У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурораОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000240 за касаційними скаргами засудженої ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 08 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 квітня 2015 року
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянку України, раніше не судиму,
засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.
Постановлено стягнути з засудженої ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди 615 грн., моральної шкоди 2 000 грн., за витрати на правову допомогу 2 000 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 08 липня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винною і засуджено за те, що вона за обставин, викладених у вироку, близько 15 год. 30 хв. 17 вересня 2014 року на дачній земельній ділянці на хуторі Гуляй Поле Підволочиського району Тернопільської області в ході словесного конфлікту з ОСОБА_8 нанесла останній один удар гострим металевим наконечником сапки в область передпліччя правої руки, заподіявши їй легкі тілесні ушкодження.
В касаційних скаргах засуджена ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушують питання про скасування судових рішень та закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення. Зазначають, що засуджена удару ОСОБА_8 не наносила, суд у вироку послався на показання свідків, які не були очевидцями події, а ухвала апеляційного суду належним чином не мотивована.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який її засуджено, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження й підтверджуються детально наведеними у вироку доказами, які суд усебічно, повно та об`єктивно дослідив, правильно оцінив.
Доводи засудженої про відсутність у провадженні належних та допустимих доказів її винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, є безпідставними.
Так, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину підтверджується:
- показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка повідомила, що 17 вересня 2014 року на дачній ділянці ОСОБА_6 нанесла їй один удар сапою по руці;
- показаннями свідка ОСОБА_9 , яка повідомила що близько 16 год. того дня до неї прийшла ОСОБА_8 , у якої була поранена рука, ОСОБА_8 пояснила, що удар сапою їй заподіяла ОСОБА_6 ;
- показаннями свідка ОСОБА_10 , яка повідомила, що того дня бачила ОСОБА_8 , у якої була поранена рука, зі слів останньої знає, що її вдарила сапою ОСОБА_6 .
Ці показання повністю узгоджуються між собою, є послідовними й підтверджуються: матеріалами кримінального провадження, зазначеними в реєстрі матеріалів досудового розслідування, зокрема даними висновку судово-медичної експертизи, відповідно до якої виявлені у ОСОБА_8 рани відносяться до легких тілесних ушкоджень, не виключається можливість їх виникнення при нанесення удару полотном сапи та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Твердження засудженої ОСОБА_6 про відсутність належних доказів її винуватості не ґрунтуються на матеріалах провадження та спростовуються наведеними доказами.
Таким чином, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, повністю доведена і її дії кваліфіковані правильно.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є злочином невеликої тяжкості, особу винної, яка позитивно характеризується, є пенсіонеркою, обставини, що пом`якшують покарання, те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, є інвалідом другої групи та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті, за якою її визнано винною.
Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним й достатнім для виправлення засудженої та попередження вчинення нею нових злочинів.
Розглянувши за апеляцією засудженої ОСОБА_6 матеріали провадження та детально їх вивчивши, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про правильне встановлення місцевим судом фактичних обставин кримінального провадження, про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину та про правильність кваліфікації її дій, а також звернув увагу на докази, які спростовують доводи, викладені в апеляції.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та в повній мірі відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування судових рішень, у провадженні не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 08 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженої ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3