Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/1036/15 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 186 ч. 2 КК Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.12.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0005862 стосовно ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, та ОСОБА_7 вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 березня 2015 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Черняхівка Кіровоградської області, проживаючий в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , раніше судимий:
13.04.2005 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
28.10.2008 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 186, 69, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, 18.01.2013року звільнений по відбуттю строку покарання;
19.05.2014року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі,
засуджений за ч.2 ст. 15 ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіровського райсуду м. Кіровограда від 19.05.2014 року і остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Старе місто Бережанського району Тернопільської області, проживаючий в АДРЕСА_3 , зареєстрований в АДРЕСА_4 , раніше судимий:
01.06.2009 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст. 187 ч. 2, 69 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;
23.06.2010 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі, 05.03.2014 р. звільнений умовно-достроково з Жовтоводської ВК № 26 на 1 рік 8 місяців;
12.01.2015 року Жовтневим районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до 2 роки 1 місяця позбавлення волі;
засуджений: за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Згідно ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення покарання призначеного за вироком Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 12.01.2015 року остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на користь держави 195.56 грн. витрат, пов`язаних із залученням експерта для проведення судово товарознавчого дослідження.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 393.12грн. витрат пов`язаних із залученням експерта для проведення судово балістичного дослідження.
Вирішено долю речових доказів.

ВСТАНОВИЛА

Вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 березня 2015 року ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за вчинення закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб. Цим же вироком ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також за незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за таких обставин.

Так, 30.07.2014 р. близько 03 год. 00 хв. ОСОБА_9 знаходився в центральному сквері, що на перехресті вулиць В. Перспективної та Гоголя, м. Кіровограда, разом із ОСОБА_7 , де помітили раніше незнайомого їм ОСОБА_13 , у якого на плечі знаходилася сумка чорного кольору. В цей час у ОСОБА_9 та ОСОБА_7 виник умисел на відкрите викрадення майна належного ОСОБА_13 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , повторно, діючи умисно з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи, за попередньою змовою, направилися за ОСОБА_13 по вул. Гоголя в м. Кіровограді, де наздогнали останнього біля буд. 91. ОСОБА_7 схопив ОСОБА_13 за шию, таким чином, що той не міг рухатися, а ОСОБА_9 в цей момент наніс два удари потерпілому в область голови та схопив руки потерпілого, намагаючись подолати його опір. Після чого, ОСОБА_9 відкрито, вихопив з плеча ОСОБА_13 сумку «Bretton», вартість 199,75 грн., мобільний телефон HTC Desire 600, вартість 1966,88 грн. та мобільний телефон Samsung GT E 1080 W, вартість 3461,43 грн. Заволодівши таким чином майном ОСОБА_13 , ОСОБА_9 із ОСОБА_7 з місця вчинення злочину з викраденим намагалися зникнути, однак не закінчили злочин із причин, які не залежали від їх волі, не розпорядились викраденим на власний розсуд, так як були затримані.

Крім цього, ОСОБА_7 в середині липня 2014 року, точна дата та час судом не встановлена, знаходячись поблизу супермаркету «Копілка», що за адресою: 50 р. Жовтня, 1 а в м. Кіровограді, знайшов у кущах пакет жовтого кольору в якому знаходилися 37 патронів, калібру 5,6 мм, який взяв собі та незаконно зберігав по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

30.07.2014 року близько 18.00 год., працівниками міліції у ході огляду місця події у кв. АДРЕСА_5 , у боковій кишені рюкзаку, який належить ОСОБА_7 виявлено і вилучено 37 патронів, які згідно висновку судово-балістичної експертизи № 211, від 22.08.2014 року являються боєприпасами та є спортивно-мисливськими патронами, калібру 5,6 мм, виготовлені промисловим способом, придатні для стрільби.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить застосувати до нього закон про амністію та взяти суд до уваги те, що він щиро в усьому розкаюється та жалкує про скоєне. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що на думку апелянта вирок районного суду є справедливим, з точки зору закону він отримав мінімальне покарання і у нього претензій не має. Разом з тим, він є сиротою, виріс та навчався в школі інтернаті, а тому був обмежений у родинному теплі та вихованні. ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього народився син і йому не хочеться, щоб його син ріс у таких же умовах як виріс він. Він допомагав органам досудового слідства по мірі можливості. Збитки потерпілому відшкодував у повній мірі. З огляду на викладене апелянт просить пом`якшити призначене йому покарання, або, якщо це можливо, застосувати до нього амністію.
В своїй апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 просить вирок районного суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст.263 КК України, та призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, відповідно до ч. 1 ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.05.14 року, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць. ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України просить призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 1 ст.263 КК України призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі, згідно ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення покарання призначеного за даним вироком покарання призначеного за вироком Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 12.01.15 і остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі. Врахувати у мотивувальній частині вироку обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_7 - скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, а також включити в обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України заволодіння ними грошовими коштами потерпілого в сумі 1200 грн. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом в мотивувальній частині вироку виключено із обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_13 у сумі 1200 грн. та скоєння кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, при цьому суд послався на протокол огляду предмету від 30.07.14, в якому не зафіксована наявність грошових коштів в сумі 1200 грн. та на показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які затримували ОСОБА_16 . Крім того, на думку прокурора, судом не взято до уваги показання потерпілого ОСОБА_13 , допитаного в судовому засіданні 06.08.14 слідчим-суддею Кіровського районного суду м. Кіровограда відповідно до положень ст.225 КПК України, та які було оголошено судом в ході судового розгляду. Так, потерпілий вказував на наявність у нього під час скоєння кримінального правопорушення грошових коштів в сумі 1200 грн., яких він не виявив при огляді предметів, вилучених на місці скоєння злочину, а також зазначав, що ОСОБА_16 та ОСОБА_7 перебували у стані алкогольного сп`яніння, при цьому ОСОБА_9 було затримано на місці скоєння кримінального правопорушення, а ОСОБА_7 встиг зникнути. Незважаючи на те, що судом вказані показання потерпілого, а також слідчий експеримент за його участю покладені як доказ, що підтверджує вину обвинувачених, судом не вказано причини у зв`язку з чим їх не взято до уваги та виключено із обвинувачення заволодіння грошовими коштами в сумі 1200 грн. та скоєння кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. Також, судом не застосовано ст. 67 КК України та вказано, що обставини, що обтяжують покарання обвинувачених відсутні, оскільки скоєння ними злочину у стані алкогольного сп`яніння не знайшло свого підтвердження. Вказані висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які було досліджено в ході судового розгляду.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_9 та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вислухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_12 та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , вислухавши думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинуваченого ОСОБА_17 ,винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, та ОСОБА_7 , винним вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України, за обставин, викладених у вироку, оскільки вина останніх повністю підтверджується доказами, які суд першої інстанції дослідив під час розгляду матеріалів кримінального провадження, а саме:

- показаннями обвинуваченого ОСОБА_17 відповідно до яких останній визнав свою вину за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України. При цьому зазначив, що по епізоду грабежу грошей у сумці потерпілого ОСОБА_13 не було;
- показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до яких останній визнав свою вину за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України. При цьому також зазначив, що по епізоду грабежу грошей у сумці потерпілого ОСОБА_13 не було;
- показаннями свідка ОСОБА_14 в судовому засіданні, відповідно до яких він влітку 2014 року він ніс службу разом з ОСОБА_15 в центрі міста. Проїжджаючи на службовому автомобілі по вул. В. Перспективна в м. Кіровограді з вул. Гоголя почули крик у зв`язку з чим повернули на вказану вулицю, де побачили, як двоє невідомих громадян наносили удари руками третьому. Громадяни, які наносили удари побачивши їх почали тікати, один з яких з сумкою, яку вирвав у потерпілого. Наздогнавши громадянина, у якого була сумка в руках, затримали, при цьому сумку той кинув на землю. Інший громадянин перескочивши через паркан по вул. Гоголя в м. Кіровограді зник в невідомому напрямку. Як пізніше з`ясувалось громадянин, що був затриманий з сумкою, є ОСОБА_9 , до якого після затримання були застосовані спецзасоби, так як останній намагався вчинити бійку. ОСОБА_9 при затриманні був начебто тверезий. Після приїзду слідчо оперативної групи вказаний громадянин був доставлений до Кіровоградського МВ;
- показаннями свідка ОСОБА_15 в судовому засіданні, згідно яких він влітку 2014 року ніс службу разом з ОСОБА_14 на службовому автомобілі в центрі міста. Коли проїжджали вул. В. Перспективну з вул. Гоголя почули крики, куди повернули. На вул. Гоголя в м. Кіровограді побачили, як двоє громадян руками наносять удари третьому. Побачивши нас громадяни, які наносили удари потерпілому, почали тікати, при чому один з них схопив сумку потерпілого. Вони наздогнали громадянина, у якого була сумка в руках, яку останній кинув на землю. Інший, перескочивши через паркан по вул. Гоголя, зник у невідомому напрямку. Як пізніше з`ясувалось громадянином який вихопив у потерпілого сумку був ОСОБА_9 , а іншим виявився ОСОБА_7 .. При затриманні до Сібірцева були застосовані спецзасоби наручники, так як він вів себе агресивно, розмахував руками та намагався затіяти бійку. Після чого була викликана слідчо оперативна група і ОСОБА_18 був доставлений до Кіровоградського МВ;
- показаннями свідка ОСОБА_19 , відповідно до яких ОСОБА_20 знімав у неї квартиру. 30.07.2014року до неї прийшли працівники міліції з ціллю проведення обшуку в квартирі. Вона надала дозвіл. Під час обшуку працівниками міліції, в рюкзаку ОСОБА_20 , було виявлено та вилучено патрони;
- відеозаписом показів потерпілого ОСОБА_13 допитаного в судовому засіданні 06.08.2014року слідчим суддею Кіровського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_21 , відповідно до положень ст. 225 КПК України, які зафіксовані на диску CD-R (а.с. 25);

- протоколом огляду місця події від 30.07.2014року, в ході якого оглянуто ділянку по вул. Гоголя, 91 в м. Кіровограді, де вилучено чорну чоловічу сумку (а.с 12-14);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.08.2014року, згідно якого потерпілий вказав обставини вчинення відносно нього обвинуваченими кримінального правопорушення (а.с.27-29);
- протоколом огляду предмета від 30.07.2014року, згідно якого оглянута сумка яка була викрадена у потерпілого (а.с.38);
- висновком експерта № 712 від 08.08.2014року (а.с. 44 - 53),
- протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 30.07.2014 року, згідно якого був затриманий ОСОБА_9 (а.с. 68-69),

- протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 30.07.2014року, згідно якого було затримано ОСОБА_7 (а.с.93-94),

- протоколом огляду місця події від 30.07.2014року, в ході якого в квартирі АДРЕСА_5 , яка належить ОСОБА_19 , де проживав ОСОБА_7 , в рюкзаку зелено коричневого кольору, що належить ОСОБА_7 було виявлено та вилучено набої в кількості 37 штук (а.с.125-130),

- висновком експерта № 211 від 22.08.2014року, згідно якого тридцять сім предметів, вилучені 30.07.2014року в ході огляду місця події по АДРЕСА_3 , являють боєприпасами. Надані 37 предметів є спортивно мисливськими патронами, калібру 5.6 мм., кільцевого запалювання, виготовлені промисловим способом, які використовуються для стрільби зі спортивної і мисливської нарізної вогнепальної зброї, калібру 5.6 мм., придатні для стрільби (а.с. 141-144).

Дії обвинуваченого ОСОБА_17 правильно кваліфіковані районним судом за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, як вчинення закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, а дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані районним судом за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 та ч. 1 ст. 263 КК України, як вчинення закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Колегія суддів погоджується з рішенням районного суду щодо виключення з обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вчинення ними злочину в стані алкогольного сп`яніння та заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_13 в сумі 1200 грн., оскільки під час судового розгляду даного кримінального провадження не було здобуто доказів того, що під час вчинення злочину обвинувачені перебували в стані алкогольного сп`яніння, а також що в сумці потерпілого, з якою на місці вчинення злочину був затриманий працівниками міліції обвинувачений ОСОБА_9 , знаходились грошові кошти в сумі 1200 грн., що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які безпосередньо затримали ОСОБА_9 під час вчинення відкритого заволодіння майна потерпілого ОСОБА_13 з сумкою останнього, та підтверджується протоколом огляду сумки від 30.07.2014 року, згідно якого в сумці потерпілого грошові кошти не були виявлені. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_9 не встиг навіть заглянути у сумку потерпілого, так як був одразу затриманий працівниками міліції. Тому підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора в цій частині відсутні.
Також не підлягає задоволенню апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_9 в частині застосування до нього амністії, оскільки відповідно до ст. 12 Закону України «Про амністію у 2014 році» дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, а злочин останнім вчинений вже після набрання зазначеним Законом про амністію чинності.
Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України суд першої інстанції в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які закріплені у ст. 65 КК України, та належним чином врахував тяжкість вчиненого ними кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також особи обвинувачених через що обґрунтовано призначив останнім мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, із врахуванням вимог ст. 16 КК України, яке, на думку колегії суддів, є достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України, суд помилково призначив йому більш м`яке покарання ніж передбачене санкцією ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Однак прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 не ставить питання про скасування вироку районного суду з цієї підстави, а тому колегія суддів апеляційного суду не може погіршити становище обвинуваченого ОСОБА_7 .
Так як обвинувачений ОСОБА_9 вчинив новий злочин під час відбування покарання у виді обмеження волі, тому районний суд правильно застосував вимоги ч. 1 ст. 71 КК України та частково приєднав, із застосуванням вимог ч. 1 ст. 72 КК України, невідбуту частину покарання за вироком Кіровського райсуду м. Кіровограда від 19.05.2014 року.
Також районний суд правильно призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_7 із застосуванням вимог ч.1, ч. 4 ст. 70 КК України та зарахуванням строку відбування покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 12.01.2015 року.
Не підлягають задоволенню, на думку колегії суддів, також апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_9 стосовно пом`якшення йому призначеного покарання, оскільки він раніше неодноразово судимий, під час відбування покарання у виді обмеження волі за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.05.2014 року вчинив закінчений замах на вчинення умисного злочину, який відноситься до категорії тяжких, що свідчить про його небажання встати на шлях виправлення.
Тому, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду стосовно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його зміни чи скасування не має.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 березня 2015 року стосовно ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими ОСОБА_22 та ОСОБА_7 в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4