Справа №1420/2776/2012 28.08.2014 28.08.2014 28.08.2014
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/784/2/14 Категорія ст. 115 ч. 2 п. 6 КК України
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2014 року Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Миколаївської
області в складі:
Головуючої: ОСОБА_3
Суддів: ОСОБА_4
ОСОБА_2
за участі:
секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
прокурорів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
захисників: ОСОБА_11 , ОСОБА_12
засудженого ОСОБА_13
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляціями Очаківського міжрайонного прокурора ОСОБА_14 , який затвердив обвинувальний висновок, захисника ОСОБА_12 та засудженого ОСОБА_13 на вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2012 року, яким
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кам`янка Очаківського району Миколаївської області, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, одружений, не працюючий, проживаючий на АДРЕСА_1 , раніше судимого:
25.04.2007 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 186, ч. ч. 1, 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 162, 70 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі, постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.08.2010 року на підставі ст. 81 КК України з місць позбавлення волі звільнений 20.08.2010 року умовно - достроково з невідбутим строком 2 роки 1 місяць, 12 днів; -
- засуджений за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України на 13 років позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до зазначеного вище покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.04.2007 року та остаточно призначено ОСОБА_13 покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років.
Постановлено стягнути з ОСОБА_13 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області 1705 (одну тисячу сімсот п`ять) грн. 20 коп. витрат, пов`язаних з проведенням експертиз № 994 від 24.07.2012 року; № 993 від 24.07.2012 року; № 84 від 08.08.2012 року.
Вирішено питання щодо речових доказів у справі.
Згідно вироку ОСОБА_13 визнаний винним і засуджений за умисне вбивство з корисливих мотивів, вчинене за таких обставин.
12 червня 2012 року впродовж вечора ОСОБА_13 вживав алкогольні напої в барі «Бісерг» в с. Кам`янка Очаківського району Миколаївської області з іншими особами. 13 червня 2012 року, приблизно о 02.00 год. у зв`язку з відсутністю грошей на придбання спиртного у нього виник злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами пенсіонерки ОСОБА_15 . З цією метою він зайшов у двір потерпілої по АДРЕСА_2 . За допомогою кухонного ножа, який взяв з літньої кухні, ОСОБА_13 вийняв скло з віконної рами веранди та проник у будинок. Розбудивши ОСОБА_15 , ОСОБА_13 приставив до її шиї ніж, який тримав у правій руці, одягненій в рукавицю. Погрожуючи застосуванням ножа, став вимагати показати де знаходяться гроші. Шукаючи гроші, ОСОБА_13 повів потерпілу через подвір`я до кухні та у такий же спосіб повернув до будинку, тримаючи її при цьому за плечі, з приставленим до шиї ножем та наносячи удари кулаком по голові, в обличчя та по кінцівках. З приводу відмови показати місце зберігання грошей, у ОСОБА_13 виник умисел на вбивство потерпілої з корисливих мотивів, реалізовуючи який він наніс один удар ножем в область черевної порожнини ОСОБА_15 , спричинивши їй тілесне ушкодження у вигляді поранення живота з пошкодженням внутрішніх органів, а саме печінки, після чого залишив місце злочину. Потерпіла ОСОБА_15 померла на місці вчинення злочину, при цьому її смерть настала від малокрів`я внутрішніх органів, яке виникло на фоні внутрічеревної кровотечі, що розвилася від проникаючого колото - різаного поранення живота з пошкодженням внутрішніх органів, зокрема печінки.
В апеляції прокурор, який затвердив обвинувальний висновок, не оспорюючи висновків суду щодо доведеності вини засудженого у вчиненні злочину та кваліфікації його дій, просить скасувати вирок в частині призначення ОСОБА_13 покарання з підстав неправильного застосування кримінального закону та невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого; постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_13 покарання за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України - 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;
на підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком, шляхом часткового складання невідбутого покарання за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.04.2007 року остаточно призначити ОСОБА_13 покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Посилається на санкцію ч. 2 ст. 115 КК України, якою у випадку, передбаченому п. 6 ч. 2 цієї статті, передбачено обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке судом при призначенні ОСОБА_13 покарання не застосоване. Тобто, суд не застосував кримінальний закон, який підлягає застосуванню.
Докладно наводячи текст вироку в частині врахованих судом обставин при призначенні ОСОБА_13 покарання, вважає, що суд недостатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу засудженого та обставини скоєного злочину.
що судом безпідставно не визнано обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_16 , вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки потерпілій ОСОБА_15 на момент вчинення злочину було 77 років; що суд не достатньо врахував особу засудженого, а саме: що ОСОБА_17 скоїв злочин у стані алкогольного сп`яніння, характеризується посередньо, не має постійного місця роботи, що згідно висновку акту стаціонарної комплексної судової психолого - психіатричної експертизи № 597 від 06.09.2012 року у ОСОБА_16 виражений стан алкогольного сп`яніння часто супроводжуються імпульсивними вчинками, агресивними діями, пригнічуються етичні регулятори поведінки, пріоритетними стають більш легкі, примітивні, не потребуючі зусиль та напруги, способи досягнення мети. При цьому посилається на положення постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року щодо призначення більш суворого покарання особам, які вчинили злочин на ґрунті пияцтва та наркоманії;
що дані про те, що ОСОБА_13 раніше судимий за вчинення тяжких злочинів відносно осіб похилого віку, вчинив умисне вбивство під час відбуття умовно - дострокового покарання також щодо потерпілої ОСОБА_15 похилого віку (77 років), на його думку свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Твердить, що призначене засудженому ОСОБА_16 покарання у виді 13 років позбавлення волі є явно несправедливим внаслідок м`якості, що сприяє послабленню виховного та превентивного впливу покарання; що судом проігноровані принципи індивідуалізації покарання, його мета - попередження скоєння нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, що передбачено ч. 2 ст. 50 КК України.
В апеляціях засуджений ОСОБА_13 та захисник ОСОБА_12 просять вирок скасувати за недоведеністю вини ОСОБА_13 в скоєнні злочину.
Твердять: про непричетність ОСОБА_13 до вчинення цього злочину; про застосування до нього незаконних методів слідства та психологічного впливу на його дружину ОСОБА_18 , внаслідок чого у нього були зламані 2 ребра і він себе обмовив; про його намір відмовитися від своїх попередніх показань у судовому засіданні та погрози судді винесенням покарання у виді довічного позбавлення волі; про порушення права засудженого на захист при проведенні першого допиту, оскільки захисник ОСОБА_13 не призначався; про неознайомлення засудженого з матеріалами кримінальної справи та експертизами; що експертизами не встановлено вчинення вбивства потерпілої саме ОСОБА_13 ; про незгоду з показаннями свідка ОСОБА_19 через те, що він є психічно хворою людиною, що підтверджено довідкою, наданою суду матір`ю цього свідка; про недоведеність наміру засудженого на вбивство потерпілої з корисливою метою; про безпідставність відмови суду в перегляді вилученої з бару працівниками міліції відеокасети із записом, який, на їх думку, містить докази невинуватості засудженого. При цьому посилаються на дані судово медичної експертизи в частині часу смерті потерпілої, яка могла наступити в проміжок часу з 22.00 год. 12.06.12 до 01.00 год. 13.06.2012 року, та на дані вказаного відеозапису, відповідно до якого в цей час засуджений ОСОБА_13 був у барі.
Також зазначають, що суд прийняв до уваги непрямі докази вини засудженого, і в той же час твердять, що за вказаних обставин, призначене судом ОСОБА_13 покарання у виді 14 років позбавлення волі є необґрунтованим.
Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_13 та захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на підтримку апеляцій перших та їх заперечення проти апеляції прокурора; прокурорів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на підтримку апеляції Очаківського міжрайонного прокурора ОСОБА_20 , який затвердив обвинувальний висновок, та їх заперечення проти апеляцій засудженого ОСОБА_13 та захисника ОСОБА_12 ; провівши частково судове слідство з наданням всім учасникам слова в дебатах, а засудженому і з наданням останнього слова, вивчивши матеріали кримінальної справи та додатково надані матеріали, обговоривши доводи апеляцій в їх межах, колегія суддів вважає апеляції засудженого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_12 , прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, - підлягаючими частковому задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_13 у вчиненні умисного вбивства пенсіонерки ОСОБА_15 з корисливих мотивів, а також кваліфікації його дій за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України відповідають фактичним обставинам справи, які ґрунтуються на зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні доказах.
Доводи, викладені в апеляціях засудженого ОСОБА_13 та захисника ОСОБА_12 про непричетність першого до інкримінованого йому злочину, а також про невірну оцінку судом зібраних по справі доказів є безпідставними, оскільки суперечать встановленим по справі обставинам.
Матеріали справи свідчать, що версія про непричетність засудженого ОСОБА_13 до умисного вбивства пенсіонерки ОСОБА_15 з`явилася у сторони захисту (засудженого та його захисника з числа родичів) тільки на стадії апеляційного оскарження вироку.
З вироку видно, що суд дав належну оцінку показанням засудженого в судовому засіданні, та вказав, що ОСОБА_13 вчинив умисне вбивство, тобто умисне, протиправне заподіяння смерті іншій людині, - вчинене з корисливих мотивів, оскільки він, позбавляючи життя потерпілу, бажав одержати у зв`язку з цим гроші, що свідчить про його прямий умисел вчинити вбивство саме з корисливих мотивів.
Мотивуючи висновки про винуватість засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд обґрунтовано послався на показання самого засудженого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , дані протоколів огляду місця події, огляду трупа, відтворення обстановки і обставин події, висновки відповідних судових експертиз, тощо.
Так, засуджений ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердив, що дійсно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ніч на 13 червня 2012 року через зняту ним у веранді шибку заліз до будинку потерпілої ОСОБА_15 з метою вкрасти гроші. Зайшовши до кімнати, де спала загибла, розштовхав її та спитав де вона тримає гроші. Вона відповіла, що грошей у неї немає і вона нічого не дасть. Сказав, щоб вона їх сама віддала. Весь час тримав в одній руці ніж, а іншою рукою тримав загиблу за плече. Потерпіла сказала, що гроші ховає на вулиці. Вийшли разом на вулицю, а потім відразу повернулися до спальні. Знов питав її де гроші. Вона казала, що не має, відтягувала час. Дуже розсердився та вдарив її ножем в живіт, відпустивши її. Вона впала та вдарилася (т. 2 а. с. 289).
Крім того, під час допиту судом свідка ОСОБА_22 , засуджений ОСОБА_13 суду пояснив, що водив загиблу по хаті, по вулиці, і весь час наносив удари їй, намагаючись так забрати кошти. Коли повернулися в хату, був злий і вдарив ножем ОСОБА_15 , що оперлася на ліжко. Вона впала, а він пішов (т.2 а. с. 290).
Зауважень на протокол судового засідання у цій частині у встановленому порядку ані від засудженого, ані від його захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_25 не надходило.
Показання засудженого ОСОБА_13 про те, що потерпіла ОСОБА_15 повідомляла йому суперечливі відомості то про відсутність у неї грошей, то про їх приховування на вулиці, тощо узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_22 , яка в судовому засіданні пояснила про забудькуватість потерпілої ОСОБА_15 , яка не пам`ятала, де зберігала гроші і яка сховала 100 євро та 1 800 грн. і забула де, хоча і шукала на прохання свого сина (т. 2 а. с. 290).
Крім того, свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні підтвердила, що вранці 13 червня 2012 року заходила до будинку потерпілої та бачила, що ОСОБА_15 лежала на підлозі з ножем у животі і була вся в крові.
Зауважень на протокол судового засідання у цій частині у встановленому порядку ані від засудженого, ані від його захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_25 не надходило.
Свідок ОСОБА_23 суду пояснювала, що за проханням родичів доглядала свою свекруху ОСОБА_15 , яку вранці 13 червня 2012 року виявила мертвою. Потерпіла лежала в спальні на підлозі на правому боці з ножем у животі. Поряд з нею була калюжа крові. Сліди крові виявила також і в літній кухні на мисці, тарілці та на крані.
Показання засудженого ОСОБА_13 у суді першої інстанції про те, що до того, як залізти до будинку потерпілої він заходив у її літню кухню та шукав, чим можна зняти шибку у веранді, узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_24 .
Згідно перевірених судом показань свідка ОСОБА_24 під час досудового слідства від 03.07.2012 року та даних протоколу відтворення обстановки та обставин події від 09.07.2012 року з її участю, вона пояснила, що проживає по сусідству з потерпілою ОСОБА_15 . В ніч з 12 на 13 червня 2012 року під час гри у схованки з друзями ховалися біля домоволодіння ОСОБА_15 , а потім і на території її домоволодіння. Тоді і побачила, як у літній кухні ОСОБА_15 вмикалося та вимикалося світло, а високий худорлявий чоловік ходив по кухні і щось шукав. В правій руці чоловік тримав ножа. Злякалася, що її можуть помітити, і втекла (т. 2 а. с. 84 85, 113 - 123, 291).
Зауважень на протокол судового засідання у цій частині у встановленому порядку ані від засудженого, ані від його захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_25 не надходило.
Показання засудженого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 в частині місця злочину, обстановки в будинку потерпілої після вбивства, характеру та локалізації тілесних ушкоджень у потерпілої, наявності ножа в животі вбитої, а також певної кількості крові біля неї та слідів крові на предметах та речах домоволодіння потерпілої узгоджуються з даними протоколу огляду місця події від 13 червня 2012 року з фототаблицею, відповідно до якого в будинку АДРЕСА_2 виявлено труп потерпілої ОСОБА_15 зі слідами насильницької смерті з гематомою м`яких тканин голови та з металевим ножем у рані на животі. Цей кухонний ніж та предмети зі слідами крові вилучені (т. 1 а. с. 5 10, 11 - 41).
Показання засудженого ОСОБА_13 в частині нанесення численних ударів потерпілій, нанесення удару ножем у живіт узгоджуються з даними висновку судово-медичного експерта № 72 від 27.08.2012 року, відповідно до яких:
При судово-медичному дослідженні трупу ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження:
у вигляді двох забійних ран волосистої частини голови, двох саден та чотирьох крововиливів обличчя та кінцівок, внутрішньошкірного крововиливу на обличчі, які утворилися прижиттєво (від кількох хвилин до однієї години від моменту настання смерті) від ударних дій твердим (ми) тупим (ми) предметом (ами), або від удару об такі головою та кінцівками потерпілої. Ці тілесні ушкодження мають ознаки легких і не перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті;
проникаюча колото-різана рана живота з пошкодженням внутрішніх органів, а саме печінки, з розвитком внутрішньої кровотечі, що призвело до розвитку гострого малокрів`я внутрішніх органів.
Про те, що рана є колото-різаною свідчать морфологічні особливості: рівні краї, один гострий, інший - П образний, який переважає глибину раневого каналу над довжиною рани. Дана колото-різана рана є прижиттєвою, про що свідчать крововиливи по ходу раневого каналу, спричинена однією дією незадовго до настання смерті пласким колото-ріжучим предметом типу клинка ножа, який має односторонню заточку, тобто, обушок та лезо. При цьому обушок травмуючого предмету мав П-образну форму.
Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_15 є малокрів`я внутрішніх органів, яке виникло на фоні внутрічеревної кровотечі, що розвинулось від проникаючого колото-різаного поранення живота з пошкодженням внутрішніх органів, а саме печінки (т. 1 а.с. 191-195).
Показання засудженого ОСОБА_13 в частині вчинення вбивства потерпілої ОСОБА_15 у стані алкогольного сп`яніння та з корисливих мотивів узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_21 , який в судовому засіданні пояснив, що ввечері 12 червня 2012 року він пригощав ОСОБА_13 пивом, а потім ходив з останнім у бар. Крім того, свідок пояснив, що ОСОБА_13 позичав у нього 50 грн. щоб повернутися до бару та посидіти ще.
Зауважень на протокол судового засідання у цій частині у встановленому порядку ані від засудженого, ані від його захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_25 не надходило.
Окрім власних показань засудженого з цього приводу, показання зазначеного свідка, як вірно зазначив суд у вироку, підтверджують той факт, що ОСОБА_13 не мав власних коштів, і позбавив життя потерпілу саме з корисливих мотивів, щоб їх отримати.
Вищенаведене спростовує доводи апеляцій сторони захисту про недоведеність вчинення засудженим ОСОБА_13 вбивства потерпілої з корисливих мотивів та у стані алкогольного сп`яніння.
Показання засудженого ОСОБА_13 узгоджуються з його показаннями, які він давав 13 червня 2012 року при проведенні за його участю відтворення обстановки і обставин даної події. В ході зазначеної слідчої дії, зафіксованої за допомогою відеозапису, ОСОБА_13 у присутності понятих та захисника - адвоката ОСОБА_26 докладно розповів та показав на місці про обставини вчинення ним вбивства ОСОБА_15 саме з корисливих мотивів. Детально розповів та показав, як тримав потерпілу та ніж, як і куди ходив з нею по хаті та по подвір`ю, як і де вдарив потерпілу ножем, як і де вона лежала після цього, про залишення ножа на місці вчинення злочину, тощо. (т. 1 а. с. 227 - 239).
Під час проведення апеляційним судом часткового судового слідства був відтворений відеозапис даної слідчої дії, з якої вбачається, що вона проведена у встановленому законом порядку у присутності понятих та захисника - адвоката ОСОБА_26 .
Із вказаного відеозапису вбачається, що засуджений ОСОБА_13 досить добре орієнтувався у будинку та на подвір`ї потерпілої, добровільно та вільно розповідаючи про подробиці вчиненого злочину (т. 1 а. с. 242).
При цьому, засуджений ОСОБА_13 у присутності понятих та захисника - адвоката ОСОБА_26 повідомляв такі подробиці вчинення вбивства, про які було відомо лише йому (як заходив до літньої кухні, як тримав потерпілу та ніж, куди і навіщо ходив з нею, де і як остання впала після удару ножем, тощо).
Крім того, саме під час даної слідчої дії у будинку потерпілої ОСОБА_13 розповів, що шльопанці, у які він був взутий під час вчинення вбивства, знаходяться у нього вдома і добровільно видав їх слідчому (т. 1 а. с. 236 - 238).
Зазначене підтверджує той факт, що засуджений ОСОБА_13 був у будинку потерпілої і саме він вчинив вбивство останньої. А тим більш з урахуванням його показань як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, що раніше він у потерпілої вдома не бував, ніколи раніше з нею не спілкувався.
Водночас, зазначене спростовує доводи апеляцій сторони захисту про непричетність засудженого ОСОБА_13 до вчинення інкримінованого йому злочину; а також спростовує і доводи апеляцій сторони захисту про застосування до засудженого ОСОБА_13 незаконних методів слідства (в тому числі і при проведенні даної слідчої дії), внаслідок чого він, нібито, себе обмовив.
Дані протоколу відтворення обстановки і обставин даної події у сукупності з даними вищевказаного відеозапису у частині добровільної видачі засудженим ОСОБА_13 свого взуття (шльопанців), оформлення цього факту, вилучення та упакування цих шльопанців у поліетиленовий пакет голубого кольору (який був прошитий ниттю білого кольору та опечатаний відповідним пояснювальним написом, засвідченим підписами понятих, захисника, фахівця та слідчого, а також відбитком відповідної печатки) узгоджуються з даними висновку судово медичної експертизи речових доказів № 342 від 17.07.2012 року (т. 2 а. с. 30 - 31).
Так, у дослідницькій частині вказаного висновку судово-медичної експертизи речових доказів № 342 від 17.07.2012 року експертом зазначено, що 02.07.2012 року слідчим у відділення доставлені два пакети: спеціалізований пакет, підписаний, запаяний зі всіх сторін, та поліетиленовий пакет голубого кольору, прошитий білою ниттю, підписаний, опечатаний круглою печаткою: «Для пакетів № 53 УКРАЇНА МИКОЛАЇВСЬКА ОБЛАСТЬ МІСТО ОЧАКІВ ОЧАКІВСЬКИЙ МВ УМВС УКРАЇНИ В МИКОЛАЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ»
Цілість пакетів не порушена. Пакети вскриті у присутності 2-х співробітників відділення: експерта та лаборанта.
У п. 2.1.2. висновку експерта зазначено, що до пакету розміром 34 x 33 см. прикріплений аркуш білого паперу з написом від руки чорним чорнилом: «В данном пакете находится пара тапок, принадлежащие ОСОБА_27 в которых он находился в момент совершения преступления 13.06.12 г. и изъяты в ходе ВООС от 13.06.12 года в квартире АДРЕСА_3 дом АДРЕСА_4 по уголовному делу № 12210114 Понятые: 1. Подпись 2. Подпись Специалист: 1. Подпись Защитник: 1. Подпись Ст. следователь подпись ОСОБА_28 ». У цьому пакеті містяться: шльопанці з гуми чорного кольору, з рифленою верхньою (коричневого кольору) і нижньою частиною підошви, союзка з двох ременів, розташованих хрест на хрест з шкірозамінника темно-коричневого кольору, на верхній пряжці пришитий ремінь світло-коричневого кольору, який прикріплений до неї двома кнопками з металу білого кольору і що має бляшку по центру з металу білого кольору (т. 1 а. с. 30 - 31).
Також, опис вказаних речових доказів шльопанців, співпадає з їх описом в апеляційному суді самим засудженим ОСОБА_13 , який пояснив, що це шльопанці із шкірозамінника коричневого кольору з двома перехрещеними ременями та підошвою чорного кольору.
Таким чином, той факт, що цілість цих наданих на експертизу пакетів (в тому числі і голубого кольору, в який шльопанці були поміщені при їх вилученні після видачі ОСОБА_13 при ВООП 13.06.2012 року) не порушена, свідчить про виключення можливості вчинення будь-ким незаконних дій щодо вказаних речових доказів (шльопанців).
Крім того, відповідно до висновку призначеної апеляційним судом судової молекулярно-генетичної експертизи речових доказів № 338 від 26.06.2014 року, експертом також зазначено про цілісність упаковок, в яких шльопанці були надані на експертизу.
Так, у дослідницькій частині вказаного висновку експерта при опису об`єктів експертного дослідження, зазначено, що об`єкти експертного дослідження отримано в канцелярії НДЕКЦ в упакованому та опечатаному стані.
Цілісність упаковок не порушена, спосіб упакування виключає можливість вільного доступу до вмісту без пошкодження упаковок.
До верхньої частини пакету для речових доказів липкою стрічкою типу «скотч» прикріплено паперову бирку з написом, виконаним частково рукописним та друкованим способом барвником чорного кольору: «ОБСМЗ г. Николаев отделение судебно-медицинской иммунологии 16.08.2012 г.; Следователю СО Очаковского УМВД Укр. в Ник. обл. лейтенанту Ю.В.Тихонову; Вещественные доказательства к Заключению эксперта № 342 от 17.07.2012 по уголовному делу № 12210114 Тапочки, кепка, обр. крови ОСОБА_15 , ОСОБА_27 ; Упаковала лаборант (подпись)».
В місцях запаювання бокових сторін пакету містяться записи наступного змісту: «Експертна служба МВС України», нанесені барвником синього кольору, які повторюються по всій лінії запаювання. У відповідних графах містяться пояснювальні записи та підписи осіб, присутніх при упакуванні, виконані рукописним способом барвником чорного та синього кольорів.
Упаковка не порушена та забезпечує зберігання об`єкту дослідження і запобігання несанкціонованому доступу до нього.
При відкриванні пакету шляхом надрізу бокового краю з нього вилучено прозорий полімерний пакунок блакитного кольору (зображ. № 3 додатку 2 до висновку експерта), до верхньої частини якого прошито нитками білого кольору паперову бирку з наявним написом, виконаним рукописним способом барвником чорного кольору: «В данном пакете находится пара тапок, принадлежащих ОСОБА_27 в которых он находился в момент совершения преступления 13.06.12 г. и изъяты в ходе ВООС от 13.06.12 года в квартире АДРЕСА_5 . (неразборчиво) по уголовному делу № 12210114; Понятые: 1. (подпись); 2. (подпись); Специалист: 1. (подпись); Защитник: 1. (подпись); Ст. следователь СУ (подпись) В.С. (неразборчиво)».
При відкритті полімерного пакунку з нього було вилучено: - капці чоловічі (зображ. № 4 додатку 2 до висновку експерта), виготовлені з шкіроподібного матеріалу коричневого та світло-коричневого кольору з їх описом та зазначенням, що більш детальний опис капців треба дивитися у висновку експерта відділення судово-медичної імунології Миколаївського обласного бюро СМЕ № 342 від 17.07.2012 року).
З огляду на зазначене, апеляційним судом встановлений той факт, що ніхто з учасників даної кримінальної справи (в тому числі і сторона обвинувачення) не мав доступу до вказаних речових доказів, до яких мали доступ лише експерти при проведенні відповідних експертних досліджень.
Зазначене спростовує версію сторони захисту (в тому числі і засудженого) про можливі маніпулювання сторони обвинувачення з даними речовими доказами. Такі твердження засудженого є голослівними, носять характер припущень і, по суті, є позицією його захисту.
Відповідно до висновків судово-імунологічних експертиз № 339, 340, 341 від 20.07.2012 року, № 342 від 17.07.2012 року на фрагментах вати та марлі (зі змивами), наволочці, двох підодіяльниках, мотузці, сітці (вилучених з місця вчинення злочину), а також на шльопанцях (вилучених 13.06.2012 року при проведенні ВООП за участю ОСОБА_13 ), виявлені сліди крові, походження якої при змішуванні не виключається від потерпілої ОСОБА_15 та засудженого ОСОБА_13 (т. 1 а. с. 184 186; т. 2 а. с. 12 - 14, 64 - 65, 30 31 відповідно).
Висновки вищенаведених експертиз узгоджуються з висновком призначеної апеляційним судом судової молекулярно-генетичної експертизи речових доказів № 338 від 26.06.2014 року, відповідно до якого генетичні ознаки крові на капцях (шльопанцях ОСОБА_13 , вилучених 13.06.2012 року при проведенні ВООП з його участю) збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_15 і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові засудженого ОСОБА_13 .
Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак крові на капцях (шльопанцях ОСОБА_13 ) та генетичних ознак потерпілої ОСОБА_15 складає 7,0 х 10-24, тобто вказані генетичні ознаки зустрічаються не частіше ніж у 1 з 143 секстильйонів осіб (1,4 х 1023).
Походження слідів крові на капцях від засудженого ОСОБА_13 виключається (т. 3 а. с. 77 - 81).
Висновки вищевказаної експертизи повністю спростовують доводи сторони захисту про непричетність засудженого ОСОБА_13 до вбивства потерпілої ОСОБА_15 .
Так, матеріали справи свідчать про виключення випадкового потрапляння крові потерпілої ОСОБА_15 на шльопанці ОСОБА_13 при проведенні слідчих дій у цій справі, а також і про відсутність фактів фальсифікації доказів у цій справі, про що твердять засуджений ОСОБА_13 та його захисник ОСОБА_12 в своїх апеляціях.
Так, під час проведення 13.06.2012 року ВООП за участю ОСОБА_13 у будинку потерпілої він був у іншому взутті. Він добровільно розповів про шльопанці, в яких вчинив це вбивство і які на момент ВООП знаходилися у нього вдома у квартирі АДРЕСА_6 (т. 1 а. с. 227 237 238 239, 242).
Саме за його вказівкою слідча група прослідувала за вказаною ним адресою, де він добровільно видав ці шльопанці, доступу до яких, як зазначено вище, не мав ніхто зі сторони обвинувачення.
Доступ до цих шльопанців мали лише експерти, яким було доручено проведення вищевказаних експертиз.
При цьому кожен з експертів у дослідницьких частинах своїх висновків (відповідно), про що також зазначено вище, відмічали про такий спосіб упакування наданих на експертизи речових доказів (в тому числі і шльопанців), який виключає можливість вільного доступу до вмісту без пошкодження упаковок, а також про цілісність упаковок, які не порушені та забезпечують зберігання об`єкту дослідження і запобігання несанкціонованому доступу до нього.
Вищенаведене з урахуванням показань самого засудженого ОСОБА_13 в судах обох інстанцій про те, що він раніше ніколи не спілкувався з потерпілою ОСОБА_15 і ніколи у неї у будинку не бував, свідчать про правдивість показань ОСОБА_13 на досудовому слідстві під час відповідних слідчих дій (в тому числі і ВООП) та в суді першої інстанції про вчинення ним вбивства потерпілої ОСОБА_15 з корисливих мотивів.
Тому саме ці показання засудженого ОСОБА_13 апеляційний суд приймає як достовірні.
За такого є цілком вірним та законним покладення судом в обґрунтування обвинувального вироку саме вказаних показань засудженого ОСОБА_13 у сукупності з вищенаведеними доказами у справі.
Доводи захисника ОСОБА_11 в апеляційному суді про те, що зазначені шльопанці ОСОБА_13 вилучалися в один і той же день двічі вранці і ввечері є необґрунтованими і спростовуються матеріалами справи.
Так, відповідно до постанови про проведення виїмки від 13.06.2012 року та протоколу виїмки від 13.06.2012 року в цей день слідчим в період часу з 10.30 год. до 10.45 год. був вилучений одяг ОСОБА_13 , а саме: бриджі чорного кольору, шорти синього кольору у клітину, футболка сіро-зеленого кольору «Adidas», спортивні брюки синього кольору, футболка в смужку чорно-зеленого кольору, футболка помаранчевого кольору «Adidas», футболка світло-синього кольору, футболка в смужку сіро-зеленого кольору, майка чорного кольору з вставками з сітчастого матеріалу білого кольору, футболка білого кольору і дві майки білого кольору (т. 1 а. с. 136, 137).
Крім того, під час відтворення обстановки та обставин події сам ОСОБА_13 повідомив у присутності свого захисника ОСОБА_26 та понятих саме про вилучення у нього вранці лише одягу та про знаходження шльопанців, в яких він був під час вчинення вбивства ОСОБА_15 , у нього вдома, де вони і були вилучені, про що зазначено вище (т. 1 а. с. 227 236 - - 237 239, 242).
Що стосується доводів засудженого ОСОБА_13 та його захисника ОСОБА_12 про застосування незаконних методів слідства до засудженого ОСОБА_13 , то вони є безпідставними і спростовані матеріалами проведеної за аналогічною заявою захисника ОСОБА_12 , а також і за ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 20.06.2013 року про призначення відповідної перевірки за заявою засудженого ОСОБА_13 про застосування незаконних методів слідства до нього та його дружини ОСОБА_29 під час досудового слідства по даній кримінальній справі в порядку ст. ст. 95, 97 КПК України 1960 року з урахуванням положень КПК України 2012 року.
Сам засуджений ОСОБА_13 відмовився від дачі показань на підставі ст. 63 Конституції України.
Крім того, була проведена судово-медична експертиза щодо можливих спричинених ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, на чому акцентував увагу апеляційний суд при призначенні перевірки заяви засудженого. Так, за висновком експерта № 65 від 08.08.2013 року на момент надходження до СІЗО м. Миколаєва у ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно наданих на експертизу документів, будь яких тілесних пошкоджень не виявлено.
У ОСОБА_13 при флюорографічному обстеженні виявлено: в верхній долі лівої легені 81 дрібні фібро-вогнищеві тіні з чіткими контурами, ліворуч невеликий пертіфікатори 81 - що свідчить про залишкові явища перенесеного туберкульозного процесу в легенях (т. 3 а. с. 88 - 89).
А тому твердження апеляцій захисника ОСОБА_12 та засудженого ОСОБА_13 про застосування незаконних методів слідства до останнього та його дружини ОСОБА_29 апеляційний суд розцінює як позицію його захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Крім того, зазначене спростовує доводи апелянтів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що засуджений себе обмовив внаслідок застосування до нього та його дружини незаконних методів слідства.
Оцінивши сукупність вищенаведених доказів у справі, колегія суддів констатує, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_13 у вбивстві потерпілої ОСОБА_15 є вірним, обґрунтованим та належним чином мотивованим.
Дії засудженого ОСОБА_13 суд першої інстанції вірно кваліфікував за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.
А тому доводи апелянтів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо непричетності останнього до вчинення інкримінованого йому злочину, недостатності доказів його вини та невірної кваліфікації його дій є безпідставними, оскільки спростовані сукупністю вищевикладених доказів.
Доводи апеляцій захисника ОСОБА_12 та засудженого ОСОБА_13 про порушення права засудженого на захист при проведенні першого допиту є необґрунтованими і спростовуються матеріалами справи.
Так, відповідно до матеріалів справи постановою слідчого ОСОБА_31 від 13.06.2012 року адвокат ОСОБА_26 була допущена до участі у даній кримінальній справі для захисту інтересів підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_13 . Повноваження даного захисника підтверджені наданим нею ордером № 12 від 13.06.2012 року. А відповідно до протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_13 від 13.06.2012 року його допит був проведений за участю професійного захисника - адвоката ОСОБА_26 (т. 1 а. с. 222, 221, 223 - 225).
Крім того, суд першої інстанції не досліджував ці показання ОСОБА_13 і не обґрунтовував ними свій вирок.
Безпідставними є і твердження захисника ОСОБА_12 та засудженого ОСОБА_13 про неознайомлення останнього з матеріалами кримінальної справи та експертизами, оскільки вони суперечать матеріалам справи.
Так, з протоколів пред`явлення матеріалів експертиз від 26.09.2012 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_13 у присутності свого професійного захисника - адвоката ОСОБА_26 та понятих відмовився від ознайомлення з матеріалами відповідних експертиз: судово - імунологічної від 24.07.2012 року, судово-цитологічної від 24.07.2012 року, судово - імунологічної від 20.07.2012 року, судово - медичної трупа від 27.08.2012 року, судово - одорологічної від 08.08.2012 року, судової молекулярно-генетичної (імунологічної) від 05.07.2012 року; судово - імунологічної від 20.07.2012 року, судової дактилоскопічної від 26.09.2012 року, судово - імунологічної від 17.07.2012 року, судової дактилоскопічної від 24.07.2012 року, трьох судово - імунологічних від 13.07.2012 року, двох судово - імунологічних від 10.07.2012 року, судово - психіатричної (амбулаторної) від 13.07.2012 року, стаціонарної комплексної судової психолого - психіатричної від 06.09.2012 року (т. 1 а. с. 171, 179, 187, 197, 207, 216; т. 2 а. с. 15, 25, 32, 48, 54, 60, 66, 72, 78, 100, 160 відповідно).
Таким чином, зазначене свідчить про те, що своїм правом на ознайомлення з матеріалами експертиз ОСОБА_13 розпорядився на власний розсуд у даному випадку відмовився від ознайомлення, хоча мав реальну можливість скористатися цим своїм правом.
Проте, з матеріалами вказаних експертиз, як і зі всіма матеріалами справи, він за участі свого захисника ОСОБА_26 ознайомився наступного дня.
Так, з протоколу про оголошення про закінчення досудового слідства і пред`явлення обвинуваченому і його захиснику матеріалів справи від 27.09.2012 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_13 ознайомився з матеріалами даної кримінальної справи в повному обсязі з участю свого професійного захисника - адвоката ОСОБА_26 , про що власноруч зазначив у цьому протоколі (т. 2 а. с. 207).
Твердження апелянтів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про безпідставність відмови суду у перегляді вилученої працівниками міліції з бару відеокасети із записом, який, на їх думку, містить докази невинуватості засудженого, є необґрунтованими, оскільки суперечать матеріалам справи.
Так, матеріали даної кримінальної справи не містять відомостей щодо вилучення працівниками міліції будь - яких речей (в тому числі і відеокасети) з бару. Відсутність такої необхідності узгоджується з матеріалами справи, відповідно до яких засуджений ОСОБА_13 як під час досудового слідства, так і під час судового слідства визнавав свою винуватість у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_15 з корисливих мотивів, докладно розповідаючи про обставини його вчинення.
З огляду на зазначене, апеляційним судом не встановлено фактів істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону, які б стали підставами для скасування вироку, як при проведенні досудового слідства у даній справі, так і під час її судового розгляду судом першої інстанції.
В той же час є слушними доводи апеляцій сторони захисту про неправильність посилання суду у вироку на показання свідка ОСОБА_32 , в тому числі і при ВООП з його участю.
Так, відповідно до даних акту судово-психіатричної комісійної експертизи № 107 (за участю психолога) від 04.03.2014 року свідок ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_3 страждає природженим недоумством: легкою розумовою відсталістю в ступені вираженої дебільності, торпідний тип. За своїм психічним станом він не міг і не може нині правильно свідчити.
ОСОБА_33 не міг об`єктивно сприймати що відбувається: 1. Під час вбивства; 2. Під час допиту на досудовому слідстві; 3. Під час відтворення обставин і обстановки місця події; 4. Під час проведення цієї експертизи (т. 3 а. с. 54 60, 61).
На підставі вказаного підлягає виключенню з мотивувальної частини оскаржуваного вироку посилання суду, як на доказ вини засудженого ОСОБА_13 , на показання свідка ОСОБА_32 , що містяться у томі № 2 на аркушах справи № 127-131.
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання засудженому ОСОБА_13 суд, відповідно до вимог ст. ст. 65, 66, 67 КК України, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є особливо тяжким; обставини справи; дані про особу засудженого, який є судимим, осудним, має посередню характеристику; пом`якшуючі покарання обставини визнання вини, знаходження на утриманні малолітньої дитини; обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Призначене засудженому ОСОБА_13 основне покарання є справедливим, оскільки є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів, призначено в межах санкції п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, і за своїм розміром не є ані мінімальним, ані максимальним, а тому відсутні підстави вважати його явно несправедливим - як надмірно м`яким, так і надмірно суворим.
З огляду на зазначене, апеляційні скарги засудженого ОСОБА_13 , його захисника ОСОБА_12 та прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, у цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.
І хоча є слушними доводи прокурора про неврахування судом першої інстанції обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_16 , вчинення ним злочину щодо особи похилого віку, і апеляційний суд враховує вказану обтяжуючу обставину, проте, це не є достатньою підставою для посилення покарання засудженому з огляду на конкретні обставини справи, викладені вище; а також на належне врахування судом першої інстанції всіх тих обставин, на які посилається прокурор в апеляції.
Крім того, суд першої інстанції належним чином врахував, що ОСОБА_13 вчинив цей злочин протягом невідбутої частини покарання при умовно достроковому звільненні від відбування покарання за попереднім вироком, а тому суд призначив йому остаточне покарання за сукупністю вироків у відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
В той же час є обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення засудженому ОСОБА_13 додаткового покарання у виді конфіскації майна за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.
Так, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України передбачена відповідальність за умисне вбивство з корисливих мотивів. Санкція ч. 2 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті.
Зазначені вимоги кримінального закону суд першої інстанції залишив поза увагою і не призначив засудженому за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_13 додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке є обов`язковим у даному випадку.
А тому апеляційна скарга прокурора в цій частині підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню в частині призначення покарання з постановленням апеляційним судом свого вироку в частині призначення засудженому ОСОБА_13 додаткового покарання у виді конфіскації майна.
В той же час, з огляду на вищенаведене відсутні підстави для задоволення апеляції прокурора в іншій частині, а також для задоволення апеляцій захисника ОСОБА_12 та засудженого ОСОБА_13 .
Керуючись ст. ст. 365, 366, 378, 386 КПК України 1960 року, колегія суддів
З А С У Д И Л А :
Апеляції Очаківського міжрайонного прокурора ОСОБА_14 , який затвердив обвинувальний висновок, захисника ОСОБА_12 та засудженого ОСОБА_13 задовольнити частково.
Вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2012 року відносно ОСОБА_13 скасувати частково в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_13 покарання за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України - 13 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України призначити ОСОБА_13 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до зазначеного вище покарання невідбутої частини покарання за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.04.2007 року - у виді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду як на доказ вини засудженого ОСОБА_13 , на показання свідка ОСОБА_32 .

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржено в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через апеляційний суд Миколаївської області протягом одного місяця з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

С У Д Д І :

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2