11-сс/775/361/2015(м)
266/3655/15-к

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2015 року м. Маріуполь
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу прокурора прокуратури Приморського району міста Маріуполя на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 жовтня 2015 року про відмову у задоволенні клопотанні слідчого СВ Приморського РВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_6 про арешт майна, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 жовтня 2015 року у задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського РВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_6 про арешт майна було відмовлено.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді прокурор прокуратури Приморського району міста Маріуполя звернувся з апеляційною скаргою в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Приморського РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецької області.
Посилався на те що, в ухвалі слідчого судді не наведено об`єктивних та достатніх підстав для відмови в задоволенні клопотання про арешт майна. Вказував на те що незастосування арешту майна може призвести до його зникнення пошкодження або настання інших наслідків, що може перешкоджати кримінальному провадження. Посилався на п.3 ч.2 ст.167 КПК України тимчасове вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатись будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Частина 3 статті 170 КПК України регламентує, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.
Як вбачається з матеріалів провадження, на даний час у кримінальному провадженні підозра конкретним особам не пред`явлена, окрім того, ані слідчим, ані прокурором не надано документи, що підтверджують право власності на майно , про арешт якого ставиться питання у клопотанні.
Окрім того, слідчим суддею правильно враховано, що з наданих документів не вбачається достатніх доказів, які б вказували на вчинення особою кримінального правопорушення, що також є підставою для відмови в задоволенні клопотання.
З урахуванням зазначених обставин слідчий суддя районного суду прийшов до законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, а доводи апеляційної скарги є неспроможними і не можуть слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Керуючись ст.ст. 404,405,407КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Приморського району міста Маріуполя - залишити без задоволення
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 жовтня 2015 року залишити без змін
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді