У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху
4 квітня 2014 року м. Миколаїв
Суддя апеляційного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу прокурора прокуратури Заводського району м. Миколаєва ОСОБА_2
на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2014 року, яким
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаєва, без певного місця проживання,
засуджений:
- за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;
- за ч.3 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки;
- за ст. 309 ч.1 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання призначено до позбавлення волі строком на 2 роки.
встановив:
Як вбачається з поданої апеляційної скарги, прокурор висловлює незгоду з висновками суду в частині застосування вимог ст. 69 КК України при призначенні покарання за ч. 3 ст.15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, а тому просить вирок в частині призначення покарання скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_3 покарання: за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки; за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
Вирок суду в частині призначення ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст. 309 КК України апелянт не оспорює, але ж в резолютивній частині апеляційної скарги прокурор не зазначив, до якої міри покарання слід вважати ОСОБА_3 засудженим за цією статтею.

Тому, висловлюючи вимогу про визначення остаточного покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України, вимоги апелянта є неконкретними, оскільки не зрозуміло, чи просить апелянт визначити остаточне покарання також з урахуванням призначеного судом покарання за ч.1 ст. 309 КК України.

Крім того, в мотивувальній частині апеляційної скарги прокурор навів доводи стосовно допущених судом істотних порушень вимог КПК, що, як вважає апелянт, є підставою для скасування вироку відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 415 КПК України, тобто з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Отже, апелянтом допущені істотні протиріччя, оскільки в резолютивній частині апеляційної скарги прокурор висловлює вимогу про скасування вироку в частині призначеного покарання.

Також, висловлюючи клопотання про дослідження даних стосовно особи обвинуваченого, прокурор хоча і послався на вимоги ч. 3 ст. 404 КПК України, але ж дане клопотання про повторне дослідження доказів не обґрунтував з огляду на ці вимоги закону. Крім того, прокурор не зазначив відповідних аркушів матеріалів судового провадження, які (на його думку) підлягають повторному дослідженню.

Тому позиція апелянта є суперечливою, і за таких обставин, відповідно до ч.1 ст. 399 КПК України апеляційну скаргу прокурора слід залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків.

Керуючись ст. 399 ч. 1 КПК України, суддя, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Заводського району м.Миколаєва ОСОБА_2 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2014 року залишити без руху.

Встановити 5-денний строк з дня отримання копії ухвали прокурором для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

У разі неусунення недоліків апеляційної скарги в установлений строк, апеляційна скарга буде повернена. Копію ухвали невідкладно надіслати прокурору.

Суддя