Справа № 309/2428/15-к
Провадження № 1-кп/309/39/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2016 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі колегії суддів

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

з участю прокурора: ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

її захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Хуст кримінальне провадження № 0000767 від 02.06.2015 року відносно :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої, неодруженої, не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 02 червня 2015 року о 9 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кухонній кімнаті будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень її співмешканцю ОСОБА_8 , який виник на грунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправність, караність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, взяла в руки кімнатний віник, дерев`яною палицею якого спричинила численні удари безпосередньо в ділянку голови, тулуба та кінцівок ОСОБА_8 , заподіявши при цьому останньому легкі та тяжкі тілесні ушкодження, які не знаходяться у причинному зв`язку з настанням його смерті.

В судовому засіданні ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала частково, а саме визнала вину у нанесенні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Суду пояснила, що наміру вбивати свого співмешканця ОСОБА_8 вона не мала. Вона хотіла лише його побити і, взявши до рук віника, нанесла йому кілка ударів дерев`яною ручкою по різним частинам тіла.

Дослідивши докази у справі, суд констатує, що вина обвинуваченої у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому доведена в судовому засіданні повністю показами самої обвинуваченої, потерпілої, свідка, письмовими та речовими доказами.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 суду ствердила, що ОСОБА_6 була співмешканкою її сина. 02 червня 2015 року, повернувшись додому о 09 годині, вона зустріла обвинувачену, яка сиділа на сходах у будинок. ОСОБА_6 сказала їй, щоб увійшла у хату і подивилася, що вона зробила з сином. У будинку вона побачила непритомного ОСОБА_8 , який лежав на дивані. Обличчя у нього було у крові. На стіні біля дивану були також сліди крові. Вона вибігла з хати і побігла до сусідів, які викликали працівників міліції.

В судовому засіданні допитаний у якості свідка ОСОБА_10 суду ствердив, що проживає по сусідству з ОСОБА_9 , але у час події знаходився на роботі і від своїх колег почув, що обвинувачена нанесла ОСОБА_8 тілесні ушкодження, від яких останній помер.

В судовому засіданні досліджені матеріали кримінального провадження № 0000767 від 02 червня 2015 року.

Висновком експерта № 61 від 02 червня 2015 року стверджено, що смерть ОСОБА_8 настала внаслідок дисимінованого туберкульозу легень, який призвів до розвитку легенево-серцевої недостатності, інтоксикації організму, що і стало безпосередньою причиною його смерті. Дана причина смерті підтверджується виявленням при судово-медичній експертизі зернистості тканини легень на розрізі, нерівномірного кровонаповнення міокарду, малокрів`я внутрішніх органів, а також додатковими даними судово-гістологічного методу дослідження. В ході проведення судово-медичної експертизи трупа виявлено наступні тілесні ушкодження: розрив нижнього краю лівої долі печінки, рани правої гомілки по передній поверхні, правого колінного суглобу, лівої гомілки, чола по центру, чола зліва та справа, потиличної ділянки, синці передньої черевної стінки, правого стегна по зовнішній поверхні, правого передпліччя, лівої гомілки по передній поверхні, лівої кисті по тильній поверхні, лівого передпліччя по зовнішній поверхні. Тілесні ушкодження у вигляді синців, ран є прижиттєвими і мають ознаки легких тілесних ушкоджень і не знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 . Тілесні ушкодження у вигляді розриву печінки є прижиттєвими і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і також не знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 . Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів продовгуватої форми, що діяли по ударному механізму дії і можуть вкладатися у час події, що мала місце 02.06.2015 року. В ході судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 виявлено захворювання, які могли вплинути на настання його смерті у вигляді дисимінованого туберкульозу обох легень, кахексії, алкогольної кардіоміопатії, алкогольного жирового гепатозу, хронічного панкреатиту.

Висновком експерта № 420 від 07 липня 2015 року встановлено, що кров від трупа ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогематоглютиніном анти-В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО. Кров обвинуваченої відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО. У слідах на штанах (об. № 3) підозрюваної ОСОБА_6 знайдена кров людини. При встановленні групової належності крові у сліді на речовому доказі за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО у об. № 3 виявлений тільки антиген А. Таким чином, кров у сліді на штанах (об. № 3) могла походити від людини з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В, в тому числі від потерпілого ОСОБА_8 . Виявлення антигена А, не властивого крові обвинуваченої, дозволяє виключити можливість походження крові у об. № 3 від неї. У слідах на футболці, кофті, штанах обвинуваченої кров не знайдена.

Висновком експерта № 418 від 07 липня 2015 року встановлено, що у слідах на марлевому тампоні зі змивом з ручки віника (об. № 1), у зіскрібі з стіни (об. № 2), вилучених при огляді місця події, знайдена кров людини. При встановленні групової належності крові у слідах на речових доказах за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО у об. №№ 1, 2 виявлений тільки антиген А. Таким чином, кров у слідах на марлевому тампоні зі змивом з ручки віника, у зіскрібі з стіни могла походити від людини з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В, в тому числі від потерпілого ОСОБА_8 . Виявлення антигена А, не властивого крові обвинуваченої, дозволяє виключити можливість походження крові у об. №№ 1, 2 від неї.

Висновком експерта № 92 від 07 липня 2015 року встановлено, що слід пальця руки, розміром 15х18 мм., з дактилоскопічної плівки розміром 76х75 мм., залишений середнім пальцем правої руки ОСОБА_6 .

Актом судово-психіатричного експерта № 118 від 18.06. 2015 року стверджено, що ОСОБА_6 психічним захворюванням не хворіла і не хворіє ним в теперішній час. Інкриміноване їй діяння вчинила у стані простого звичайного алкогольного сп`яніння, коли могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Обвинувачена виявляє ознаки алкогольної залежності і потребує лікування по місцю відбування покарання.

На досудовому слідстві дії обвинуваченої були кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Колегія суддів не може погодитися з даною кваліфікацією, виходячи з наступного.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання). Тому, якщо винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальність за замах на вбивство. У випадках, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо допускає настання будь-яких наслідків, у тому числі й смерті, вона також не може бути притягнута до відповідальності за замах на вбивство. Крім того, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідки, які фактично були заподіяні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_6 завдала ОСОБА_8 удари дерев`яним руків`ям віника, при цьому не мала наміру вбивати останнього.

Відповідно до ч.1 ст.115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю. Питання про умисел вирішується виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Як убачається з показань обвинуваченої, вона умислу на вбивство ОСОБА_8 , який був її співмешканцем не мала.

Ці показання обвинуваченої не тільки не спростовані, а й підтверджені іншими наявними у справі доказами, зокрема, висновком експерта № 61 від 02 червня 2015 року, яким стверджено, що смерть ОСОБА_8 настала внаслідок дисимінованого туберкульозу легень, який призвів до розвитку легенево-серцевої недостатності, інтоксикації організму, що і стало безпосередньою причиною його смерті.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_6 відсутній прямий умисел на заподіяння смерті ОСОБА_8 , так як вона свідомо допускала настання будь-яких наслідків, у тому числі тяжких тілесних ушкоджень або смерті потерпілого, однак, відносилася до них байдуже, тобто діяла з непрямим умислом, тому дії обвинуваченої слід кваліфікувати в залежності від наслідків, які фактично були заподіяні.

Так як відповідно до висновку експерта за № 61 від 02 червня 2015 року по ступеню тяжкості ушкодження ОСОБА_8 є тяжким тілесним ушкодженням по критерію небезпеки для життя, то суд вважає, що дії ОСОБА_6 необхідно перекваліфікувати з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Таким чином, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнано судом доведеним, підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

За місцем проживання обвинувачена ОСОБА_6 характеризується негативно.

Відповідно до довідки СІАЗ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_6 значиться раніше судимою, однак визнається такою, що не має судимості.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд враховує обставини, які пом`якшують покарання: визнання вини, має на утриманні матір похилого віку.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_6 є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, яка визнала вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, негативно характеризується по місцю проживання, має на утриманні матір похилого віку, позицію потерпілої і приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання у вигляді позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільного позову потерпілою по справі не заявлено.

Питання речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відповідно до ст.ст.124, 126 КПК України слід стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376,377 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Визнати винною ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Речові докази: кімнатний віник із зламаною дерев`яною ручкою, частину дерев`яної ручки віника, змив з дерев`яної ручки віника, зішкріб плями бурого кольору зі стіни та 13 слідів пальців рук знищити; куртку, кофту та штани, вилучені у обвинуваченої повернути ОСОБА_6 .

Судові витрати, пов`язані з проведенням дактилоскопічної експертизи в сумі 230,40 гривень стягнути з ОСОБА_6 на корить держави.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишити домашній арешт до вступу вироку в законну силу.

На вирок може бути подано апеляцію протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Хустський районний суд Закарпатської області.

Головуючий суддя

Хустського районного суду підпис ОСОБА_1

Судді: підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського районного суду: ОСОБА_1 .