АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/789/248/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

цивільного позивача ОСОБА_9

при секретарі - ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі 05 серпня 2015 р. кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 28 квітня 2015 р., яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1

засуджено за ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 4 місяців арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_7 пятнадцять тисяч гривень завданої моральної шкоди.

Цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_9 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 , в користь ОСОБА_9 пять тисяч гривень завданої моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 , яка представляє інтереси малолітнього сина ОСОБА_11 , задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_11 десять тисяч гривень завданої моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 в частині стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди залишено без розгляду у звязку із відмовою потерпілої від позову у цій частині.

В зміненій апеляційній скарзі-обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вирок суду і помякшити призначене йому покарання, оскільки за своїм видом і розміром воно є явно несправедливим. Це ж стосується і додаткового покарання у виді позбавлення його права керувати транспортними засобами. Так, судом при призначенні покарання не враховані помякшуючі вину обставини, зокрема, його особу, позитивні характеристики, те, що можливість використовувати транспорт є єдиним його доходом і тільки таким чином він може відшкодувати потерпілим спричинені збитки.

Також вважає, що стягнуті з нього судом суми матеріальних і моральних збитків не відповідають обставинам вчиненого злочину та його наслідкам, а тому підлягають зменшенню.

Так, згідно вироку суду 22 червня 2014 р. близько 08 год 30 хв. водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем Мерседес р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Миру в напрямку вул. Карпенка, м. Тернополя. Під час руху ОСОБА_6 не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, відволікся від керування транспортним засобом, чим порушив п.1.5 ч.1, п.2.3 /б/ ПДР України. Відповідно під час подальшого руху та наближення до нерегульованого перехрестя вказаних вище вулиць, на якому вул. Дружби є головною дорогою по відношенню до вул. Миру, що визначено дорожніми знаками: 2.1 Дати дорогу, 2.3 Головна дорога ПДР України, маючи обєктивну можливість завчасно виявити те, що по вул. Дружби до перехрестя зі сторони вул. Мазепи наближається автомобіль Шевроле р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , який з пасажирами ОСОБА_7 та ОСОБА_11 рухався в напрямку вул. Орлика, в порушення вимог п.1.10 / в частині визначення поняття дати дорогу і виконання його вимог/, п.п.16.3,16.11 та вимог знаку 2.1 дати дорогу ПДР України не зупинив керований автомобіль Мерседес перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не надав дорогу автомобілю Шевроле, а без зупинки виїхав на перехрестя. Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху ОСОБА_6 не забезпечив безпеку дорожнього руху та виїхав на вказане перехрестя вулиць, де допустив зіткнення керованого ним автомобіля Мерседес із автомобілем Шевроле, який рухався по головній дорозі.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля Шевроле ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому акроміального /зовнішнього/ кінця правої ключиці та забою мяких тканин ділянки шийного відділу хребта, які призвели до тривалого /більш як 21 день/ розладу здоровя та за цією ознакою належать до середнього ступеня тяжкості.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав свою змінену апеляційну скаргу і просить змінити вирок суду, помякшивши призначене покарання та відмовити у задоволенні цивільних позовів в частині стягнення з нього відповідно 5 та 10 тис. грн моральної шкоди на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_9 , оскільки вважає, що їм моральна шкода не спричинена, прокурора, який заперечує проти скарги обвинуваченого і просить вирок суду залишити без змін, потерпілу ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 , а також цивільного позивача ОСОБА_9 , які заперечують проти скарги обвинуваченого і просять її відхилити, залишивши вирок суду без змін, провівши судові дебати, в яких обвинувачений підтримав свою змінену апеляційну скаргу, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у порушенні ним Правил дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені наявними в матеріалах справи та наведеними у вироку доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким дана належна оцінка і які у зміненій апеляції обвинуваченого не оспорюються.

Суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України.

Призначене судом ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів, виходячи з наступного.

Так, обираючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, вчинених з необережності, суспільну небезпечність, обставини і наслідки злочину, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, працює. Колегія суддів враховує також те, що він протягом досудового слідства та розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції / а це більш, ніж один рік/ некритично ставився до скоєного, не вживав заходів до відшкодування заподіяної шкоди, відшкодувавши спричинені збитки частково, в сумі 5 тис. грн, лише 04 серпня 2015 р., тобто за один день до слухання кримінального провадження в Апеляційному суді, думку потерпілої, яка вважає, що вирок суду слід залишити без змін, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, а тому місцевий суд, на думку колегії суддів, обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого неможливо без ізоляції від суспільства, призначивши покарання у виді арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України і за своїм видом, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Водночас, судом обґрунтовано частково задоволено цивільний позов потерпілої про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в сумі 15 тис. грн на користь потерпілої ОСОБА_7 , 5 тис. грн - на користь цивільного позивача ОСОБА_9 та 10 тис. грн на користь малолітнього ОСОБА_11 виходячи з наступного.

Із змісту ст. 1166 Цивільного кодексу вбачається, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

За загальним правилом шкода підлягає відшкодуванню: в повному обсязі.

Так, вирішуючи питання про розмір відшкодування завданої потерпілій моральної шкоди, суд першої інстанції, враховуючи вимоги ст. 23 ЦПК України, врахував вину ОСОБА_6 у спричиненні ДТП, і її наслідки, а саме: заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, і обґрунтовано визнав суму, заявлену потерпілою на відшкодування моральної шкоди такою, що не відповідає обставинам ДТП, характеру правопорушення, ступеню вини особи, яка завдала моральної шкоди, глибині фізичних та душевних страждань потерпілої, принципу розумності та справедливості. Крім цього, врахувавши дані про особу обвинуваченого, його поведінку, а саме те, що він під час проведення досудового та судового слідства до останнього не вживав заходів щодо відшкодування завданої ним шкоди, суд дійшов обґрунтованого висновку, що саме 15 тис. грн. буде достатньою для відшкодування понесених потерпілою моральних страждань, що виникли внаслідок протиправної поведінки обвинуваченого, 5 тис. грн. - для відшкодування моральної шкоди цивільному позивачу ОСОБА_9 та стягнення моральної шкоди з обвинуваченого на користь малолітнього ОСОБА_11 в сумі 10 тис. грн.

За наведеного колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б тягли зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 128 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 28 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0002025 за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, - без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2