Справа № 742/2942/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/882/2015
Категорія - ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000516 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 17.04.2015 року Прилуцьким міськрайонним судом за ч.1 ст. 190,ч. 2 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 серпня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 серпня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 190 КК України 1 рік позбавлення волі; ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1, 4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено покарання ОСОБА_6 у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1, 4 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Прилуцького міськрайонного суду від 17.04.2015 року, та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту взяття його під варту, тобто, з 21 липня 2015 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено без змін тримання під вартою.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 15 березня 2015 року, ОСОБА_6 , повторно, маючи прямий та корисливий мотив на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, шляхом зловживання довірою, взяв на прохання ОСОБА_9 для реалізації належний останньому мобільний телефон марки «Айфон 4 С», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи, станом на момент вчинення злочину, 1445 грн., але у визначений термін ні телефону, ні коштів не повернув, чим спричинив потерпілому матеріальні збитки.

13.07.2015 року, близько 3-ї години, ОСОБА_6 , перебуваючи в кафе «Шансон», що знаходиться по вул. Л.Українки в м. Прилуки, повторно, маючи прямий та корисливий мотив на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, таємно викрав мобільний телефон марки «Nокіа 5230», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 305 грн., в якому знаходилася сім-картка оператора мобільного зв`язку МТС , вартістю 10 грн. , на рахунку якої знаходилися кошти в сумі 45 грн., та мобільний телефон марки «Мокіа N73», вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи, 400 грн., в якому знаходилася сім-картка оператора мобільного зв"язку Лайф, вартістю 10 грн., на рахунку якої знаходилися кошти в сумі 25 грн., що належали ОСОБА_10 , чим спричинив потерпілому матеріальні збитки на загальну суму 795 грн., розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.

В зміненій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій ОСОБА_6 та доведеність його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, просить вирок суду змінити в зв`язку з неправильним застосуванням закону та виключити з резолютивної частини вироку посилання на застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що обвинувачений 17.04.2015 року засуджений до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. Відповідно до вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, по за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України. Тобто, при складанні покарань обвинуваченому ОСОБА_6 суд невірно послався на положення ч. 4 ст. 70 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив змінену апеляційну скаргу задовольнити та змінити вирок суду в частині призначеного покарання, обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В суді першої інстанції ОСОБА_6 повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні і погодився на розгляд кримінального провадження у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав та не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, кількість та вартість викраденого, розмір завданої майнової шкоди, відсутність претензій з боку потерпілих, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується формально позитивно, раніше судимий, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, обставину, що обтяжує покарання, - рецидив злочинів, та обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції статей, які йому інкримінують, у виді позбавлення волі, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 17.04.2015 року ОСОБА_6 був засуджений вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області за ч.1 ст. 190 та ч. 2 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Згідно оскаржуваного вироку суду від 17.08.2015 року ОСОБА_6 визнаний винуватим за вчинення ним 25.03.2015 року, тобто, до постановлення вироку у даному кримінальному провадженні, та 13.07.2015 року кримінальних правопорушень, яке вчинено ним в період іспитового строку, за яким останньому призначено реальну міру покарання.

Враховуючи вище викладене, а також те, що до ухвалення вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 квітня 2015 року ОСОБА_6 вчинив нове кримінальне правопорушення, за яке він засуджений до покарання, що належить відбувати реально, остаточне покарання йому необхідно призначити за правилами ч. 1 ст. 70 та ст. 71 КК України, а не за правилами ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України та ст. 71 КК України, як визначив суд першої інстанції.

За таких обставин, на думку колегії суддів, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання зміні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 409, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання змінити, виключивши з мотивувальної і резолютивної частини вироку посилання суду на застосування щодо нього положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_6 засудженим:

- за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_6 призначити покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1, 4 ст.71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 квітня 2015 року і остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 6 років позбавлення волі.

В решті вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4