Справа № 296/1126/16-к
Провадження № 1-кс/296/543/16
УХВАЛА
Іменем України
12 лютого 2016 року м.Житомир
Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 327 клопотання про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

10.02.2016 року слідчий СУ ГУ Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна.
З поданого клопотання вбачається, що у провадженні слідчого ОСОБА_3 знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2015 року за №0000261 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України.
По вказаному провадженню, в ході огляду місця дорожньо-транспортної події, яка мала місце 16.12.2015 року на 125 км. + 600 м. автодороги Київ-Чоп в с. Березина, Житомирського району, Житомирської області, було оглянуто автомобіль «Mercedes-Benz S500», д.н.з. НОМЕР_1 та вилучено його. В подальшому, з метою проведення експертизи, автомобіль було оглянуто за участю експерта. 20.01.2016 року адвокат звернувся до слідчого із відповідною заявою з проханням повернути вказаний автомобіль його власнику ОСОБА_6 . Листом від 01.02.2016 року слідчий відмовив у поверненні автомобіля, посилаючись на те, що постановою від 17.12.2015 року автомобіль визнано речовим доказом.
Оскільки під час досудового розслідування виникла необхідність забезпечення збереження тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, яке за обставинами кримінального провадження вже визнано речовим доказом, слідчий вважає за необхідне вирішити питання про арешт тимчасово вилученого майна.
В судовому засіданні слідчий і прокурор у своїх виступах просили задовольнити клопотання з підстав зазначених в ньому, обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно, з метою забезпечення його збереженості.
Представник власника авто ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, у своєму виступі зазначив, що автомобіль його довірителя вже оглянуто у встановленому законом порядку за участю експерта, зафіксовано усі його пошкодження, слідчий звернувся до суду з клопотанням про його арешт через два місяця з моменту його вилучення та після скарги до суду на бездіяльність слідчого по факту неповернення тимчасово вилученого майна. Також вказав, що вилучений транспортний засіб не відноситься до предметів, вилучених з обігу або заборонених законом.
Розглянувши підстави та обставини наведені в клопотанні, заслухавши думку слідчого, прокурора та представника власника майна, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження зареєстроване за № 0000261, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 грудня 2015 року, за ознаками кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.4).
Автомобіль «Mercedes-Benz S500», д.н.з. НОМЕР_1 , згідно технічного паспорту (а.с.16) належить гр. ОСОБА_6 16.12.2015 року під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, зазначений а/м було тимчасово вилучено та розміщено на майданчик тимчасового утримання (а.с.5-15).
Відповідно до ч.5, ч.7 ст.237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
За змістом ст. 170 КПК України, арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Частиною другою даної норми закону передбачена можливість накладення слідчим суддею арешту на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.
Також системний аналіз положень ст.ст. 167, 170, 172, 174 КПК України дає підстави вважати, що арешт може бути накладений не тільки на майно у вигляді речей підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за завдану ними шкоду, але й інших осіб, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.
Згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
З поданого слідчим клопотання вбачається, що вказаний автомобіль «Mercedes-Benz S500», д.н.з. НОМЕР_1 , був тимчасово вилучений та розміщений на майданчик тимчасового утримання 16.12.2015 року, але до суду слідчий звернувся лише 10.02.2016 року.
Крім того, ухвалою Корольовського райсуду м. Житомира від 11.02.2016 р. у справі № 296/927/16-к було визнати бездіяльністю неповернення слідчим СУ ГУ Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 у визначений КПК України строк належного ОСОБА_6 на праві власності автомобілю «Mercedes-Benz S500», д.н.з. НОМЕР_1 та зобов`язано слідчого повернути гр. ОСОБА_6 тимчасово вилучене майно вказаний автомобіль.
Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя вважає, що слідчий пропустив строк звернення до суду із клопотанням про арешт майна, в суді слідчий і прокурор не довели необхідність накладення арешту, адже дане авто визнано речовим доказом.
З огляду на викладене, є підстави дійти висновку, що клопотання слідчого не відповідає вказаним нормам закону. За п.2 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для такого ступеня втручання, як застосування заходу забезпечення кримінального провадження. Оскільки стороною кримінального провадження, яка звернулася з клопотанням, порушено вимоги ч.5 ст.171 КПК України, майно, яке було тимчасово вилучене, має бути негайно повернуто особі, у якої воно було вилучено, в зв`язку з чим слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Згідно з ч.3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.131,132,167,170,171 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ Національної поліції в Житомирській області Левицького про арешт тимчасово вилученого майна.
Вилучене майно, а саме: автомобіль «Mercedes-Benz S500», д.н.з. НОМЕР_1 , негайно повернути власнику гр. ОСОБА_6 ..
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1