Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/1264/16-к
Провадження № 1-кп/758/219/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2016 року Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0009177, внесеного до ЄРДР 12.12.2015 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, не одруженого, дітей не маючого, не офіційно працюючого офіціантом, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,-
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2 , громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, дійтей не маючого, не офіційно працюючого в «Макдональдс», зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
11 грудня 2015 року приблизно о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебували в салоні маршрутного таксі № 455 за адресою: м. Київ, вул. Щербакова 2-А. Під час руху у напрямку Інтернаціональної площі побачили раніше невідомого гр. ОСОБА_5 , який тримав у руках сумку коричневого кольору.
В цей момент ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вступили між собою у злочинну змову, спрямовану на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_5 , яке поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , слідом за ОСОБА_5 вийшли з маршрутного таксі за адресою: АДРЕСА_3 та прослідували за ним до будинку за адресою: АДРЕСА_4 , де перебуваючи у другому парадному діючи за попередньою змовою ОСОБА_6 наніс потерпілому не менше шести ударів долонею по голові (точна кількість ударів не встановлена) та почав виривати з рук сумку наносячи йому удари кулаком по кистях рук. В підтримку дій останнього ОСОБА_8 також почав наносити потерпілому удари (точна кількість не встановлено) кулаками по кистях рук.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, нанесли потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді садни в лобній ділянці справа та на тилі правої кисті (два), згідно висновку експерта № 3519 від 14 грудня 2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відкрито викрали сумку ОСОБА_5 , яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, в середині якої знаходились, мобільний телефон марки «Black Berry Q10» чорного кольору, вартістю 2550 гривень 00 копійок, з картою пам`яті на 8 Gb, яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, сім карта мобільного оператора «Київстар», вартістю 10 гривень 00 копійок, на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 10 гривень 00 копійок, електронну сигарету марки «Ego», вартістю 1000 гривень 00 копійок, навушники «Айфон 5», які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, одна купюра номіналом 1 долар США (вартість якої 12 грудня 2015 року згідно даних Національного Банку України становила 23 гривні 37 копійок), 1 купюра номіналом 100 сербських динар (вартість якої 12 грудня 2015 року згідно даних Національного Банку України становила 21 гривню 37 копійок), чим завдали потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3614 гривень 74 копійки.
Після вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині передбаченому ч.2 ст. 186 КК України визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення злочину, як вони пред`явлені в обвинуваченні, визнав цивільний позов та дав показання, що 11 грудня 2015 року приблизно о 23 годині 30 хвилин він та Супрун Іван, перебували в салоні маршрутного таксі № 455. Під час руху у напрямку Інтернаціональної площі побачили потерпілого який тримав у руках сумку коричневого кольору. В цей момент він та ОСОБА_7 вступили між собою у попередню злочинну змову, спрямовану на відкрите викрадення чужого майна, з заподіянням насильства, відкрито викрасти сумку потерпілого. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, він та ОСОБА_7 , слідом за потерпілим ОСОБА_5 вийшли з маршрутного таксі за адресою: м. Київ, пр. Правди 66 та прослідували за ним до будинку за адресою: АДРЕСА_4 де перебуваючи у другому парадному діючи за попередньою змовою він наніс потерпілому не менше шести ударів долонею по голові та почав виривати з рук сумку наносячи йому удари кулаком по кистях рук. В підтримку його дій ОСОБА_8 також почав наносити потерпілому удари кулаками по кистях рук. Після цього він та ОСОБА_7 відкрито викрали сумку ОСОБА_5 , в середині якої знаходились, мобільний телефон марки «Black Berry Q10» чорного кольору з картою пам`яті на 8 Gb, сім карта мобільного оператора «Київстар», електронну сигарету марки «Ego», навушники «Айфон 5», одна купюра номіналом 1 долар США 1, купюра номіналом 100 сербських динар, чим завдали потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду, після вчиненого кримінального правопорушення він та ОСОБА_7 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому злочині передбаченому ч.2 ст. 186 КК України визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення злочину, як вони пред`явлені в обвинуваченні, частково визнав цивільний позов, оскільки частину позову відшкодував потерпілому в розмірі 1000 грн, та дав показання, що 11 грудня 2015 року приблизно о 23 годині 30 хвилин він та ОСОБА_6 , перебували в салоні маршрутного таксі № 455. Під час руху у напрямку Інтернаціональної площі побачили потерпілого ОСОБА_5 , який тримав у руках сумку коричневого кольору. В цей момент він та ОСОБА_6 вступили між собою у попередню злочинну змову, спрямовану на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , а саме: з заподіянням насильства, відкрито викрасти сумку потерпілого. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, він та ОСОБА_6 , слідом за потерпілим ОСОБА_5 вийшли з маршрутного таксі за адресою: АДРЕСА_3 та прослідували за ним до будинку за адресою: АДРЕСА_4 де перебуваючи у другому парадному діючи за попередньою змовою ОСОБА_6 наніс потерпілому не менше шести ударів долонею по голові та почав виривати з рук сумку наносячи йому удари кулаком по кистях рук. В підтримку його дій він також почав наносити потерпілому удари кулаками по кистях рук. Після цього він та ОСОБА_6 відкрито викрали сумку ОСОБА_5 , в середині якої знаходились, мобільний телефон марки «Black Berry Q10» чорного кольору з картою пам`яті на 8 Gb, сім карта мобільного оператора «Київстар», електронну сигарету марки «Ego», навушники «Айфон 5», одна купюра номіналом 1 долар США та 1 купюра номіналом 100 сербських динар, чим завдали потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду, після вчиненого кримінального правопорушення він та ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.
Обвинувачені повністю погоджуються з обвинуваченням, каються у вчиненому, запевняють що більше злочинів скоювати не будуть.
Показання обвинувачених відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились в відкритому викраденні чужого майна (грабіж) поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.186 КК України.
Обираючи покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій ч.2 ст.186 КК України, що даний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винних, які раніше не судимі, мають постійне місце реєстрації та проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, характеризуються позитивно, працевлаштовані.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд визнає їх щире каяття, що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України, добровільне часткове відшкодування завданого збитку, що передбачено п.2 ч.1 ст.66 КК України.
Обставин, передбачених ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинувачених судом не встановлено.
На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, його наслідки, осіб обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції закону, за яким визнав їх винуватими, яке в даному випадку є необхідним та достатнім для їх виправлення й попередження нових злочинів, призначеним відповідно до загальних засад, передбачених ст. 65 КК України.
При призначенні міри покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд, враховуючи особу винних, наявність пом`якшуючих покарання обставин, те, що вони раніше не судимі, на обліку у лікарів нарколога та психіатрів не перебувають, те, що вину свою визнали, їх поведінка в суді свідчить про щире каяття, тяжких наслідків не настало, мають постійне місце реєстрації та проживання, працевлаштовані, суд прийшов до висновку, що вони можуть бути виправлені та перевиховані без ізоляції від суспільства. Суд вважає можливим звільнити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покласти на них обов`язки згідно ст.76 КК України.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та запобігання вчинення ними нових злочинів.
Також суд прийшов до висновку, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
У ч.1 ст. 128 КПК України, передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
ч.1 ст. 129 КПК України передбачає, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Під час судового розгляду судом встановлено, що злочинними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 які полягають у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, потерпілому заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 2 000,00 гривень, а тому ці витрати потерпілого повинні бути відшкодовані. Обвинуваченим ОСОБА_7 відшкодовано потерпілому суму матеріальної шкоди в повному обсязі, а тому не підлягає стягненню. В решті цивільний позов в частині стягнення матеральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню, як такий, що знайшов підтвердження у судовому засіданні та визнаний обвинуваченим ОСОБА_6 .
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода може відшкодовуватись грішми.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної потерпілому від протиправних дій обвинувачених, пов`язаних із вчиненням відкритого викрадення майна (грабіж) поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, суд бере до уваги ступінь та глибину душевних страждань, яких він зазнав у зв`язку із цими діями, а також негативні зміни в його житті, які сталися у зв`язку із цим.
З урахуванням цього, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що потерпілому заподіяно моральну шкоду на суму 4000 гривень, яка повинна бути стягнута солідарно з обвинувачених до яких пред`явлено позов та який винні у її заподіянні.
Суд також вважає за необхідне керуючись ст. 124 КПК України стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст100 КПК України.
Обрані запобіжні заходи обвинуваченим залишити без змін.
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію (п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України).
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію (п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України).
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту залишити без змін.
Цивільний позов ОСОБА_5 ( НОМЕР_3 ) задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріальну шкоду в розмірі 1000,00 та моральну шкоду в розмірі 2 000,00 гривень та стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 моральну шкоду в розмірі 2 000,00. В інший частині позову відмовити.
Відповідно до ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 1 107 грн. 00 коп солідарно.
Речові докази: сумка коричневого кольору, мобільний телефон «Black Berry Q10» чорного кольору, карта пам`яті об`ємом 8 Gb, сім карта мобільного оператора «Київстар», навушники «Айфон 5», одна купюра номіналом 1 долар США, 1 купюра номіналом 100 сербських динар, електронну сигарету марки «Ego», металева частина електронної сигарети, яку передано на зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити у потерпілого ОСОБА_5 , як законного власника, наручний годинник чорного кольору «Касіо Джей шок WR20BAR», звя`зка ключів у кількості 4 штуки, та брелок у вигляді шматка шкіри, картка приват банку № НОМЕР_4 , проїзний квиток № НОМЕР_5 , гроші в сумі 14 гривень 50 копійок, сім карка мобільного оператора «МТС», квиток разовий № НОМЕР_6 , пара шкарпеток синього кольору з крапками синього та сірого кольорів, ремінь сірого кольору з написом «ТOMMY» - залишити у обвинуваченого ОСОБА_7 , як законного власника, мобільний телефон «Самчунг S3310» imei НОМЕР_7 , сім картка мобільного оператора «МТС № НОМЕР_8 », мобільний телефон «Нокіа 1280» imei НОМЕР_9 , сім картка мобільного оператора «МТС № НОМЕР_10 » - залишити у обвинуваченого ОСОБА_6 , як законного власника.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суду м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СуддяОСОБА_1