У Х В А Л А

16.11.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду м. Ужгород, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/776/15 (справа № 308/11702/15-к), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002672 від 19.08.2015 року, про обвинувачення, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Барвінок Ужгородського району, українки, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не працюючої, розлученої, раніше судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу України, -
ВСТАНОВИВ:
Зазначений обвинувальний акт надійшов до суду 18 вересня 2015 року.
За ухвалою від 23.09.2015 року було призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 1-кп/308/776/15 на 09 год. 00 хв. 23 жовтня 2015 року.
В ході з`ясування судом наявності/відсутності підстав для прийняття рішення, передбаченого ч. 3 ст. 314 КПК та ч. 2 ст. 315 КПК, у підготовчому судовому засіданні обвинуваченою заявлене клопотання від 23.10.2015 року про закриття провадження у справі у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із спливом строку притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності, встановленого ст. 49 КК України та про скасування відносно неї запобіжного заходу на підставі ст. 248 КПК України.
Судом встановлено особу обвинуваченої, її ставлення до висунутого обвинувачення ОСОБА_4 зазначила, що вину у скоєному визнає повністю та щиро розкаюється.
Прокурор ОСОБА_3 зазначила, що підстав для повернення обвинувального акту або закриття кримінального провадження немає, оскільки обвинувачена у 2012 році притягувалася до кримінальної відповідальності та просила призначити справу до судового розгляду.

Як встановлено п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;
3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
Передбачений ст. 49 вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: закінчення зазначених у законі строків; невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості; неухилення особи від слідства або суду.
Відповідно до роз`яснень, даних у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. № 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК, і лише після цього має бути постановлене (ухвалене) відповідне судове рішення у визначеному КПК порядку. При цьому ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.
Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила у березні місяці 2007 року злочини, передбачені:
- ч. 2 ст. 366 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є «Cлужбове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, вчинене повторно» - є злочином середньої тяжкості, за яке передбачене покарання на строк до 5 років позбавлення волі;
- ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції статті, яка діяла до внесення змін 07.04.2011 року ККУ редакції 2001 року), кваліфікуючими ознаками якого є «Використання завідомо підробленого документа» - є злочином невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у вигляді штрафу до сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років.
Отже, з дня вчинення злочинів минуло більше п`яти років, у зв`язку з чим, в силу п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України, обвинувачена підлягала би звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо б не вчинила нових злочинів.
Частиною 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 288 КПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 288 КПК України у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.
Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.
Перерив перебігу давності означає, що час, який минув з дня раніше вчиненого злочину до скоєння нового злочину, втрачає своє юридичне значення. Він визнається юридично незначущим, вдається забуттю і при новому обчисленні строків давності не береться до уваги.
Як вбачається із обвинувального акту обвинувачена ОСОБА_4 була судима, після вчинення злочинів у березні 2007 року, а саме:
?20.03.2008 року Ужгородським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 366 КК України до штрафу у розмірі 510 гривень та позбавлення права обіймати посади, пов`язані з організаційно розпорядчими функціями строком на 3 роки який є злочином невеликої тяжкості;
?19.06.2008 року Ужгородським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 190, ч.1 ст. 366, ч. 2 ст. 366 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права обіймати посаду бухгалтера строком на 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, - зазначені злочини є тяжким, невеликої тяжкості та середньої тяжкості відповідно;
?19.11.2012 року Ужгородським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 191 КК України до позбавлення волі строком на 5 років із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно розпорядчими функціями строком на 3 роки, із застосуванням ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, - зазначений злочин є тяжким злочином.
Тобто у даному випадку строки слід обчислювати із 19.11.2012 року, тобто дати вчинення нового, тяжкого злочину. На час звернення обвинуваченою до суду з відповідним клопотанням від 23.10.2015 року та час винесення зазначеної ухвали ще не сплили строки, передбачені п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для закриття провадження за обвинувальним актом у цій справі та, відповідно, для задоволення зазначеного клопотання, тому у відповідності до ч. 4 ст. 288 КПК України суд продовжує судове провадження в загальному порядку, оскільки таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.
З реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0002672 вбачається, що запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався, тому відсутні підстави для розгляду клопотання обвинуваченої в цій частині.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 44, п. 2, 3 ч. 1, ч. 3 ст. 49 КК України, ст. 285-288, 369-372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про закриття провадження у справі у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із спливом строку притягнення її до кримінальної відповідальності, встановленого ст. 49 КК України та про скасування відносно неї запобіжного заходу на підставі ст. 248 КПК України.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1