Апеляційний суд Житомирської області
Справа №10-421 Головуючий у 1-й інст. Галасюк
Категорія ст. 165-2 КПК Доповідач Михайловський В. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2010 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді Михайловського В.І.

суддів: Фоміна Ю.В.,

ОСОБА_1

з участю: прокурора Чуприни А.В.

адвоката ОСОБА_2

підозрюваного ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира справу за апеляціями ОСОБА_3 та в його інтересах адвоката ОСОБА_2 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 15 листопада 2010 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою задоволено подання заступника начальника СВ УБОЗ УМВС України в Житомирській області та відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,

обрано запобіжний захід у виді взяття під варту з 9 листопада 2010 року.

Згідно змісту постанови суду та матеріалів справи 29 квітня 2009 року СУ УМВС України в Житомирській області порушено кримінальну справу за ст.191 ч.5 КК України, а 14 квітня 2009 року старшим слідчим з ОВС СВ ПМ ДПА у Хмельницькій області також порушено кримінальну справу за ст.191 ч.5 КК України. 20 травня 2009 року Генеральною прокуратурою України порушено кримінальну справу відносно директора ТОВ „Індустріальний союз „Полісся ОСОБА_3 за фактом заволодіння державними коштами в сумі 4009500 грн., що становить особливо великі розміри, тобто за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України. Також, 20.05.2009 року старшим слідчим з ОВС СВ ПМ ДПА у Хмельницькій області було порушено кримінальну справу за фактом вчинення легалізації грошових коштів, здобутих злочинним шляхом службовими особами Хмельницького ДЕПОП та ТОВ „Індустріальний союз „Полісся, за попередньою змовою, а саме за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.209 КК України.

По даному факту 22.05.2009 року заступником начальника УСБ України у Хмельницькій області порушено кримінальну справу щодо службових осіб Хмельницького ДЕПОП, ТОВ „Індустріальний союз „Полісся, підприємства „Орто Крок та підприємства „Ясени за ознаками злочину, передбаченого ст.191 ч.5 КК України. Зазначені справи обєднані в одне провадження 5.06.2009 року з присвоєнням загального номера 41/0218, згодом, 9.07.2009 року, кримінальні справи № 41/0218 та № 09/080263 заступником Генерального прокурора України обєднані в одне провадження з присвоєнням загального номера 09/080263, а справа направлена до СУ УМВС України в Житомирській області для розслідування.

В порядку ст.115 КПК України 9.11.2010 року підозрюваного ОСОБА_3 було затримано, термін затримання продовжено до 10 діб 10.11.2010 року.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що органами досудового слідства під час затримання підозрюваного ОСОБА_3 було дотримано вимоги ст.115 КПК України, оскарження дій, передбачених цією нормою законом не передбачено, а також суд послався й на те, що були в наявності приводи і підстави для затримання підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.191 ч.5, 209 ч.1 КК України ОСОБА_3

В апеляціях ОСОБА_3 та в його інтересах адвокат просять постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 15 листопада 2010 року в частині залишення без задоволення скарги на затримання ОСОБА_3 в підозрі у вчиненні злочину скасувати, задовольнити скаргу і визнати затримання ОСОБА_3 незаконним.

В обгрунтування апеляцій адвокат та ОСОБА_3Л, посилаються на те, що висновки суду першої інстанції не грунтуються на вимогах чинного закону, матеріалах справи та неправильному трактуванні доводів скарги щодо затримання ОСОБА_3

На думку апелянтів, затримання ОСОБА_3 проведено з порушенням кримінально-процесуального закону, а названі свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не могли бути очевидцями вчинення злочину, оскільки підозрюваного ОСОБА_3 не знають.

У свою чергу, суд протоколів цих свідків не досліджував, так звані очевидці злочину допитувалися у листопаді 2009 року, а підозрюваний ОСОБА_3 затримувався лише 9 листопада 2010 року, тобто після спливу річного терміну.

На думку апелянтів, суд не дав оцінки всім доводам скарги та залишив поза увагою те, що під час фактичного затримання з підозрюваним будь-яких слідчих дій не проводилося.

Заслухавши доповідача по справі, підозрюваного ОСОБА_3, та в його в інтересах адвоката ОСОБА_2, які підтримали подані апеляції з наведених мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляцій, обговоривши їх доводи та вивчивши справу, суд вважає, що апеляції ОСОБА_3 та в його в інтересах адвоката задоволенню не підлягають.

Розглядаючи по суті подання слідчого щодо обрання підозрюваному ОСОБА_3 запобіжного заходу взяття під варту та скаргу щодо затримання ОСОБА_3 в порядку ст.115 КПК України, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив всі обставини справи та прийшов до вірного висновку щодо необхідності задоволення подання слідчого, обгрунтовано обравши підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, судом першої інстанції враховано, що органами досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, за які передбачено покарання від семи до дванадцяти років позбавлення волі, врахував також і займану посаду підозрюваного та його соціальні звязки, обгрунтовано зробивши висновок щодо можливого його впливу на хід досудового слідства та перешкоджання встановленню істини по справі.

Враховуючи викладені у постанові суду мотиви обрання підозрюваному саме такого запобіжного заходу як взяття під варту, а також специфіку розслідування вказаної кримінальної справи, тяжкість предявленого обвинувачення й розмір попередньо встановлених органами досудового слідства збитків 4009500 гривень, що є особливо великим розміром, апеляційний суд вважає за (можливе) необхідне погодитись з наведеними у постанові висновками суду першої інстанції щодо обраного підозрюваному ОСОБА_3 запобіжного заходу тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає необгрунтованими посилання адвоката на ті обставини, що судом першої інстанції не були досліджені протоколи допитів свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5, які начебто були очевидцями вчинення злочинів, оскільки в даному випадку вони не є вирішальними щодо обгрунтованості та правильності затримання підозрюваної особи, у даному випадку підозрюваного ОСОБА_3

Таким чином, вирішуючи по суті питання обгрунтованості затримання та обрання підозрюваному ОСОБА_3 такого запобіжного заходу як взяття під варту, суд першої інстанції досить повно обгрунтував прийняте по справі рішення та дотримався вимог ст.ст.148, 150 КПК України, врахувавши й обставини, передбачені змістом ст.155 КПК України.

А тому з урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 15 листопада 2010 року щодо ОСОБА_3 та визнання затримання ОСОБА_3 незаконним.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 1652 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляції підозрюваного ОСОБА_3 та в його інтересах захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 15 листопада 2010 року щодо ОСОБА_3 без зміни.

Судді: