АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/408/16 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 639/7331/15-к ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.121 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 25 вересня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Зазначеним вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Харкова, громадянка України, незаміжня, з середньою освітою, непрацююча, раніше не судима, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_10 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , -
визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та їй призначено покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 5 років позбавлення волі.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати в сумі 613грн. 80коп. на залучення експертів постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави.
Як встановив суд, 28.06.2015 року приблизно о 23 годині ОСОБА_9 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де в одній із житлових кімнат між нею та її співмешканцем, ОСОБА_11 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, виник конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин.

В ході сварки ОСОБА_9 , діючи умисно, маючи умисел направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , суб`єктивно усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій, використовуючи в якості знаряддя скоєння злочину кухонний ніж з ручкою із полімерного матеріалу, довжиною леза приблизно 13 см, який лежав на кухонному столі, схопила його в праву руку та нанесла ОСОБА_11 два удари лезом ножа в область передньої поверхні грудної клітини зліва у проекції лівої ключиці потерпілого.

В результаті вказаних протиправних дій, ОСОБА_9 спричинила потерпілому ОСОБА_11 одну непроникаючу колото-різану рану на передній поверхні грудної клітки зліва в проекції лівої ключиці, яка локалізується в м`яких тканинах і не проникає в плевральну порожнину, що є легким тілесним ушкодженням; а також одну проникаючу колото-різану рану, яка розташована на передній поверхні грудної клітини зліва в проекції 1-го міжребер?я по середньоключичній лінії з ушкодженням по ходу раневого каналу м`яких тканин грудної клітини (підшкірно-жирової клітковини та м`язів), міжреберних м`язів та плеври 2-го міжребер?я зліва по середньоключичній лінії, проникаючий у ліву плевральну порожнину та утворюючий наскрізне ушкодження верхньої частки лівої легені навколосерцевої сумки, лівого передсердя і закінчуючись в порожнині лівого передсердя.

Після цього конфлікт між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 припинився та потерпілий разом ОСОБА_9 лягли спати.

Однак, в результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 через деякий час, який обчислюється хвилинами, десятками хвилин, помер. Факт його смерті та місце положення було зафіксовано прибулими 29.06.2015 о 00 годині 30 хвилин на місце скоєння злочину співробітниками міліції Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області.

Смерть ОСОБА_11 настала в результаті проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва з пошкодженням лівої легені та серця, що за критерієм небезпеки для життя є тяжким тілесним ушкодженням, яке призвело до розвитку крововтрати і стало безпосередньою причиною смерті потерпілого.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 просить змінити вирок, звільнивши ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк відповідно до ст.75 КК України. Захисник вважає, що окрім ст.69 КК України, суд повинен був застосувати ст.75 КК України з огляду на особу обвинуваченої, яка раніше не судима, щиро каялася у вчиненому, позитивно характеризується, має малолітнього сина. Також захисник просить врахувати, що потерпілий будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не мав, та вважав, що в інциденті є вина самого потерпілого ОСОБА_12 .

Крім того, в судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_8 заявила клопотання про застосування ч.5 ст.72 КК України щодо перерахунку строку попереднього ув`язнення обвинуваченої.
Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинувачену, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника з викладених в ній підстав, прокурора, який вважав вирок суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Фактичні обставини справи та винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє та переглядає його в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Судом першої інстанції ці вимоги закону були дотримані у повному обсязі.
Так, обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання ОСОБА_9 та призначаючи їй покарання у виді позбавлення волі, яке вона має відбувати реально, суд виходив з характеру та ступеню тяжкості скоєного злочину, який є тяжким, його наслідків у виді смерті людини, обставин, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченої, її відношення до скоєного злочину. Так, судом враховано дані про особу обвинуваченої, яка не працює, незаміжня, виховує малолітню дитину сина ОСОБА_10 , 2008р.н., раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, а також активне сприяння органу досудового розслідування та суду у встановленні істини по справі.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Таким чином суд врахував при призначенні покарання всі ті обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі.
Врахувавши всі зазначені обставини в сукупності, суд обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_9 , попередження скоєння нею нових злочинів, та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченої в цілому є неможливе без реального відбування покарання у місцях позбавлення волі. Водночас, врахувавши поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, її молодий вік, віктимну поведінку потерпілого ОСОБА_11 , наявність на утриманні у обвинуваченої малолітньої дитини, позицію потерпілого, який не наполягав на призначенні суворого покарання, а також те, що ОСОБА_9 раніше не притягалася до адміністративної та кримінальної відповідальності, з огляду на відсутність обставин, які обтяжують покарання та наявність декількох обставин, що його пом`якшують, що істотно знижує ступінь тяжкості скоєного злочину, суд обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування положень ст.69 КК України, належним чином мотивувавши своє рішення.
Колегія суддів вважає, що призначаючи ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням за вчинення умисного тяжкого злочину, внаслідок якого настала смерть потерпілого, врахувавши особу винної та сукупність викладених вище обставин справи, суд дотримався вимог статей 65-67 КК України, оскільки призначене обвинуваченій покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого нею злочину, і є необхідним для її виправлення та попередження нових злочинів, як це передбачено ст.65 КК України.
Підстав вважати призначене ОСОБА_9 покарання з застосуванням ст.69 КК України явно несправедливим через його суворість, не вбачається, як і не вбачається підстав для звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України, як про це ставить питання в апеляційній скарзі захисник.
Враховуючи, що у відношенні обвинуваченої ОСОБА_9 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, клопотання захисника про зарахування попереднього ув`язнення обвинуваченої у строк покарання у порядку ч.5 ст.72 КК України підлягає задоволенню.
Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 25 вересня 2015 року у відношенні ОСОБА_9 без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, тобто з 29 червня 2015 року по 10 лютого 2016 року включно, із співвідношення 1 дню тримання під вартою відповідає 2 дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженою, яка тримається під вартою в той же строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді:

_________________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_5 ОСОБА_4