. 1 ст. 187 КК із застосуванням ст. 69 КК, апеляційний суд неправильно застосував кримінальний закон.

Відповідно до вимог ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів з урахуванням особи винного, ступеня тяжкості вчиненого ним злочину та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Виходячи зі змісту ст. 69 КК, призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

Так, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК, який згідно з вимогами ст. 12 КК є тяжким.

Змінюючи вирок місцевого суду в частині призначеного засудженому покарання, апеляційний суд послався на неврахування місцевим судом даних, які характеризують особу винного, зокрема те, що ОСОБА_6 судимий вперше, визнав вину, покаявся у вчиненому, позитивно характеризується, офіційно працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину, яка хворіє, сам страждає на синдром «Стівена Джонсона», частково відшкодував потерпілому збитки. Також апеляційний суд послався на думку потерпілого, який просив звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Разом з цим, свого рішення про призначення засудженому покарання, нижчого від найнижчої межі встановленої в санкції ч. 1 ст. 187 КК, апеляційний суд належним чином не мотивував, не обґрунтував підстав, з яких від дійшов висновку про явну несправедливість покарання, призначеного ОСОБА_6 вироком місцевого суду.

В ухвалі апеляційний суд не вказав які саме обставини він визнав такими, що пом`якшують покарання засудженого з огляду на положення ст. 69 КК, та яким чином ці обставини впливають на ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Як убачається зі змісту вироку, обставини, які характеризують особу засудженого, в тому числі і ті, на які апеляційний суд послався в ухвалі, були враховані судом першої інстанції при призначенні засудженому покарання, наближеного до мінімального, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 187 КК.

Таким чином, висновок апеляційного суду про застосування до засудженого положень ст. 69 КК є невмотивованим та не ґрунтується на вимогах закону.

Враховуючи викладене, ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене і, за умови підтвердження такого ж обсягу обвинувачення і тих же даних про особу винного, призначення засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК слід вважати м`яким.

Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_9 ?єва ОСОБА_3