Справа № 526/2516/15-к
Провадження № 1-кп/526/201/2015

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Гадяч кримінальне провадження на підстави угоди зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000015 від 4 червня 2015 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Селемет Чимишлійського району Кишинівської області, громадянка України, освіта середня спеціальна, одружена, жителька АДРЕСА_1 , пенсіонер, раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 1971 КК України,

в с т а н о в и в:

в період часу з 13 по 27 липня 2015 року Державною екологічною інспекцією в Полтавській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог земельного та водного законодавства в Регіональному ландшафтному парку «Гадяцький», в ході якої відповідно до акту № 77/01-01-14 від 23.07.2015 року встановлено, що при натурному обстеженні території РЛП «Гадяцький» виявлено облаштований літній табір для випасання великої рогатої худоби, земельна ділянка якого огороджена дерев`яним парканом до урізу води річки Грунь та в даній огорожі знаходилося поголів`я ВРХ. Загальна площа огородженої земельної ділянки становить 5,8 га, а площа земельної ділянки, що розташована в межах прибережної захисної смуги річки Грунь становить 1,8 га. В подальшому встановлено, що дана земельна ділянка загальною площею 5,8 га використовується ОСОБА_5 для випасання тварин та відноситься до земель комунальної власності Краснолуцької сільської ради Гадяцького району, цільове призначення якої сіножаті. Однак, рішення щодо надання у власність або користування вищезазначеної земельної ділянки Краснолуцькою сільською радою не приймалося.

Таким чином, ОСОБА_5 , умисно, починаючи з травня 2014 року використовує земельну ділянку загальною площею 5,8 га, що розташована в межах Регіонального ландшафтного парку «Гадяцький» на території Краснолуцької сільської ради Гадяцького району, за відсутності рішення органу місцевого самоврядування про передачу її у власність або надання у користування (оренду), що свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки та є порушенням ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Згідно висновку судово-економічної експертизи № 855 від 08.09.2015 року внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки загальною площею 5,8 га державі заподіяно матеріальну шкоду, яка розрахована Держекоінспекцією відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року №963 «Про затвердження методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу» на загальну суму 77 476, 28 грн. (сімдесят сім тисяч чотириста сімдесят шість грн. 28 коп).

Суд визнає винною ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 1971 КК України і кваліфікує її дії як самовільне зайняття земельної ділянки, що відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення (сінокоси і пасовища) та знаходиться в межах території Регіонального ландшафтного парку «Гадяцький» площею 5,8 га, заподіявши шкоди державі на суму 77 476,28 грн.

26 листопада 2015 року між прокурором прокуратури Гадяцького району ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст. 468, 469,472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.2 ст. 1971 КК України та погодили покарання, яке повинна понести ОСОБА_5 з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в сумі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що права, надані їй законом у зв`язку з укладенням Угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження Угоди про визнання винуватості обізнана, характер обвинувачення та його суть зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до неї у разі затвердження угоди з нею узгоджено та є цілком зрозумілим, виконати взяті на себе відповідно до Угоди про визнання винуватості зобов`язання вона може виконати реально, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 1971 КК України визнала повністю.
Суд погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_5 за ч.2 ст. 1971 КК України.
Суд, виконуючи вимоги ст.474 КПК України, не має сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченої ОСОБА_5 і переконаний, що укладення Угоди про визнання винуватості є добровільним та не вбачає необхідності витребовувати додаткові документи та викликати в судове засідання інших осіб, а також досліджувати докази.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Злочин, вчинений ОСОБА_5 віднесений до злочинів середньої тяжкості, тому укладення угоди не суперечить закону.
При вирішенні питання про відповідність Угоди вимогам ст.474 КПК України, суд враховує, що умови Угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, укладення угоди сторонами відбулося добровільно і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Згідно ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою і призначення останній узгодженого сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в сумі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Цивільний позов по справі не заявлений, процесуальних витрат по справі немає, речові докази відсутні.
Керуючись ст.373,374, ч.3 ст. 394, 475 КПК України, суд
з а с у д и в:
- Угоду про визнання винуватостівід 26 листопада 2015 року по кримінальному провадженню № 0000015 від 4 червня 2015 року, укладену між прокурором прокуратури Гадяцького району ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 1971 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України:

- обвинуваченим: виключно з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст.477 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором: виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженій та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1