Справа № 451/926/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/121/15 Доповідач : ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2015 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

засудженого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_7 на вирок Радехівського районного суду Львівської області відносно ОСОБА_7 від 30.06.2015 року,-

в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано невинним та виправдано за ч. 1 ст. 164 КК України, визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі на строк два роки із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік і відповідно до ст.ст.49, 74 ч. 5 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності.

За вироком суду 23 червня 2006 року, о 19 годині 30 хвилин, в м. Кам`янка-Бузька по вулиці Панаса Мирного мало місце зіткнення автомобіля ВАЗ-21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_7 та мотоцикла МТ-10, без номерного знаку під керуванням ОСОБА_8 , внаслідок чого ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, у вигляді компресійного перелому 1 ст. тіла 8-9 грудного хребців без порушення функції спинного мозку, а пасажир мотоцикла ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у вигляді травматичного правоментального, а також суглобового паростка зліва зламу нижньої щелепи із зміщенням. Дана дорожньо-транспортна подія сталася з вини водія автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_7 , який порушив правила безпеки руху, передбачені Правилами дорожнього руху України, а саме: п.1.2. яким передбачено, що в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів; п.1.5, яким передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.2.3б., яким передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій зобов`язаний: … бути уважним, стежити за дорожньою транспортною обстановкою, відповідно реагувати на її зміну … і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.1.10, яким передбачено, що терміни наведені у цих Правилах, мають таке значення: … дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість. … крайнє положення на проїзній частині - положення транспортного засобу на відстані від краю проїзної частини або роздільної смуги), яка не дає можливості рухатися попутному транспортному засобу (в тому числі двоколісному) ще ближче до краю проїзної частини (середини проїзної частини або розділюваної смуги); п.10.1., яким передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.10.4, яким передбачено, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку… Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам… ; п.10.6, яким передбачено, що якщо транспортний засіб через свої габарити або інші причини не може виконати поворот чи розворот з відповідного крайнього положення, дозволяється відступити від вимог пункту 10.4 цих Правил, якщо це не суперечить вимогам заборонних чи наказових дорожніх знаків, дорожньої розмітки та не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. У разі потреби, для забезпечення безпеки дорожнього руху, слід звернутися за допомогою до інших осіб і дані порушення є в прямому зв`язку з наслідками, що настали.
В своєму рішенні місцевий суд виходив з того, що вина ОСОБА_7 повністю підтверджена дослідженими в судовому засіданні належними та обґрунтованими доказами, які наявні в матеріалах справи.
У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить вирок місцевого суду в частині визнання його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України скасувати та в цій частині скерувати справу прокурору Камянко-Бузького району для проведення додаткового розслідування, в іншій частині залишити вирок без змін, оскільки оскаржуваний вирок та висновки суду наведені у ньому не відповідають фактичним обставинам справи, досудове та судове слідство проведено однобічно, з обвинувальним ухилом за відсутності належних та допустимих доказів його вини.
При цьому апелянт покликається на те, що фактично в основу оскаржуваного вироку покладено єдиний доказ - висновок експерта № 1/105 від 06.02.2007 року, який вказав його винуватість, тоді як матеріали справи містять два висновки експертів, з яких один вказує на винуватість обох у створенні ДТП. Перший зроблений на підставі вихідних даних отриманих слідчим в результаті протоколів відтворення обстановки та обставин події від 20.10.2006 року за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , другий на підставі вихідних даних отриманих слідчим в результаті протоколу відтворення обстановки та обставин події від 30.01.2007 року за участю лише ОСОБА_8 , чим слідчим повністю проігноровано його покази, до участі у відтворенні його не залучено, а вихідні дані надані експерту лише ті, які вказані ОСОБА_8 .
Зокрема апелянт зазначає, що після наявного експертного висновку, прокуратурою було надано ряд вказівок по кримінальній справі (а.с. 137), в тому числі про проведення повторного відтворення, призначення додаткової експертизи, проведення додаткового допиту ОСОБА_8 і жодна з них вказівок виконана не була.
Окрім цього, слідчим не повідомлено експерту про той факт, що потерпілий ОСОБА_8 не мав посвідчення водія і таке йому ніколи не видавалось, окрім цього не враховано, що вказаний мотоцикл повинен експлуатуватися виключно з коляскою, а питання про наявність алкоголю в крові ОСОБА_8 та технічну справність мотоцикла «МТ-10» взагалі не вирішувалось та не досліджувалось.
Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечив апеляцію засудженого і вважає вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляцію, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що подана апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вина ОСОБА_7 у скоєному стверджується доказами, зібраними досудовим слідством та дослідженими у судовому засіданні, зокрема: протоколом огляду місця події та схеми до нього від 23.06.2006 року, з якого вбачається, що у м. Кам`янка-Бузька по вулиці П.Мирного відбулося зіткнення автомобіля ВАЗ-21093, р.н.з. НОМЕР_1 із мотоциклом МТ-10, без реєстраційного номеру, а також визначається розташування транспортних засобів (т.1 а.с.3-4); протоколом огляду транспортного засобу від 23.06.2006 року, з якого вбачається, що у автомобілі ВАЗ-21093 пошкоджено передню ліву ходову частину (т.1 а.с.11); висновком експерта № 97/06 від 30.06.2006 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_8 при судово-медичному огляді виявлено поодинокі садна на чолі по центру та зліва, на носі, в праві вилицевій ділянці, на лівій боковій поверхні живота, на тильній поверхні пальців обох китиць, в ділянці лівого плечового та ліктевого суглобів, на лівому передпліччі, множинні масивні садна в поперековій ділянці зліва, з переходом в ліву підлопатичну ділянку та ліву сідницю, множинні садна на передній поверхні обох гомілок, обох колінних суглобів, і як видно з представленої медичної карти, під час стаціонарного лікування в Кам`янка-Бузькій ЦРЛ, виявлено компресійний перелом 1 ст тіла 8-9 грудного хребців без порушення функції спинного мозку та вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, могли виникнути при дорожньо-транспортній пригоді - можливо, при падінні з мотоцикла на тверде дорожнє покриття чи виступаючі тупі предмети 23.06.2006 року і відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я (т.1 а.с.19-20); висновком експерта № 117/06 від 17.07.2006 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_9 під час стаціонарного лікування в відділенні щелепно-лицевої хірургії КМК ЛШМД м. Львова в період з 26.06.2006 року по 06.07.2006 року, як виявлено із представленої медичної карти та рентгензнімків, виявлено травматичний правоментальний, а також суглобового паростка зліва злам нижньої щелепи із зміщенням, при судово-медичному огляді виявлено обширну пляму на шкірі, яка являється результатом загоєння осадження шкіри, з рубцем на фоні, який являється результатом загоєння рани, на щоці зліва з переходом на шию і вказані тілесні ушкодження утворилися від контакту з тупими предметами, могли виникнути при дорожньо-транспортній пригоді, можливо при зіткненні з іншим автомобілем та падінні з мотоцикла і ударі нижньою щелепою до тупих предметів 23.06.2006 року і відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою довготривалості розладу здоров`я (т.1 а.с.23-24); протоколом допиту неповнолітнього свідка від 21.07.2006 року, з якого вбачається, що ОСОБА_8 розповів про обставини зіткнення мотоцикла під його керуванням та автомобіля ВАЗ-21093, які мали місце 23.06.2006 року (т.1 а.с.25-27); висновком судової траспортно-трасологічної експертизи №2750 від 20.09.2006 року, схеми №1 та фотоілюстрації до нього, з яких вбачається, що зіткнення автомобіля марки ВАЗ-21093, р.н. НОМЕР_1 та мотоцикла марки МТ-10 без реєстраційних номерних знаків відбулося на лівій зустрічній смузі руху за напрямком руху до центру м. Кам`янка-Бузька, в місці кінцевого розташування після ДТП автомобіля марки ВАЗ-21093, на ділянці дороги розташованій на відстані в межах 2,0-2,4 м від лівого краю проїзної частини дороги, як це зображено на схемі № НОМЕР_2 , розташування транспортних засобів в момент зіткнення відносно елементів дороги зображено на схемі № НОМЕР_2 , в первинний момент зіткнення поздовжні осі автомобіля марки ВАЗ-21093 р.н. НОМЕР_1 та мотоцикла марки МТ-10 були розташовані під кутом в межах 10-15 градусів, як це зображено на схемі № НОМЕР_2 (т.1 а.с.34-46); протоколом відтворення обстановки та обставин події від 20.10.2006 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 на місці показав та розповів, які відбувалися події дорожньо-транспортної пригоди 23.06.2006 року (т.1 а.с.49-50); протоколом відтворення обстановки та обставин події від 20.10.2006 року, з якого вбачається, що ОСОБА_8 на місці показав та розповів, які відбувалися події дорожньо-транспортної пригоди 23.06.2006 року (т.1 а.с.51-52); висновком експертів №3536 від 27.11.2006 року, з якого вбачається, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_7 повинен був керуватися технічними вимогами п.п.1.2, 1.5, 1.10, 2.3.б).,9.2.б)., 9.4, 10.1, 10.4 та 10.6 чинних ПДРУ, а водій мотоцикла МТ-10 ОСОБА_8 повинен був керуватися технічними вимогами п.п.1.2, 1.5, 10.1, 11.2, 12.3, 12.4. та 12.9.б) чинних ПДРУ, при заданих слідством вихідних даних у двох їх варіантах, в обстановці дорожньо-транспортної пригоди, водій мотоцикла МТ-10 ОСОБА_8 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ-21093 шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, діючи відповідно до вимог ПДР України, при заданих слідством вихідних даних у двох їх варіантах, в обстановці дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути зіткнення з мотоциклом МТ-10 шляхом виконання ним технічних вимог п.п.1.2, 1.5, 1.10, 2.3.б), 9.2.б), 9.4, 10.1, 10.4 та 10.6 чинних ПДРУ для виконання яких в нього не було завад технічного характеру, порівнюючи фактичні дії водія автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_7 , які задані слідством у постанові про призначення експертизи з тим як він повинен був діяти з точки зору вимог ПДРУ, вбачається, що у даній дорожній ситуації дії водія не відповідали технічним вимогам п.п.1.2, 1.5., 1.10. 2.3.б). 10.1., 10.4, та 10.6 чинних Правил дорожнього руху України, порівнюючи фактичні дії водія мотоцикла МТ-10 ОСОБА_8 , які задані слідством у постанові про призначення експертизи з тим які він повинен був діяти з точки зору вимог ПДРУ, вбачається, що у даній дорожній ситуації дії водія не відповідали технічним вимогам п.п.1.2, 1.5, 10.1, 11.2. 12.3, 12.4 та 12.9б) чинних Правил дорожнього руху України, при заданих слідством вихідних даних та з технічної точки зору, причиною настання дорожньо-транспортної пригоди стали з однієї сторони обставини пов`язані з діями водія автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_7 які не відповідали технічним вимогам п.п.1.2, 1.5, 1.10., 2.3.б)., 10.1., 10.4, та 10.6 чинних ПДРУ, що виразилося в тому, що він виконуючи маневр розвороту не дав дорогу мотоциклу МТ-10, який мав перевагу в русі, створивши тим самим для нього небезпеку, а з іншої сторони дії водія ОСОБА_8 , які не відповідали технічним вимогам п.п.1.5 та 12.3 чинних ПДРУ, що виразилися в тому, що він не вжив заходів щодо екстреного гальмування свого транспортного засобу, аж до повної його зупинки з моменту як мав об`єктивну можливість виявити небезпеку для руху у вигляді автомобіля ВАЗ-21093, який почав маневр розвороту (т.1 а.с.56-64); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 15.12.2006 року, з якого вбачається, що останній дав покази з приводу подій ДТП, що мали місце 23.06.2006 року (т.1 а.с.71-72); протоколом відтворення обстановки та обставин події від 30.01.2007 року, з якого вбачається, що ОСОБА_8 на місці розповів та показав, як відбувалися події дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 23.06.2006 року (т.1 а.с.100); висновком експертів №1/105 від 06.02.2007 року, з якого вбачається, що при заданих слідством вихідних даних, при фактичній швидкості руху мотоцикла МТ-10 до зіткнення в 70 км/год, водій останнього ОСОБА_8 був позбавлений технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ-21093 шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, порівнюючи фактичні дії водія мотоцикла МТ-10 ОСОБА_8 , які задані слідством у постанові про призначення експертизи з тим, як він повинен був діяти з точки зору вимог ПДРУ п.п.1.2, 1.5, 10.1, 11.2, 12.4 та 12.9 б) чинних Правил дорожнього руху України, і з технічної точки зору, причиною настання дорожньо-транспортної пригоди стали дії водія автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_7 , які не відповідали технічним вимогам п.п.1.2, 1.5, 1.10., 2.3.б)., 9.2.б), 9.4., 10.1., 10.4, та 10.6 чинних ПДРУ, що виразилося в тому, що він без подачі попереджувальних сигналів раптово розпочав виконувати маневр розвороту свого автомобіля в такий момент (момент виникнення небезпеки для руху) з настанням якого водій мотоцикла МТ-10 ОСОБА_8 , який мав перевагу в русі вже був позбавлений технічної можливості уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування свого транспортного засобу (т.1 а.с.107-112); протоколом очної ставки від 05.03.2008 року, проведеної між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , з якого вбачається, що 23.06.2006 року ОСОБА_8 , здійснюючи керування мотоциклом МТ-10, що належить ОСОБА_10 , зіткнувся із автомобілем ВАЗ-21093 (т.1 а.с.151-153); протоколом допиту експерта від 06.03.2008 року, з якого вбачається, що експерт настояв, що причиною дорожньо-транспортної пригоди 23.06.2006 року слугували дії саме водія автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_7 (т.1 а.с.155).

Вказані докази місцевим судом були визнані належними та обґрунтованими, окрім того, як вбачається з вироку місцевого суду такі докази досліджувались в сукупності, а в матеріалах справи відсутні будь-які клопотання ОСОБА_7 чи його захисника з приводу недопустимості чи неналежності того чи іншого доказу та більшість доводів його апеляційної скарги містяться в його останньому слові і були враховані судом першої інстанції при постановленні вироку (т.3 а.с. 217-219, 220, 226-228).

Наведене вище також спростовує доводи апелянта стосовно того, що фактично в основу оскаржуваного вироку покладено єдиний доказ - висновок експерта № 1/105 від 06.02.2007 року, який вказав його винуватість, тоді, як матеріали справи містять два висновки експертів - один вказує на винуватість обох, один лише ОСОБА_7 , оскільки місцевим судом було досліджено та дано оцінку висновку експертів №3536 від 27.11.2006 року і висновку експерта № 1/105 від 06.02.2007 року, які не суперечать, а доповнюють один одного при відповідних вихідних даних, встановлених, у тому числі за вказівкою прокурора, слідством.

При цьому суд першої інстанції у своєму вироку правильно зазначив, що в діях потерпілого ОСОБА_8 хоча і є порушення Правил дорожнього руху, але такі порушення не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП, внаслідок яких закономірно та з необхідністю наступили наслідки, передбачені диспозицією ч. 1 ст. 286 КК України, а наявність такого зв`язку між діянням та наслідками є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного злочину, тому в діях потерпілого ОСОБА_8 вбачаються ознаки лише адміністративного правопорушення за порушення вказаних вище пунктів ПДР України.

Натомість порушення ОСОБА_7 п.п.1.2., 1.5, 2.3б., 1.10, 10.1., 10.4, 10.6, 10.4 ПДР України призвело до настання наслідків, передбачених диспозицією ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він був не уважним, не стежив за дорожньою транспортною обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виконуючи розворот поза перехрестям не з крайнього лівого положення на проїзній частині не дав дорогу попутному транспортному засобу, чим загрожував життю та здоров`ю громадян і саме такими своїми діями призвів до настання ДТП, внаслідок якого двоє потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відсутність у ОСОБА_8 посвідчення водія, технічний стан та спосіб експлуатації мотоцикла, яким він керував не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з наслідками, які настали і може бути окремо кваліфіковано за відповідними статтями КУпАП, а покликання апелянта стосовно того, що дослідження про наявність алкоголю в крові ОСОБА_8 не проводилось спростовується матеріалами справи (т.1 а.с. 17).

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що висновки місцевого суду є законними та обґрунтованими і підстав для задоволення апеляції немає.

Керуючись ст. ст. 362, 366 КПК України 1960 року, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Радехівського районного суду Львівської області від 30.06.2015 року відносно нього без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: