АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №635/3290/15-к, Провадження №11кп/790/1891/15 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.307 КК України

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 жовтня 2015 року м.Харків
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Харківської області кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Харківського районного суду Харківської області від 3 серпня 2015 року відносно
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у сел.Буди Харківського району Харківської області, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, працюючого слюсарем на Харківському автомобільному заводі, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
В С Т А Н О В И В :
Вироком Харківського районного суду Харківської області від 3 серпня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 Кримінального кодексу України, засуджено до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна і на підставі ст.75 Кримінального кодексу України звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням терміном 3 роки.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , діючи умисно, незаконно, порушуючи вимоги Законів України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року з подальшими змінами та доповненнями, вчинив незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу, який згідно постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів психотропних речовин і прекурсорів» та постанови №796 від 27 липня 2011 року «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», відноситься до категорії особливо небезпечних наркотичних засобів, за наступних обставин.
Наприкінці січня 2014 року (точної дати в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 , керуючись злочинним умислом, спрямованим на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут ОСОБА_9 особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, незаконно придбав у невстановленої особи в сел.Буди Харківського району Харківської області особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, після чого прибув за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно його зберігав.
29 січня 2014 року о 18 годині 10 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, ОСОБА_7 за 100 гривень незаконно збув ОСОБА_9 прозорий полімерний пакет з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору в сухому змеленому стані.
29 січня 2014 року о 18 годині 20 хвилин в сел.Буди Харківського району Харківської області навпроти будинку №3 по пров.Садовому, ОСОБА_9 , у присутності двох понятих, добровільно видав працівникам міліції прозорий полімерний пакет з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору в сухому змеленому стані, яку йому незаконно збув ОСОБА_7 і яка, згідно висновку експерта НДЕКЦ ГУМВС України в Харківській області №052 від 4 лютого 2014 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом масою 2,8506 грамів.
Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, 31 травня 2014 року ОСОБА_7 незаконно придбав у невстановленої особи у м.Харкові в районі станції метро Холодна гора наркотичну речовину, яка знаходилась в герметично запакованому полімерному пакеті з надписом: «Болгария...не для внутреннего употребления...», після чого прибув за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав придбану наркотичну речовину.
31 травня 2014 року о 20 годині 20 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, за 100 гривень незаконно збув ОСОБА_9 герметично запечатаний пакет з надписом: «Болгария не для внутреннего употребления...» з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору в сухому змеленому стані.
31 травня 2014 року о 20 годині 40 хвилин в АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 , в присутності двох понятих добровільно видав працівникам міліції герметично запечатаний пакет з надписом: «Болгария не для внутреннего употребления...» з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору в сухому змеленому стані, яку йому незаконно збув ОСОБА_7 і яка згідно висновку експерта НДЕКЦ ГУМВС України в Харківській області № 936 від 4 червня 2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою 1,7352 грамів.
Прокурор у кримінальному провадженні оскаржив вирок Харківського районного суду Харківської області.
У своїй апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, прокурор просив вирок скасувати і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.307 Кримінального кодексу України, із застосуванням ст.ст.59,69 Кримінального кодексу України, у виді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Обгрунтовуючи свої вимоги, прокурор зазначив, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 необгрунтовано застосував ст.ст.69,75 Кримінального кодексу України, оскільки не повною мірою врахував підвищену соціальну небезпеку вчиненого злочину.
В своїх письмових запереченнях обвинувачений ОСОБА_7 просив вирок Харківського районного суду Харківської області залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого, який проти її задоволення заперечував, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора є необгрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.65 Кримінального кодексу України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно зі ст.69 Кримінального кодексу України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст.75 Кримінального кодексу України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 Кримінального кодексу України, і зазначені у обвинувальному акті фактичні обставини справи не заперечував. Судове провадження проведено в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України. Фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини обвинуваченого і юридична кваліфікація його дій ніким з учасників судового розгляду не заперечується.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції взяв до уваги фактичні обставини та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків, а також відомості про особу обвинуваченого. При цьому суд врахував, що ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягнуто вперше, він має роботу і постійне місце проживання, утримує двох малолітніх дітей та непрацездатну матір.
Повне визнання своєї вини, щире каяття обвинуваченого та сприяння розкриттю злочину суд першої інстанції обгрунтовано визнав обставинами, що пом`якшують покарання. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Проаналізувавши фактичні обставини кримінального правопорушення та відомості про особу обвинуваченого, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд першої інстанції обгрунтовано застосував положення ст.ст.69,75 Кримінального кодексу України, призначив ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої ч.2 ст.307 Кримінального кодексу України, та звільнив його від відбування покарання з випробуванням.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виправлення ОСОБА_7 можливо без ізоляції від суспільства, і вважає, що призначене йому покарання цілком відповідає вимогам ст.65 Кримінального кодексу України. Воно є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження з його боку нових злочинів.
За таких обставин суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування вироку Харківського районного суду Харківської області і призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з відбуванням його в місцях позбавлення волі.
Беручи до уваги наведене, керуючись статтями 404,405,407,418,419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Харківського районного суду Харківської області від 3 серпня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвалу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_4
ОСОБА_3