Провадження № 11-сс/782/232/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2015 року апеляційний суд Луганської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
за участю захисника ОСОБА_6 ,
за участю підозрюваного ОСОБА_7 дистанційно у режимі відеоконференції,
розглянув у відкритому судовому засіданні у апеляційного суду Луганської області у м.Сєвєродонецьку матеріали по кримінальному провадженню по апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.11.2015 року про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Верхньодвинськ Вітебської області, Білорусь, з вищою освітою, одруженого, працює генеральним директором КП «Луганськвода», є інвалідом 3 групи, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до клопотання СВ УСБУ в Луганській області у березні - квітні 2014 року у м. Луганську створено стійке ієрархічне об`єднання - терористичну організацію, так звану «Луганську народну республіку» (далі «ЛНР»), учасники якої на території України займаються вчиненням актів тероризму, залякуванням населення, вбивством громадян, захопленням адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування та інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.

У травні 2014 року у громадянина України ОСОБА_7 , який на той час обіймав посаду генерального директора ОКП "Компанія "Луганськвода", виник злочинний умисел, направлений на сприяння діяльності терористичній організації "ЛНР".

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_7 в період часу з травня 2014 року по 16 серпня 2015 року, зловживаючи своєю посадою, знаходячись в м. Луганськ, здійснював діяльність щодо надання послуг населенню та підприємствам з водопостачання та водовідведення, використовуючи при цьому технологічне обладнання та розподільчі мережі комунального підприємства. Кошти від вказаної діяльності використовувалися, у тому числі, для фінансування діяльності незаконних збройних формувань та діяльності так званого уряду самопроголошеної "ЛНР" у вигляді сплати податків до бюджету самопроголошеної республіки.

6 березня 2015 року розпорядженням голови Луганської обласної військово-цивільної адміністрації ОСОБА_7 звільнено із займаної посади.

Однак, до 16 серпня 2015 року ОСОБА_7 продовжував надавати вказівки щодо діяльності підприємства "Луганськвода" від імені генерального директора ОКП "Компанія "Луганськвода", а також брав участь у засіданнях уряду самопроголошеної "ЛНР" у якості директора ОКП "Луганськвода".

Крім того, з метою координації вказаної діяльності ОСОБА_7 , перебуваючи на території м. Луганськ, встановив та підтримував контакти, у тому числі в телефонному режимі, з представниками незаконно створеного "міністерства ЖКХ" так званої «ЛНР», а також з іншими посадовими особами незаконно створених органів влади самопроголошеної "ЛНР".

26 травня 2015 року слідчим відділом УСБУ в Луганській області зареєстровано кримінальне провадження №000270 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст.258-3 КК України.

17 серпня 2015 року о 12 годині 17 хвилин ОСОБА_7 затриманий в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

17 серпня 2015 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченому ч.1 ст.258-3 КК України.

Підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.258-3 КК України, обгрунтована:

- протоколами огляду відеозаписів згідно яких ОСОБА_7 брав участь у засіданнях так званої "Ради міністрів ЛНР",

- протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_7 ,

- протоколом за результатами негласних слідчих (розшуковик) дій від 17 серпня 2015 року, згідно яких ОСОБА_7 підтримував контакти з представниками незаконно створених органів влади самопроголошеної "ЛНР".

На цей час СВ УСБУ в Луганській області проводяться слідчі дії. спрямовані на встановлення всіх осіб причетних до злочинної діяльності ОСОБА_7 та встановлення істини у даному кримінальному провадженні.

Для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні необхідно провести наступні слідчі (розшукові) дії:

- провести огляд матеріалів тимчасового доступу в ПрАТ «МТС Україна», в яких відображено інформацію щодо дат, часу і тривалості вхідних та вихідних телефонних з`єднань абонентів мобільного телефонного номер) НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_7 , за період з 01 березня 2015 року по теперішній час:

- встановити та допитати в якості свідків керівників окремих підрозділів, що станом на 2014 рік входили до складу ОКП "Луганськвода" за фактами злочинної діяльності ОСОБА_7 ;

- із урахуванням зібраних доказів вирішити питання щодо зміни ОСОБА_7 підозри у вчиненні злочину;

- відкрити матеріали досудового розслідування для ознайомлення, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів у кримінальному провадженні.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжений до 17.12.2015 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 закінчується 14.11.2015 року, однак виконати вказані слідчі (розшукові) дії не виявляється можливим внаслідок зазначених вище обставин, потрібен термін не менше одного місяця.

Згідно матеріалів провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, який відповідно до ч.1 ст.258-3 КК України карається позбавленням волі на строк від 8 до 15 років.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, здійснювати тиск на свідків у кримінальному провадженні, так як на даний час не припинена діяльність злочинних угруповань, сприяння яким здійснював підозрюваний, місце постійного проживання підозрюваного знаходиться на не контрольованій правоохоронними органами України території.

З метою запобігання зазначеним ризикам, враховуючи відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та вимоги ч.5 ст.176 КПК України, враховуючи сімейне становище ОСОБА_7 , його вік, стан здоров`я, у клопотанні ставиться питання про продовження строків тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 у межах строків досудового розслідування справи до 17 грудня 2015 року.

Ухвалою слідчого судді клопотання слідчого було задоволено і продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 17.12.2015 року.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 зазначає про те, що ухвала слідчого судді є незаконною, підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального та кримінально-процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що Кабінет Міністрів України в порядку законодавчої ініціативи подав для розгляду до Верховної Ради України проект Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визнання організацій терористичними», наводить зміст пояснювальної записки Міністра юстиції України ОСОБА_10 до вказаного законопроекту і звертає увагу на те, що на сьогоднішній день позиція Уряду України полягає в тому, що відсутність у національному законодавстві порядку визнання організації терористичною не дає можливості реалізувати положення статті 258-3 Кримінального кодексу України щодо притягнення до відповідальності за створення терористичної групи чи терористичної організації.

Вважає, що при таких обставинах справи, висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення його підзахисним злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, суперечить, по-перше, вимогам чинного законодавства, а, по-друге, позиції Уряду України.

Крім того, вважає, що клопотання слідчого не відповідає вимогам п.2 ч.3 ст.199 КПК України оскільки слідчий не наводить винятково вагомі причини для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , такі причини не були встановлені слідчим суддею, і їх об`єктивно не існує і не існувало.

Вважає, що слідчий суддя зобов`язаний був врахувати вимоги ст.5 Конвенції та правову позицію ЄСПЛ, яка викладена у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою», що практика Європейського суду з прав людини забороняє «автоматичне» продовження строку тримання під вартою.

Вважає, що об`єктивних обставин, які б перешкоджали слідчому в розумні строки завершити досудове розслідування теж не існує, а клопотання слідчого є нічим іншим, як клопотанням про «автоматичне» продовження тримання під вартою ОСОБА_7 .

Крім того, посилаючись на зміст роз`яснень, викладених в п.1 листа ВССУ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» від 04.04.2013 р. №511-550/0/4-13, вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання ухилився від здійснення повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів підозрюваного, грубо порушив, як права підозрюваного, так і відповідну практику ЄСПЛ, згідно із якою розгляд клопотання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу здійснюється за обов`язковою участю підозрюваного, обвинуваченого. Однак, слідчий суддя розглянув клопотання слідчого без участі підозрюваного ОСОБА_7 , чим грубо порушив його права, які гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Просить ухвалу слідчого судді щодо ОСОБА_7 - скасувати та відмовити слідчому у задоволенні клопотання, апеляційну скаргу розглянути без участі захисника та підозрюваного ОСОБА_7 .

Після доповіді судді-доповідача, були вислухані:
Захисник ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляції, просив скасувати ухвалу слідчого судді і відмовити слідчому у задоволенні клопотання;
Підозрюваний ОСОБА_7 , який підтримав апеляцію захисника, пояснив, що не вважає себе винуватим, просив задовольнити апеляцію захисника;
Прокурор ОСОБА_5 , який вважав апеляцію такою, що не підлягає задоволенню, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Дослідивши матеріали, які були надані суду, вислухавши в судових дебатах - думку захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , думку прокурора ОСОБА_5 , апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно із правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно із ч.1 ст.193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника.
Із журналу судового засідання вбачається, що ОСОБА_7 не був доставлений конвоєм в судове засідання, оскільки як пояснив слідчий ОСОБА_11 у служби безпеки України не має конвою, а у зв`язку із реорганізацією міліції взагалі нема можливості доставити підозрюваного. Даних про те, що у підозрюваного ОСОБА_7 з`ясовувалась думка щодо його участі в судовому засіданні дистанційно у режимі відео конференції, в матеріалах немає.
Слідчим суддею клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 було розглянуто у його відсутності, чим на думку апеляційного суду були порушені вимоги ч.1 ст.193, ч.4 ст.199 КПК України, що відповідно до вимог ст..ст.409,412 КПК України є суттєвим порушенням процесуального закону, та тягне за собою безумовну підставу для скасування судового рішення. У зв`язку із чим доводи апеляції захисника щодо порушення прав підозрюваного є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи зазначені обставини апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали апеляційним судом.
Апеляційний суд відповідно до вимог ст..199 КПК України перевіряючи наявність доказів обґрунтованої підозри вважає за необхідне зазначити, що наведені в клопотанні обставини та надані прокурором письмові докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.
Так, із матеріалів справи вбачається, що відомості щодо скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, внесено 27.05.2015року до ЄРДР № №0000270 (а.с.11).
17 серпня 2015 року о 12 годині 17 хвилин ОСОБА_7 затриманий в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України (а.с.28-31).

17 серпня 2015 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України (а.с.33-35).

Ухвалою слідчого судді від 18.08.2015 року до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15.10.2015року.
Ухвалою слідчого судді від 13.10.2015 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 13.11.2015року.
11.11.2015 року заступником прокурора Луганської області ОСОБА_12 продовжено строк досудового розслідування даного кримінального провадження до 4-х місяців, тобто до 17.12.2015 року.
В якості доказів стороною обвинувачення також надані копії:

- протоколів огляду відеозаписів від 21 липня, 22 липня, 04 серпня 2015 року, щодо участі ОСОБА_7 у засіданні так званої "Ради міністрів ЛНР" (а.с.13-16, 20-27),

- протоколів допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (а.с.36-43),

- протоколу за результатами негласних слідчих (розшуковик) дій від 17 серпня 2015 року, згідно яких ОСОБА_7 підтримував контакти з представниками незаконно створених органів влади самопроголошеної "ЛНР" (а.с.44-67).

Апеляційний суд вважає, що надані слідчим докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у скоєнні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким і за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, що на даний час не припинена діяльність злочинних угруповань, у здійсненні сприяння яким підозрюється ОСОБА_7 , що постійне місце проживання підозрюваного знаходиться на неконтрольованій правоохоронними органами України території, апеляційний суд вважає, що заявлені ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість у ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється або вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшились.
В якості обґрунтування неможливості завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою ОСОБА_7 в клопотанні зазначено про необхідність проведення певних слідчих дій, тому доводи апеляції захисника ОСОБА_6 щодо невідповідності клопотання слідчого вимогам п.2 ч.3 ст.199 КПК України є необґрунтованими.
Таким чином, приймаючи до уваги наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання ОСОБА_7 під вартою, апеляційний суд вважає, що стороною кримінального провадження доведено що всі вищезазначені обставини виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_7 , і є винятково вагомими причинами, для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 відповідно до вимог ч.3 ст.197, ст..199 КПК України.
Крім того, апеляційним судом враховано, що частина 5 ст.176 КПК України передбачає, що запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених в тому числі статтями 258- 258-5 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404,405,407 та 422 КПК України, апеляційний суд,-
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.11.2015 року про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого в ОВС 1-го відділення СВ УСБУ в Луганській області ОСОБА_11 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 17 грудня 2015 року.
Ухвала апеляційного суду діє до 17 грудня 2015 року.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3