Справа № 621/2231/14-к и
Провадження № 1-кп/621/20/15
УХВАЛА

25.03.2015 року Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

за участю секретаря ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

потерпілої ОСОБА_4 ;

захисника ОСОБА_5 ;

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Змієві клопотання ОСОБА_7 про повернення власнику автомобіля,

ВСТАНОВИВ:

В ході судового засідання по розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.2ст.286 КК України, ОСОБА_7 заявив клопотання про повернення йому як власнику автомобіля ВАЗ-21154 р.н. НОМЕР_1 , який постановою про визнання речовими доказами від 19.01.2011 року визнано речовим доказом і до теперішнього часу знаходиться на штрафмайданчику Зміївського РВ ГУ МВС України в Харківській області.

Мотивуючи своє клопотання ОСОБА_7 зазначив, що одразу після огляду місця події 09.04.2010 року належний йому автомобіль було вилучено слідчим та поміщено на майданчику Зміївського РВ ГУ МВС України в Харківській області, де він знаходиться до теперішнього часу.

ОСОБА_7 вважає, що його автомобіль перебуває у Зміївському РВ ГУ МВС України незаконно, без достатніх підстав.

Кримінальна справа № 57100193 розслідувалась за нормами КПК України ред.1960 р.

Після повернення цієї кримінальної справи на додаткове розслідування відомості про кримінальне правопорушення за даним фактом ДТП були внесені до ЄРДР за № 00001107, після чого почалось досудове розслідування відповідно норм КПК України ред.2012 року.

Відповідно до п.12 Перехідних положень цього кодексу, розслідування кримінальних справ, передбачених пунктом 11 цього розділу, у разі повернення таких кримінальних справ судом прокурору для проведення додаткового розслідування проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ч.1 ст.100 Чинного КПК, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст. 160-166,170-174 цього Кодексу. Тобто, вважає ОСОБА_7 , якщо судом не надано дозвіл на тимчасовий доступ до речей чи не винесено рішення про арешт майна, воно повинно бути повернуто володільцю.

ОСОБА_7 просить суд надати дозвіл на видачу належного йому автомобіля ВАЗ-21154 р.н. НОМЕР_1 .

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання.

Потерпіла ОСОБА_8 та її представник адвокат ОСОБА_9 заперечували проти задоволення клопотання, вказав на те, що ОСОБА_7 як свідок у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 не має права заявляти клопотання.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали клопотання ОСОБА_7 .

Дослідив надані докази, заслухав думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Вказаний автомобіль ВАЗ 21154 р.н. НОМЕР_1 належить ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Постановою про визнання речовими доказами від 19.01.2011 року вказаний автомобіль було визнано речовим доказом. Цей автомобіль знаходиться на штрафмайданчику Зміївського РВ ГУ МВС України в Харківській області, що підтверджується відповідною постановою та довідкою начальника райвідділу.

Підстав для звернення ОСОБА_7 як власника автомобіля в порядку ст.ст.170-174 КПК України не має, оскільки вказаний автомобіль не арештований.

Згідно ч.1 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст.160-166,170-174 цього Кодексу.

Разом з тим, за змістом ч.9 цієї статті, питання про долю речового доказу, які були надані суду, вирішуються судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

За таких обставин, коли триває судовий розгляд, питання про долю автомобіля ВАЗ 21154 р.н. НОМЕР_1 належного ОСОБА_7 буде вирішено судом при ухваленні судового рішення.

Керуючись ст.ст. 66, 100 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_7 про видачу автомобіля ВАЗ-21154 р.н. НОМЕР_1 , відмовити.

Головуючий: