Справа № 192/1242/15-к
Провадження № 1-кп/192/9/16
В И Р О К
Іменем України
"16" лютого 2016 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне кримінальне провадження № 0000359, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 травня 2015 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкав до відбуття покарання за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час перебуває в Дніпропетровському слідчому ізоляторі на даний час не працює, має середню освіту, одруженого, малолітніх дітей на утриманні немає, раніше судимого:

1.27 липня 2006 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

2.01 лютого 2007 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений на підставі постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2009 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 5 місяців 21 день;

3.05 жовтня 2011 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186, ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

28 травня 2015 року близько 11 год. 40 хв. ОСОБА_3 , відбуваючи покарання в Солонянській виправній колонії № 21, знаходячись на території даної колонії за адресою: с. Аполонівка, Солонянський район, Дніпропетровська область, військове містечко № 37, слідуючи після відбування покарання з дисциплінарного ізолятора до дільниці посиленого контролю, на міжзонному контрольно-пропускному пункті, підійшов до молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Солонянської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , який згідно Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23 грудня 1993 року є працівником правоохоронного органу з 17 серпня 2007 року, та маючи умисел на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи, що останній є працівником правоохоронних органів, який перебуває при виконанні своїх посадових обов`язків, без будь-якого приводу з метою реалізації свого умислу, наніс ОСОБА_5 один удар долонею лівої руки в область лівого уха, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у виді забою лівої акулової та величної області та лівої вушної раковини, які за своїм характером відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, як такі, що при звичайному своєму перебігу мають незначні скороминущі наслідки.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення викладені в обвинувальному акті.

Пояснив, що 28 травня 2015 року о 12 годині він перебуваючи в Солонянській виправній колонії № 21, де відбував покарання, підійшов до КПП де перебував ОСОБА_5 і завдав один удар лівою рукою по обличчю потерпілого. Причини своїх дій пояснити він не може.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність. Враховуючи, що бути присутнім під час судового розгляду, це право потерпілого, тому суд ухвалив, розглядати справу в його відсутність.

Суд заслухавши думку учасників судового провадження, які визнали фактичні обставини злочину і їх не оспорюють, пересвідчившись в правильності розуміння учасниками судового провадження змісту фактичних обставин злочину, в добровільності їх позиції, роз`яснивши обмеження щодо оскарження таких обставин, визнав, у відповідність до ч.3 ст.349 КПК України, недоцільним дослідження доказів на підтвердження фактичних обставин злочину та обмежитись лише дослідженням відомостей, що характеризують особу обвинуваченого.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який на даний час працевлаштований, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем відбування покарання характеризується негативно.

З урахуванням обставин справи, що пом`якшують покарання: обвинувачений повністю визнав свою вину, має намір дотримуватися законослухняної поведінки, що свідчить про щире каяття обвинуваченого, обставин, що обтяжують покарання, а саме рецидив злочинів, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч.2 ст.345 КК України, оскільки призначенням даного виду покарання буде досягнуто мети покарання визначеної ст. 50 КК України.

Оскільки обвинувачений вчинив злочин в період відбування покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2011 року, то у відповідність до ст. 71 КК України, визначаючи покарання за сукупністю вироків, суд вважає, що до призначеного покарання за цим вироком слід частково приєднати частину покарання за попереднім вироком.

Обвинуваченого ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2015 року тимчасово переведено з Івано-Франковської виправної колонії №12 до слідчого ізолятора на час судового провадження (а.с. 52). 21 жовтня 2015 року обвинувачений прибув до Дніпропетровського слідчого ізолятора. Тому враховуючи положення ч. 5 ст. 72 КК України, та прикінцеві положення Закону України № 838-19 від 26 листопада 2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю, обвинуваченому в строк покарання слід зарахувати строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення два дні позбавлення волі.

Крім того, враховуючи положення ч.5 ст. 72 КК України, оскільки обвинувачений перебував під вартою з 18 червня 2011 року по 20 жовтня 2011 року і перебував в слідчому ізоляторі з 21 жовтня 2015 року по теперішній час, і строк покарання, який призначений судом починаючи з 18 червня 2011 року на даний час вже відбутий обвинуваченим, тому обвинуваченого слід звільнити від покарання та з-під варти, як такого, що відбув покарання повністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком один рік.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання, частково приєднати частину покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2011 року до покарання призначеного за цим вироком та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді п`ять років трьох місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з 18 червня 2011 року.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 18 червня 2011 року по 20 жовтня 2011 року та з 21 жовтня 2015 року по 16 лютого 2016 року.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України та звільнити його з-під варти в залі суду негайно.

Вирок в частині звільнення від відбування покарання та звільнення обвинуваченого з під варти підлягає негайному виконанню.

Вирок в іншій частині набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та направити потерпілому.

Головуючий: суддя ОСОБА_1