АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/948/15 Справа № 709/668/15-к Категорія: ст. 336 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораТанцюри

адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10.09.2015 р., яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимий,

визнаний невинуватим та виправданий у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України у зв`язку з недоведеністю його вини.

Як встановлено по справі, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, будучи військовозобов`язаним, 26 січня 2015 року усупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015 р. «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №113-УШ від 15.01.2015 р., з метою ухилитися від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попередженим про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних на те причин, відмовився від проходження огляду лікарем Черкаської обласної лікарні для встановлення стану придатності для військової служби, що потягло за собою наслідки у вигляді ненаправлення його на 7-мі курси у Військовий інститут КНУ за ВОС НОМЕР_1 , таким чином ОСОБА_7 ухилився від призову за мобілізацією.

Виправдовуючи ОСОБА_7 за ст. 336 КК України, суд зіслався на те, що органом досудового розслідування не доведено вини ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні.

Зокрема встановлено, що він добровільно з`являвся до військомату на всі виклики, на всі виклики проходив медичний огляд, отримав мобілізаційне розпорядження після чого захворів про що підтверджено відповідними доказами.

Крім того, він здійснює догляд за батьками, які потребують такого постійного догляду, що підтверджено довідками і тому відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку» він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд однобічно та упереджено оцінив докази, на яких ґрунтується обвинувачення, і свій висновок про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, побудував фактично на показах самого обвинуваченого, не перевіривши доказів, зібраних під час досудового розслідування та судового слідства.

Зокрема, не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на висновки суду, а саме - картка обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_7 , згідно якої встановлено, що він придатний для військової служби, направлення його в Черкаську обласну поліклініку за консультативним висновком виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 , покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , про відмову від проходження дообстеження у Черкаській обласній поліклініці, а в показах свідка ОСОБА_10 міститься факт умисного приховування ОСОБА_7 наявності направлення до Черкаської обласної поліклініки до лікаря травматолога на дообстеження, що свідчить про прямий умисел обвинуваченого ОСОБА_7 на ухилення будь-яким способом від призову за мобілізацією.

Просить провести судове слідство із залученням учасників кримінального провадження, повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ст. 336 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, прокурора, підтримавшого апеляційну скаргу, ОСОБА_7 та його захисника, про відмову в її задоволенні та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог цього кодексу, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, досліджених та оцінених відповідно до ст. 94 цього кодексу.

Як встановлено перевіркою, суд при ухваленні вироку дотримався вимог цього закону та обґрунтовано дійшов до висновку про недоведеність в суді пред`явленого ОСОБА_7 звинувачення.

Відповідно до ст. 336 КК України, ухилення від призову за мобілізацією має місце у випадку, коли особа, яка отримала повідомлення (повістку), не з`являється без поважних причин до призовного пункту в строки, зазначені у повідомленні, або хоча і не отримала його, але знає про призов і не з`являється до призовного пункту протягом місяця.

Таким чином, відповідальність за вказаною статтею закону настає за неявку без поважних причин до призовного пункту особи після отримання нею повідомлення, або знаючи про таку явку, не з`являється до військової частини.

В той же час, згідно обвинувального акта, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він без поважних причин відмовився від проходження медичного огляду 26.01.2015 р., що потягло за собою не направлення його на 7-мі курси у військовий інститут.

Таким чином, за висновком органу слідства, має місце ухилення його від призову за мобілізацією.

Проте в ході судового розгляду такий висновок свого підтвердження не знайшов, про що вірно вказав суд у вироку, виправдовуючи ОСОБА_7 за вказаною статтею закону.

При цьому судом було встановлено, що від медичного огляду він не ухилявся і пройшов його у 2014 році.

Але в зв`язку з погіршенням стану здоров`я, болі в суглобі та катаракта, про що він повідомив працівника Чорнобаївського райвійськкомату ОСОБА_11 , він був направлений для консультативного висновку в Черкаську обласну лікарню, для отримання консультативного висновку.

26.01.2015 р. на своєму автомобілі поїхав у м. Черкаси для отримання такого висновку.

Проте в зв`язку з неналежними погодними умовами та поганим станом здоров`я він туди доїхати не зміг, а тому повернувся в смт. Чорно бай і там у районній лікарні цього ж дня пройшов відповідне обстеження, про результати якого тоді ж повідомив у військкомат.

Таким чином, в суді було достовірно встановлено, що ОСОБА_7 від проходження медичної комісії та від призову за мобілізацією не ухилявся і виконав вимоги ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з`явившись до військомату 23 та 26 січня 2015 року.

Що стосується отримання консультативного висновку безпосередньо в обласній лікарні, куди для цього направлявся ОСОБА_7 , та нормативними документами таке не передбачено і його неявка обумовлена поважною причиною, про це військомату було відомо.

Крім того, в матеріалах провадження відсутні відповідні дані про відмову ОСОБА_7 від проходження медичного обстеження, від призову за мобілізацією та отримання ним повістки про відправку в навчальний центр.

Належним чином оцінивши наведені вище докази суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про відсутність даних про ухилення ОСОБА_7 від призову за мобілізацією.

В зв`язку з цим посилання прокурора в апеляційній скарзі на невідповідність вироку вимогам ст. 374 КПК з підстав неврахування судом показів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які ніби-то підтверджували вину ОСОБА_7 , є безпідставними, оскільки вони лише давали показання стосовно обставин справи, а питання доведеності вини вирішив суд, давши аналіз і всім зібраним по справі доказам, в тім числі і показанням цих свідків.

Разом з тим, вважаючи це судове рішення законним по суті, колегія суддів вважає, що воно підлягає частковій зміні.

Так, виправдовуючи ОСОБА_7 суд в резолютивній частині вироку, як на підставу для цього, зіслався на недоведеність його вини у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КПК України.

Проте, така підстава, відповідно до ст. 373 КПК України, при винесенні виправдального вироку відсутня.

Таким чином, суд у вироку зіслався на неіснуючу підставу виправдання ОСОБА_7 .

В зв`язку з цим, вважаючи його виправдання обґрунтованим, колегія суддів змінює підставу виправдання, що в його діянні відсутній склад кримінального правопорушення.

За викладених обставин апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України вирок Чорнобаївського районного суду від 10.09.2015 р. відносно ОСОБА_7 змінити і вважати його виправданим за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 ч. 1 КК України.

В решті вирок суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора, - без задоволення.

Ухвала вступає в законну силу з моменту її оголошення апеляційним судом, але може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі 3 місяців.

Головуючий :

Судді :