Провадження № 1-кп/692/58/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2015 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0003413, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей : дочку ОСОБА_7 , 2009 року народження, сина ОСОБА_8 , 2013 року народження, офіційно не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , мешкає по АДРЕСА_2 , раніше не судимого-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2015 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 вийшов з двору свого домоволодіння по АДРЕСА_2 , де побачив свого малолітнього сина ОСОБА_9 , 2013 року, який лежав на землі, а рядом з ним знаходився малолітній син ОСОБА_4 ОСОБА_10 , 2011 року народження. ОСОБА_5 вирішив, що малолітній ОСОБА_10 штовхнув його сина ОСОБА_9 , після чого на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, маючи умисел на спричинення легких тілесних ушкоджень, умисно наніс малолітньому потерпілому ОСОБА_10 один удар правою ногою по правому стегну, спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синця правого стегна розміром 2х1,5, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Вищевказані умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.
Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.
Показами обвинуваченого ОСОБА_5 , який у судовому засіданні свою провину у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що 26 серпня 2015 року приблизно о 18 годині 30 хвилин він знаходився у дворі свого будинку по АДРЕСА_2 , його син, 2013 року народження та донька гуляли на вулиці поза межами двору. Далі до двору зайшла донька та просила полагодити велосипед, він став це робити, як почув, що щось впало. Коли він вийшов з двору, то побачив, що його син ОСОБА_8 лежить на бетонному покритті, а біля нього на відстані полуметру стояв ОСОБА_11 , з яким в цей час гуляла ОСОБА_12 . Побачив вищевказане, він зрозумів, що малолітній ОСОБА_13 вдарив його малолітнього сина ОСОБА_8 . Тоді він підійшов до ОСОБА_11 , взяв його однією рукою за вухо, а ногою один раз вдарив в область сідниці, сказав при цьому, щоб той йшов від їхнього двору та для чого він вдарив його сина ОСОБА_8 . Від його удару в область сідниці, ОСОБА_13 не падав.
Не заперечує, що саме від його удару, у малолітнього ОСОБА_14 виявлене тілесне ушкодження, зазначене в судово медичній експертизі.
В скоєному щиросердно покаявся.
Показами законного представника неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_4 про те, що 26 серпня 2015 року вона знаходилась на роботі в супермаркеті «Варус», коли близько о 19 годині їй на мобільний телефон передзвонила сестра ОСОБА_15 й повідомила, що в той час, коли вона знаходилась на прогулянці з її сином ОСОБА_11 , 2011 року народження по АДРЕСА_1 , до них підійшов обвинувачений ОСОБА_5 та правою ногою наніс удар по сідниці ОСОБА_13 . Почувши таке, вона одразу поїхала додому, де біля свого двору побачила службовий автомобіль, в салоні якого знаходились сестра з сином. Вона поцікавилась у сина , що трапилось, який їй відразу розповів, що він гуляв біля двору свого друга ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 та побачив у того в руках свою ракетку. Він її забрав у ОСОБА_8 , вихватив з рук, від чого той впав та розплакався. Після чого до нього підійшов батько ОСОБА_16 - ОСОБА_5 й наніс один удар ногою по сідниці справа. Впевнившись, що у вказаному місті у сина дійсно є пошкодження, вона відразу звернулась з заявою до Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області.
А також дослідженими судом письмовими доказами по справі:
Протоколом прийнятті заяви від 27 серпня 2015 року від ОСОБА_4 , яка звернулась до Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з вимогою вжити заходів до ОСОБА_5 , який спричинив тілесні ушкодження її неповнолітньому сину ОСОБА_13 , 2011 року народження ( а.с.5)
Висновком судово-медичного експерта №3890 від 28 серпня 2015 року, згідно якого у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця правого стегна, що спричинене від дії тупого твердого предметів, можливо в термін на який вказує обстежений і відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. ( а.с.79)
Протоколом проведення слідчого експерименту від 21.09.2015 року, під час якого ОСОБА_10 в присутності законного представника ОСОБА_4 , розповів та продемонстрував механізм спричинення йому тілесного ушкодження обвинуваченим ОСОБА_5 ( а.с.39-41)
Протоколом проведення слідчого експерименту від 21.09.2015 року, під час якого свідок ОСОБА_15 розповіла про обставини події, що мали місце 26 серпня 2015 року біля двору будинку АДРЕСА_2 та продемонструвала механізм спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_11 обвинуваченим ОСОБА_5 ( а.с. 36 38).
Висновком судово-медичної експертизи №4505 е від 25.09.2015 року, якою встановлено, що у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця правого стегна овальної форми з чіткими контурами розміром 2х1,5 см, спричинені від дії тупого твердого предмету з відносно обмеженою контактуючою поверхнею в зоні контакту травмуючого предмету з кінцівкою або при ударі о такій з аналогічними травмуючими властивостями.
За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Враховуючи ступінь ознак загоєння виявленого тілесного ушкодження можливо вказати, що воно могло утворитися незадовго до його огляду, тобто можливо і в термін, на який вказує обстежений та слідчий в постанові.
Локалізація та механізм виникнення встановленого тілесного ушкодження не суперечить механізму спричинення тілесних ушкоджень вказаних в протоколі проведення слідчого експерименту за участю малолітнього потерпілого ОСОБА_10 в присутності матері ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_15 .
Виявлені тілесні ушкодження спричинені від дії тупого твердого предмету з відносно обмеженою контактуючою поверхнею, в зоні контакту травмуючого предмету з кінцівкою або при ударі о такий з аналогічними травмуючими властивостями, та не характерні виникненням при самостійному падінні з висоти власного зросту.( а.с.34-35)
Протоколом проведення слідчого експерименту від 30.09.2015 року, під час якого обвинувачений ОСОБА_5 розповів та продемонстрував механізм спричинення ним тілесного ушкодження малолітньому ОСОБА_4 ( а.с.80-85)
Додатковим висновком судово- медичної експертизи №4602-е від 30.09.2015 року, згідно якого локалізація та механізм виникнення встановленого тілесного ушкодження у потерпілого ОСОБА_11 не суперечить механізму спричинення тілесних ушкоджень вказаних в протоколі проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_5 ( а.с. 77-78)

Суд вважає вину ОСОБА_5 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, повністю встановленою та доведеною, оскільки досліджені вищевказані докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Так, під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 свою провину визнав повністю, не заперечував проти обставин скоєного правопорушення, механізму спричинення тілесного ушкодження.
При цьому, без огляду на дану позицію обвинуваченого, його провина повністю доведена під час судового розгляду вищезазначеними доказами.
Як під час досудового розслідування, так і в суді законний представник потерпілого ОСОБА_4 вказала, що 26 серпня 2015 року приблизно о 18 годині 30 хвилин саме ОСОБА_5 умисно вдарив її сина ногою в область сідниці, внаслідок чого спричинив легкі тілесні ушкодження.
Суд вважає, що дані події, які описані ОСОБА_4 , в тому числі зі слів малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , 2011 року народження, свідчать лише про їх правдивість, та не можуть містити у собі жодних елементів надуманості, оскільки події описані законним представником потерпілого матір`ю ОСОБА_10 , відбувались буквально відразу після скоєного злочину та потерпілий не мав часу на складання неправдивої версії події, що відбулася.

Також ці обставини підтверджені висновком судово- медичної експертизи щодо локалізації виявлених тілесних ушкоджень у потерпілого саме в області правого стегна та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Під час слідчого експерименту в присутності законного представника ОСОБА_4 потерпілий продемонстрував яким чином й куди був йому нанесений один удар ногою.
Крім того, судово- медичною експертизою підтверджений факт того що, локалізація та характер виявленого у потерпілого ОСОБА_11 тілесного ушкодження не суперечить механізму їх спричинення, на який він вказував в ході проведення слідчого експерименту, а також обвинувачений ОСОБА_5 і не є характерними внаслідок самостійного падіння з висоти власного зросту.

Таким чином, дана сукупність доказів, а також цілеспрямованість, кількість, характер та локалізація отриманих ушкоджень, свідчать про достатність удару нанесеного потерпілому зі значною силою, й підтверджує наявність умислу обвинуваченого саме на спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , що мають незначні скороминущі наслідки.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_5 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відносяться до категорії невеликої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття обвинуваченного.

У відповідності до ст.67 КК України до обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд відносить вчинення злочину щодо малолітнього.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді громадських робіт, як таке, що буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 368 371, 373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді громадських робіт строком на шістдесят годин у вільний від роботи чи навчання час, не більш як чотири години на день.

Початок строку відбування покарання визначається кримінально- виконавчою інспекцією після звернення вироку до виконання та обчислюється в годинах, протягом яких засуджений працює за визначеним місцем роботи.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1