У Х В А Л А

Справа № 183/7440/15

№ 1-кс/183/57/16

21 січня 2016 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпропетровська, громадянину України, з середньою освітою, не працюючому, зі слів раніше судимого: Кіровським районним судом м. Дніпропетровська у 2005 році за ч. 1 ст. 263 КК України, у 2009 році за ч. 2 ст. 263 КК України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно до вимог ст. 199 КПК України старший слідчий Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , згідно якого під час досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що 23.11.2015 року о 21.30 годині військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 АДРЕСА_2 ОСОБА_8 , разом з невстановленим під час досудового розслідування військовослужбовцем та військовослужбовцями ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , знаходячись у наметі, розташованому на території військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , де спільно розпивали спиртні напої.

Під час спільного вживання спиртних напоїв між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виникла словесна сварка, під час якої у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, наніс ОСОБА_9 близько 3-4 ударів кулаком по обличчю, два удари кулаком по тулубу та близько 2 ударів в груди. Після чого до ОСОБА_9 підійшли ОСОБА_10 та невстановлений під час досудового розслідування військовослужбовець, які, діючи умисно, почали наносити чисельні удари по різним частинам тіла ОСОБА_9 .

Своїми умисними діями ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та невстановленого під час досудового розслідування військовослужбовця, спричинено ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді гострої крововтрати, розриву селезінки, тупої травми живота, які згідно лікарського свідоцтва про смерть № 518, є причиною смерті ОСОБА_9 .

Після закінчення бійки військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень через деякий час помер у наметі.

Ухвалою слідчого судді від 27.11.2015 року підозрюваному ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий, згідно клопотання, вважає, що наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні підозрюваному запобіжного заходу, які не змінилися на теперішній час. Однак на теперішній час по кримінальному провадженню не проведені всі слідчі дії, направлені для повного, всебічного розслідування кримінального провадження, а саме: не проведені всі необхідні судові експертизи, не допитані всі свідки, не проведені слідчі експерименти з очевидцями кримінального правопорушення та інші слідчі дії.

Прокурор підтримав заявлене слідчим клопотання та просив задовольнити його, оскільки, на його думку, наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вважає, що на теперішній час не проведені всі слідчі дії, направлені на повне та всебічне розслідування кримінального правопорушення, а, враховуючи особу підозрюваного, вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою, тому просив задовольнити клопотання та продовжити підозрюваному ОСОБА_8 строк тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_8 в судовому засіданні просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, оскільки бажає продовжити службу в збройних силах України.

Захисник ОСОБА_5 підтримав думку свого підзахисного та просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши обґрунтування прокурора, слідчого, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя прийшла до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який віднесено законом до категорії тяжких, виходячи з наявних у слідства доказів, а саме: протоколу огляду місця події, протоколу допиту свідка ОСОБА_11 , протоколу допиту свідка ОСОБА_12 , протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_8 , протоколу слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 . Однак по кримінальному провадженню не проведені всі слідчі дії, а саме: не допитані всі свідки кримінального правопорушення. З ними не проведені слідчі експерименти, не призначені та не проведені судові медичні експертизи, а також не проведені інші слідчі дії. Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання, постановою військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України від 20.01.2016 року, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 24.02.2016 року для виконання всіх необхідних слідчих дій.

В судовому засіданні слідчим було доведено, що для повного та всебічного розслідування кримінального провадження необхідно провести певні слідчі дії, які не були проведені з об`єктивних підстав. А прокурором було доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не може забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_8 , ніж тримання під вартою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо підозрюваного найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених раніше ризиків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 199 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И Л А:
Клопотання старшого слідчого Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, задовольнити.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпропетровська, громадянину України продовжити строк тримання під вартою на строк до 15 лютого 2016 року включно.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та начальнику Дніпропетровського слідчого ізолятору.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1