№ 1-кп/760/64/2015 року
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2015 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого- судді: ОСОБА_1

при секретарях: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 1-кп/760/64/2015, що зареєстроване в ЄРДР 22.07.2013 року за № 0009022, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Коцюбинське Київської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України,- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вишгород Київської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , проживаючого в АДРЕСА_4 , раніше не судимого,- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченного ч. 3 ст. 136 КК України,-

за участю прокурорів : ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11

ОСОБА_12

потерпілих : ОСОБА_13

ОСОБА_14

ОСОБА_15

ОСОБА_16

представника потерпілих : ОСОБА_17

захисників : ОСОБА_18

ОСОБА_19

ОСОБА_20

обвинувачених : ОСОБА_6

ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_6 22.10.2009 року в період часу з 02.50 години до 03.15 години, знаходячись біля будинку № 61 по пр-кту Відрадному у м. Києві, де в цей час знаходився і обвинувачений ОСОБА_7 , під час конфлікту з раніше йому не знайомим ОСОБА_21 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, підійшов до останнього і умисно наніс йому не менше 2-3 ударів руками в область голови.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, відвів ОСОБА_21 за ріг будинку АДРЕСА_5 , де умисно наніс йому удар ліктем правої руки в

ліву область голови, від чого ОСОБА_21 впав на асфальт на спину та не підіймався.

Внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_21 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми(пошкодження м`яких покривів голови, перелому кісток зводу та основи черепу, крововиливи під оболонки, в речовину та шлуночки головного мозку, обумовивших розвиток крововиливів в ствол головного мозку), які згідно з висновками судово-медичних експертиз № 83/2297/3 від 12.01.2010 року та № 31/2273/2 від 16.03.2012 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя потерпілого в момент заподіяння і від яких ОСОБА_21 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в 11 год. 30 хв. в Київській лікарні швидкої медичної допомоги.

Обвинувачений ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_21 , після отриманих ударів у область голови, перебуває в небезпечному для життя стані, не надав йому допомоги при можливості надати таку допомогу та не повідомив про такий потерпілого стан належним установам.

Також, обвинувачений ОСОБА_6 , після заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_21 , яке мало місце 22.10.2009 в період часу з 02.50 години до 03.15 години, біля будинку № 61 по пр-кту Відрадному в м. Києві, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, а потерпілий ОСОБА_21 через свій фізичний стан не усвідомлює факт протиправного вилучення належного йому майна, оглянув вміст кишень одягу останнього та таємно викрав мобільний телефон Нокіа 1200, вартістю 300 гривень, в якому знаходилась сім картка оператора мобільного зв`язку МТС, вартістю 25 гривень, на рахунку якої знаходились гроші в сумі 100 гривень, завдавши потерпілому ОСОБА_21 матеріальної шкоди на суму 425 гривень.

З викраденим майном обвинувачений ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у спричиненні потерпілому ОСОБА_21 умисних тілесних пошкоджень від яких останній помер, не визнав та пояснив, що 22.10.2009 року він разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_22 приїхали до будинку АДРЕСА_5 , де знаходилися ОСОБА_21 та ОСОБА_23 , вони сиділи на лавці і пили коньяк. Коли він з ОСОБА_7 та ОСОБА_22 вийшли з автомобіля, то ОСОБА_21 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, піднявся і запитав, хто такий «Коля», на що ОСОБА_7 відізвався і ОСОБА_21 , який вів себе агресивно, почав відводити ОСОБА_7 і з`ясовувати які в нього відносини з ОСОБА_23 , при цьому погрожував, що може вирішити все з двох ударів, оскільки він боксер. Фізично ОСОБА_21 був значно більшим за нього, міцної статури, а тим більше за ОСОБА_7 ..

Він почув, що розмова ведеться з боку ОСОБА_21 в агресивному тоні, то він хотів поговорити з ОСОБА_21 щоб не було ніяких конфліктів. ОСОБА_23 в цей час стояла розмовляла та посміхалася.

Коли ОСОБА_21 почав відводити ОСОБА_7 , то він підійшов і відвів ОСОБА_21 щоб поговорити і припинити конфлікт. ОСОБА_7 залишився позаду, а ОСОБА_22 взагалі десь в стороні стояв біля ОСОБА_23 ..

Відводячи ОСОБА_21 , він говорив останньому, що не потрібно конфліктувати. Він не погрожував потерпілому, т.я. він його до події не бачив ніколи і не знав. Він з ОСОБА_21 відійшли можливо на метрів 10-15 від місця, де сиділа ОСОБА_23 , і ОСОБА_21 в цей час намагався першим нанести йому удар в область голови, але він відхилився і удар прийшовся у ліве плече. Він у відповідь наніс ОСОБА_21 декілька ударів, 2-3, в область голови, ці удари були як відмахування. ОСОБА_21 не падав і ніяких пошкоджень у нього не було.

Розмовляючи, він з ОСОБА_21 почали відходити до дороги і зупинилися біля тротуару один напроти одного. ОСОБА_21 знову намагався його вдарити кулаком в область обличчя, але він відхилився, зробив крок до потерпілого на зустріч, щоб відштовхнути його і поштовхом вдарив ліктем правої руки в область обличчя, від чого ОСОБА_21 похитнувся і впав назад на спину, на асфальт, який був рівний, і вдарився головою. Удар був нанесений ним, обвинуваченим, з метою захисту, а не нападу. Він подивився, що ОСОБА_21 лежить з відкритими очима, дихає, і він думав, що він зараз встане і піде додому, а тому він розвернувся та пішов. Він не надав йому ніякої допомоги тому, що він не міг подумати, що таке може статися. Ногами він не наносив удари ОСОБА_21 після того, як останній впав. Більше він потерпілого не торкався, на обличчі у ОСОБА_21 не було ні крові, ні пошкоджень.

Всього він наніс приблизно 3-4 удари потерпілому ОСОБА_21 , ці удари не зовсім були як удари, їх можна назвати ляпасами, оскільки вони були нанесені не з метою нанести якоїсь поразки чи пошкоджень, а він захищався від дій ОСОБА_21 , який почав перший наносити йому удари.

Потім він підійшов до автомобіля, там стояли ОСОБА_23 , ОСОБА_7 та ОСОБА_22 .. Всі сіли в автомобіль і поїхали. В автомобілі були розмови, про те, де дівся ОСОБА_21 , і він сказав, що потерпілий пішов в магазин.

Він визнає, що від його дій помер ОСОБА_21 , але наполягає на тому, що у нього не було умислу на спричинення потерпілому умисних тяжких тілесних ушкоджень, від яких останній помер, а смерть настала з необережності його дій, а тому вважає, що його дії необхідно перекваліфікувати з ч. 2 ст. 121 на ч. 1 ст. 119 КК України.

Щодо крадіжки мобільного телефону, то в цій частині не визнає своєї вини та пояснив, що коли він йшов назад, на асфальті підняв мобільний телефон «Нокіа» старої моделі, з побитим екраном. Він його забрав і віддав своїй матері, тому, що в неї не було телефону. Він не знав, що це мобільний телефон міг належати ОСОБА_21 .. Він не пам`ятає чи повідомляв комусь про те, що знайшов телефон та чи бачила його ОСОБА_23 .. Вважає, що ОСОБА_21 міг загубити свій мобільний телефон.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у ненаданні допомоги потерпілому ОСОБА_21 , який перебував в небезпечному для життя стані, при можливості надати таку допомогу та неповідомленні про такий його стан належним установам, що спричинило смерть потерпілого, не визнав та пояснив, що 22.10.2009 року він разом з ОСОБА_22 та ОСОБА_6 приїхали до будинку АДРЕСА_5 , т.я. йому телефонувала ОСОБА_23 і просила приїхати.

Приїхавши на місце, він побачив ОСОБА_23 та ОСОБА_21 , раніше йому незнайомого, які сиділи на лавці і вживали коньяк, при цьому, ОСОБА_21 був агресивно налаштований із-за наявності стосунків між ним, обвинуваченим, та ОСОБА_23 .. ОСОБА_21 почав підходити до нього, запропонувавши відійти в сторону і поговорити та почав за руку його відводити в бік, при цьому говорив, що він спортсмен і якщо потрібно він може його прибрати. Він намагався щось ОСОБА_21 відповісти, але останній його не слухав.

ОСОБА_6 , побачивши, що ОСОБА_21 відводить його, підійшов до ОСОБА_21 і намагався не допустити конфлікту, але ОСОБА_21 був агресивно налаштований, при цьому ОСОБА_6 та ОСОБА_21 почали відходити за будинок, а він залишився на місці і побачив, що вони почали обмінюватися ударами, а потім вони пішли за ріг будинку.

В цей час під`їхав автомобіль «таксі», якому його, обвинуваченого, автомобіль перегородив проїзд. Він пішов відігнати автомобіль і від`їхав заднім ходом. В цей час ОСОБА_23 та ОСОБА_22

перебували біля під`їзду. Проїхавши трохи вперед, він побачив біля рогу будинку, куди відходили ОСОБА_6 і ОСОБА_21 , що ОСОБА_21 лежав на спині на асфальтному покритті. Він вийшов з автомобіля і пішов до ОСОБА_6 і ОСОБА_21 , але ОСОБА_6 вже йшов йому на зустріч. Він запитав у ОСОБА_6 що сталося, але останній нічого не відповів. Він підійшов до ОСОБА_21 , який лежав на спині, очі були відкриті, тяжко дихав, крові на ньому не було, а тому він вирішив, що з потерпілим нічого такого не трапилося, може впав якось. Він не намагався надати ОСОБА_21 якусь допомогу, або викликати швидку допомогу, т.я. не думав, що потерпілий перебуває у тяжкому стані, що призведе до смерті. До потерпілого він не звертався, а підійшов подивитися, що з ним таке, і пішов від нього. Він побув біля потерпілого секунд 5-10, а потім розвернувся і пішов. Після цього, він разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_23 та ОСОБА_22 сіли до автомобіля і поїхали в смт. Коцюбинське. Ніхто з присутніх не обговорював ситуацію, що ОСОБА_21 потрібна медична допомога..

Як ОСОБА_6 наносив останній удар потерпілому ОСОБА_21 , він не бачив. Він бачив тільки як вони обмінялися ударами біля рогу будинку, але куди наносилися ці удари, він не бачив, т.я. була погана видимість, там були кущі. Він не пам`ятає, щоб ОСОБА_6 нахилявся до ОСОБА_21 .. Про смерть потерпілого ОСОБА_21 він дізнався на наступний день, чи через день.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у спричиненні потерпілому ОСОБА_21 умисних тяжких тілесних ушкоджень та у таємному викраденні чужого майна, а також обвинуваченого ОСОБА_7 у не наданні потерпілому ОСОБА_21 допомоги при можливості надати таку допомогу та не повідомленні про такий його стан належним установам, підтверджується доказами, які досліджені в ході судового розгляду кримінального провадження.

Поясненнями потерпілого ОСОБА_14 , який в судовому засіданні стверджував, що 21.10.2009 року він приїхав до Києва і став телефонувати своєму братові ОСОБА_21 , але не зміг до нього додзвонитись і тоді зателефонував ОСОБА_23 , яка сказала, що якісь хлопці приїжджали до ОСОБА_21 і вони побилися, її силою посадили в автомобіль і поїхали. Після цього, вона також про брата нічого не чула.

22.10.2009 року він обдзвонив лікарні, гарячі лінії, морги, і буквально через 2 години йому подзвонили з міліції і сказали щоб він приїхав на впізнання до слідчого. Йому показали фотографії і він впізнав свого брата, ОСОБА_21 , і в цей же день у моргу він впізнав труп брата.

Після цього він зателефонував до ОСОБА_23 для того, щоб вона все детально йому розповіла, але вона нічого конкретного не відповіла, при цьому, запитала, що сталася і він розказав їй, що ОСОБА_21 помер в лікарні швидкої допомоги ІНФОРМАЦІЯ_3 в 11:30 ранку. Йому в міліції повідомили, що в ніч з 21 на 22.10.2009 року патрульна служба знайшла ОСОБА_21 у дворі будинку АДРЕСА_6 .

Коли він спілкувався з ОСОБА_23 , то вона сказала, що була бійка. Про наслідки бійки він повідомив ОСОБА_23 і вона не повірила і сказала, що такого не може бути.

У ОСОБА_21 при собі був мобільний телефон «Нокіа 1200», вартістю 300 гривень, в якому знаходилась сім картка оператора мобільного зв`язку МТС, вартістю 25 гривень, на рахунку якої знаходились гроші в сумі 100 гривень, який таємно викрав ОСОБА_6 , витягнув його з кишені одягу, у який був одягнутий брат, і яким користувалася мати ОСОБА_6 , про що він говорив в судових засіданнях.

Поясненнями потерпілого ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що від брата ОСОБА_14 він дізнався про смерть брата ОСОБА_21 і відразу приїхав до Києва. Хто саме спричинив травми ОСОБА_21 , йому невідомо.

Щодо мобільного телефону «Нокіа», то йому відомо зі слів, що ОСОБА_6 вказаний мобільний телефон віддав своїй матері. У ОСОБА_21 був мобільний телефон «Нокіа 1200», це той телефон, який зі слів матері ОСОБА_6 знаходився у неї в користуванні, який приніс їй ОСОБА_6 на наступний день після події.

Поясненнями потерпілого ОСОБА_15 , який в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_21 його рідний син. Від сина ОСОБА_14 він дізнався, що ОСОБА_21 помер від побоїв, в нього була зламана щелепа, ніс збитий, ребра зламані, пальці вибиті, голова розбита. Це він бачив, коли оглядав його, вже коли його привезли для похорон.

Поясненнями свідка ОСОБА_23 , яка в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_21 вона була знайома, з ним зустрічалася. З обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 познайомилася через знайомих, незадовго до події.

22.10.2009 року, біля під`їзду будинку АДРЕСА_7 , вона зустрілася з ОСОБА_21 , ОСОБА_24 і ще декілька чоловік, випили коньяку, посиділи поговорили, потім всі пішли, а вона з ОСОБА_21 залишилися. Вона зателефонувала ОСОБА_7 і ОСОБА_21 викликав ОСОБА_7 для того, щоб поговорити, т.я. йому не подобалося що останній їй телефонує, а також він побачив їх смс повідомлення. Через деякий час ОСОБА_7 на автомобілі приїхав разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_22 ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_22 вийшли з машини і ОСОБА_7 та ОСОБА_6 пішли говорити з ОСОБА_21 , а з нею залишився ОСОБА_25 ..

Через декілька хвилин під`їхав автомобіль «таксі», і оскільки автомобіль ОСОБА_7 не дозволяв проїхати автомобілю «таксі», то ОСОБА_7 сів в свій автомобіль і почав від`їжджати, щоб не заважати проїзду таксі. В цей час ОСОБА_6 залишався з ОСОБА_21 , не далеко від неї, але вона їх не бачила. Вона не знає про що спілкувалися ОСОБА_21 , ОСОБА_7 і ОСОБА_26 , тому що вони знаходилися не в її полі зору. Можливо вони сварилися, був шум, звуки ударів вона чула через якийсь час, після того як ОСОБА_7 пішов відганяти машину, вона чула щось подібне на бійку. Вона говорила ОСОБА_22 з цього приводу, хотіла підійти, на що він їй сказав, що вони самі розберуться, він її не пускав, утримуючи рукою. Коли ОСОБА_7 вже сидів в автомобілі і підійшов ОСОБА_6 , то ОСОБА_7 сказав їй сідати в машину. Вона сіла в машину і всі поїхали по домівках.

Вона говорила, що залишиться з ОСОБА_21 , але їй сказали, що він пішов за горілкою і до того як всіх розвезуть, він буде їх чекати. ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_22 її завірили, що все буде добре, що в них вже немає ніякого конфлікту і вона звичайно повірила.

Про смерть ОСОБА_21 вона дізналася від співробітників міліції, тому що вона весь час телефонувала до нього на мобільний телефон, але він не відповідав ні на дзвінки, ні на смс повідомлення. Вона не пам`ятає, чи показували їй в автомобілі мобільний телефон і чи була розмова про телефон. У ОСОБА_21 було два мобільних телефони, одна модель «Fly», другу марку вона не пам`ятаю.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснила, що 22.10.2009 року, в четвер, ввечері, вона бачилась з ОСОБА_23 , ОСОБА_21 і ОСОБА_27 , спільний друг, трохи випили і біля 23 години вона пішла додому. До цього біля 22 годині зателефонував до ОСОБА_23 ОСОБА_6 і ОСОБА_21 це побачив. У ОСОБА_21 до ОСОБА_23 були почуття. Наскільки їй відомо, то ОСОБА_23 . п`є, гуляє, і коли їй телефонував хтось, то ОСОБА_21 завжди її сильно ревнував. А після того дзвінка, він став не те що злим, а йому стало образливо. Вона бачила як ОСОБА_21 на ґрунті ревнощів вибив телефон з рук

ОСОБА_23 , який впав на асфальт і розбився, але потім телефон ще працював. Але вона не бачила, щоб ОСОБА_21 віддавав свій телефон ОСОБА_23 замість її розбитого. Вона не знає, які речі були у ОСОБА_21 при собі. В той вечір, 21.10.2009 року, ОСОБА_23 спілкувалася з ОСОБА_7 про що вони спілкувалися, їй, свідку, не відомо, як не відомо чи спілкувалися вони після 21.10.2009 року.

Біля 23 годині вона пішла додому і хто саме приїжджав, вона не бачила. Після події, вона спілкувалась з ОСОБА_23 , яка їй повідомила, що у ОСОБА_21 був вимкнений телефон. Також, ОСОБА_23 розповіла, що вона пішла з ОСОБА_21 до її будинку, до них під`їхав ОСОБА_6 на автомобілі з кимось, відвели ОСОБА_21 в сторону і почали з ним спілкуватися, а вона залишилася на лавці. ОСОБА_23 говорила, що чула удари. Після цього вони сіли в машину, в тому числі і ОСОБА_23 і поїхали, повідомивши останню, що ОСОБА_21 з компанією пішов в магазин за пляшкою. Після цього, вранці, як вона з ОСОБА_23 поспілкувалася, остання їй повідомила, що телефон у ОСОБА_21 вимкнений. В цей же день, в п`ятницю, вони поїхали на дачу і в суботу, вранці, їм повідомили, що ОСОБА_21 вбили. Про те, що ОСОБА_21 займався боксом, їй відомо. Їй, свідку, не відомі дії ОСОБА_7 по відношенню до ОСОБА_21 ..

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснив, що 22.10.2009 року він разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приїхали на пр-т Відрадний, до 9-ти поверхового будинку, де знаходилася ОСОБА_23 та ОСОБА_21 ..

Вони вийшли з автомобіля та підійшли до під`їзду, де сиділи ОСОБА_23 та ОСОБА_21 , які були в нетверезому стані, і біля них була недопита пляшка коньяку, стояла біля лавки. Зі сторони ОСОБА_21 в їх сторону було нецензурне висловлювання, була агресія.

Далі ОСОБА_6 і ОСОБА_21 відійшли разом, за куток, і ОСОБА_7 також відійшов, був на рівні кущів. В якому порядку вони відходили, він не пам`ятає. ОСОБА_7 відходив останній. Він знаходився з ОСОБА_23 , спілкувалися, про що не пам`ятає. Потім під`їхало «таксі» і ОСОБА_7 потрібно було відігнати автомобіль, щоб воно проїхало. Потім повернулися ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і всі, в т.ч. і ОСОБА_23 , сіли в автомобіль та поїхали. Хтось запитав, де ОСОБА_21 , і було сказано, що він пішов в магазин, але хто сказав, він не пам`ятає. Після того як повернулися ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не було розмов про те, що ОСОБА_21 потрібна якась допомога. Він не пам`ятає, від кого йому стало відомо, що потерпілий ОСОБА_21 помер.

Він не бачив, щоб ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наносив удари ОСОБА_21 , т.я. він сидів на лавці з ОСОБА_23 , з якою спілкувався. Ніяких ударів та криків не було чути.

Поясненнями свідка ОСОБА_28 , заступника командира роти патрульної служби Солом`янського РУ ГУМВС України, який суду пояснив, що 22.10.2009 року він працював в складі авто патрульному наряді, до якого також входили ОСОБА_29 та ОСОБА_30 . Приблизно о 05 год. ранку проїжджаючи по території, по пр-кту Відрадному в м. Києві, в напрямку будинків №№ 59, 61, виявили чоловіка, який лежав на асфальті на спині, дихав. Підійшовши, зрозуміли, що чоловіку потрібна швидка допомога, а тому через чергового Солом`янського РУГУ викликали швидку допомогу. Приїхала швидка допомога, сказали, що потерпілого потрібно госпіталізувати, після чого забрали його. Коли швидка поклала потерпілого на носилки, то на асфальті, під тілом потерпілого, були видні дві плями крові, чи щось подібне на кров. На наступний день працівники карного розшуку просили показати місце де виявили потерпілого, що і зробили.

Поясненнями свідка ОСОБА_29 , інспектора патрульної служби Солом`янського РУГУ МВС України в м. Києві, в судовому засіданні

пояснив, що під час патрулювання, дати він не пам`ятає, було під ранок, побачили, що на тротуарі лежить чоловік, якому на вигляд приблизно 25 років, без свідомості. Ніяких осіб більше не було. Викликали швидку допомогу, яку дочекалися. Швидка допомога приїхала через хвилин 15-20, можливо 30. Чи були якісь тілесні ушкодження, кров, на особі, він не пам`ятає. До приїзду швидкої допомоги потерпілий до тями не приходив, дихання потерпілого було чути.

Свідок ОСОБА_31 , мати обвинуваченого ОСОБА_6 , в судовому засіданні пояснила, що мобільний телефон, марки вона не пам`ятає, старенький, їй дав син, оскільки її телефон зламався. Мобільний телефон був з побитим екраном, телефонувати можна було, він був без сім-картки, вона вставляла свою. Походження цього телефону вона не знає.

Протоколом огляду місця події від 22.10.2009 року, в ході якого була оглянута території біля будинку АДРЕСА_5 , де 22.10.2009 року, приблизно о 01 год. відбувся конфлікт між ОСОБА_21 та обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.п. 135 т. 4).

Протоколом впізнання трупа від 22.10.2009 року, в ході якого ОСОБА_14 у приміщенні моргу № 2 впізнав труп свого брата - ОСОБА_21 (а.п. 180 т. 4).

Протоколом огляду місця події від 26.10.2009 року, в ході якого було оглянуто у ОСОБА_32 , матері обвинуваченого ОСОБА_6 , мобільний телефон «Нокіа» модель 3110с із сім-карткою оператора зв`язку ( НОМЕР_1 ), який належав потерпілому ОСОБА_21 і, який ОСОБА_33 таємно викрав 22.10.2009 року(а.п. 145-150 т. 4).

Протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю спеціаліста ОСОБА_34 та обвинуваченого ОСОБА_6 від 09.11.2010 року, згідно якого останній добровільно розповідав та показував механізм нанесення ним ударів потерпілому ОСОБА_21 (а.п. 165-167 т. 4).

Протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю спеціаліста ОСОБА_34 та обвинуваченого ОСОБА_7 від 02.11.2010 року, згідно якого останній добровільно розповідав та показував місце, де між потерпілим ОСОБА_21 та ОСОБА_6 виникла сутичка, в ході якої вони обмінялись ударами, пославшись на те, що перший удар наніс ОСОБА_21 (а.п.162-164 т. 4).

Протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю свідка ОСОБА_23 від 28.08.2012 року, згідно якого остання розповіла та показала місце, де вона разом з ОСОБА_21 знаходились, коли 22.10.2009 року, приблизно о 01 год. приїхали ОСОБА_7 , ОСОБА_22 та ОСОБА_6 , а також розповіла, що з ОСОБА_21 відходили на певну відстань ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , однак через декілька хвилин ОСОБА_7 повернувся до свого автомобіля та відігнав його, оскільки він заважав проїзду автомобілю «таксі», ОСОБА_6 залишився з ОСОБА_21 та розмовляв з ним на підвищених тонах і було чути удари, але їх спостерігати вона не могла (а.п. 169-174 т. 4).
Протоколом пред`явлення осіб для впізнання від 27.10.2009 року, в ході якого ОСОБА_23 впізнала ОСОБА_6 як особу, яка 22.10.2009 року разом з ОСОБА_7 приїхала до будинку АДРЕСА_7 і в період між 01.00 годин та 02.00 годин разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_21 відійшли за будинок АДРЕСА_5 і вона чула звуки бійки, а через декілька хвилин ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повернулися без ОСОБА_21 і на її питання де дівся останній, ОСОБА_6 відповів, що той нібито пішов в магазин (а.п. 175-179 т. 4).

Висновком судово-медичної експертизи №83/2297/3 від 12.01.2010 року, згідно якого у ОСОБА_21 виявлено наступні тілесні ушкодження: - синець в лівій очноямкової області, на верхній і нижній губі, садно

в лівій виличної області; крововилив в м`які тканини тім`яно-скронево- потиличної області справа; 2 садна і крововилив в м`які тканини в тім`яно-потиличної області зліва; травматичну розбіжність лямбдовідного шва ліворуч та праворуч з переходом на основу черепа; ізольована лінія перелому в лівій передній черепній ямці; субдуральна гематома над правим півкулею головного мозку об`ємом до 180 см-3 у вигляді згустків рідкої частини; вуалюється характеру субарахноїдальні крововиливи в проекції полюса зовнішньої і базальної поверхні правої лобової частки, в проекції полюса, зовнішньої і базальної поверхні правої скроневої частки; в проекції полюса, зовнішньої і базальної поверхні лобової частки; обмежено- дифузного характеру субахноідальное крововилив в проекції полюса, зовнішньої і базальної поверхні лівої скроневої частки; вогнище розможення м`якої оболонки і тканини мозку на полюсі і базальної поверхні правої лобової частки; з боку полюса і зовнішньої поверхні правої скроневої частки; мозку на полюсі і базальної поверхні лівої лобової частки; вогнище забиття тканини мозку на полюсі лівої скроневої частки; обмежено-дифузного характеру субарахноїдальний крововилив в проекції нижньої поверхні півкуль мозочка; вогнище розтрощення на нижній поверхні лівого і правого півкуль мозочка; кров у шлуночкової системі головного мозку.

Пошкодження виникли від неодноразової дії тупого (их) предмету (тів), і не виключається можливість виникнення вищеописаних пошкоджень в результаті ударів кистю руки, зібраної в кулак, взутою ногою.

Враховуючи характер і локалізацію виявлених пошкоджень можна вважати, що в область голови травмуюча сила діяла не менш 4 разів. Комплекс пошкоджень в області голови, які обумовили формування черепно-мозкової травми має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, оскільки кожне з них окремо, так само як і їх сукупність могли обумовити настання смерті.

Смерть ОСОБА_21 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 в 11.30 годині від закритої черепно-мозкової травми вигляді пошкоджень м`яких покровів голови, перелому кісток склепіння та основи черепа, крововиливів під оболонки, в речовину і шлуночки головного мозку, що зумовили розвиток крововиливів в ствол головного мозку.

Між комплексом пошкоджень в області голови та причиною настання смерті вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок (а.п.182-185 т. 4).

Висновком судово-медичної експертизи №31/2273/2 від 16.03.2012 року, яке підтримане експертом ОСОБА_35 в судовому засіданні, згідно якого в формуванні черепно-мозкової травми, виявленої при дослідженні трупу ОСОБА_21 , поєднувались два механізми її утворення - «імпресійний» та «ударно-пртиударний», які самі по собі окремо, рівно як і їх сукупність могли обумовити розвиток черепно-мозкової травми, яка стала причиною смерті потерпілого (а.п. 193-195 т. 4).

Оцінивши надані суду докази у їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достовірними, а обвинуваченого ОСОБА_6 винним в тому, що він своїми діями навмисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_21 , а тому його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 121 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він умисно не спричиняв потерпілому ОСОБА_21 тяжких тілесних ушкоджень, суд вважає безпідставними і до уваги не приймає, оскільки сукупність всіх обставин провадження та доказів, які були досліджені в ході судового розгляду, характер заподіяних пошкоджень потерпілому, свідчать про те, що, наносячи удари в життєво важний орган, в область голови, обвинувачений ОСОБА_6 передбачав, усвідомлював та свідомо допускав, що від його протиправних дій може бути заподіяно потерпілому ОСОБА_21 тяжкі тілесні ушкодження, які призведуть до його смерті.

Що стосується смерті ОСОБА_21 , то вона не охоплювалася умислом обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Таким чином, позицію обвинуваченого ОСОБА_6 суд розцінює як бажання уникнути покарання за скоєне.

Також, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_6 винним в тому, що він своїми умисними діями таємно викрав чуже майно (крадіжка), а тому його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він таємно не викрадав мобільний телефон, що належав потерпілому ОСОБА_21 , а знайшов мобільний телефон, суд до уваги не приймає, т.я. вони спростовуються доказами, що були дослідженні судом в ході судового розгляду провадження і які визнані достовірними, а тому позицію обвинуваченого ОСОБА_6 суд розцінює як бажання уникнути покарання за скоєне.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 136 КК України, оскільки він своїми умисними діями не надав потерпілому ОСОБА_21 допомоги при можливості надати таку допомогу та не повідомив про такий потерпілого стан належним установам.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не телефонував до швидкої допомоги, оскільки не уявляв, що ОСОБА_21 , який лежав на землі, перебуває у небезпечному стані, суд вважає безпідставними і розцінює їх як бажання уникнути від відповідальності за вчинене, оскільки незважаючи на те, що на його думку, на ОСОБА_21 , який лежав на землі, крові не було, обличчя мало звичайний вигляд, він дихав, не стогнав, не просив про допомогу, ОСОБА_7 повинен був при можливості надати таку допомогу потерпілому, а він мав таку можливість, а саме: допомогти потерпілому встати з землі та завести його до лікарні, т.я. був за кермом автомобіля, а також повідомити про стан потерпілого належним установам, але цього не зробив.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, його особу: раніше не судимий відповідно до ст. 89 КК України, на обліку лікарів психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується задовільно.

Обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_6 обставин судом не виявлено.

З огляду на викладене, враховуючи фактичні обставини провадження, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який має на утриманні малолітню дитину, його відношення до вчинених правопорушень, з яких ч. 1 ст. 185 КК України віднесено до злочинів невеликої тяжкості, а ч. 2 ст. 121 КК України віднесено до тяжких злочинів згідно ст. 12 КК України, суд дійшов висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі і таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу: раніше не судимий, на обліку лікарів психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується задовільно.

Обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_7 обставин судом не виявлено.

Враховуючи фактичні обставини провадження, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його відношення до вчиненого правопорушення, яке віднесено до злочинів середньої тяжкості згідно ст. 12 КК України, суд дійшов висновку про призначення йому покарання у виді обмеження волі і таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_7 відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК

України підлягає звільненню від відбування покарання за ч. 3 ст. 136 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки він засуджується за вчинення злочину, яке віднесено до злочину середньої тяжкості, з моменту закінчення вчинення ним злочину і до дня набрання вироком чинності минуло понад п`ять років, обвинувачений не ухилявся від слідства та суду, тобто перебіг давності не зупинявся.

Потерпілими ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 заявлені цивільні позови до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які ними уточнені в ході розгляду судом провадження, про стягнення з них солідарно матеріальної та моральної шкоди: на користь

ОСОБА_15 в розмірі 200000 гривень, ОСОБА_16 в розмірі матеріальну шкоду в розмірі 6426 гривень і моральну 200000 гривень, ОСОБА_14 в розмірі 200000 гривень, ОСОБА_13 в розмірі 200000 гривень, посилаючись на те, що діями обвинувачених їм завдано матеріальної шкоди у зв`язку з тим, що вони несли витрати на проїзд до м. Києва на судові засідання, несли витрати на правову допомогу, витрати, що пов`язані з похованням ОСОБА_21 , а також на встановлено йому пам`ятника, а від дій обвинувачених вони понесли моральні страждання у зв`язку зі смертю ОСОБА_21 , які полягають у фізичному болю та моральних стражданнях, оскільки втратили: ОСОБА_16 та ОСОБА_15 сина, а ОСОБА_14 та ОСОБА_13 брата.

Обвинувачений ОСОБА_6 визнав цивільні позови потерпілих частково, вважає, що від його дій потерпілим завдано матеріальна та моральна шкода, але вважає, що розмір шкоди за великий.

Обвинувачений ОСОБА_7 цивільні позови потерпілих не визнав, посилаючись на те, що його діями потерпілим не завдано ні матеріальної шкоди, ні моральної шкоди.

Оскільки до цього часу матеріальна шкода потерпілим не відшкодована, суд вважає необхідним з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стягнути солідарно матеріальну шкоду на користь потерпілих: ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які є батьками померлого ОСОБА_36 , в розмірі 34208 гривень, оскільки суд вважає, що незважаючи на те, що документи про витрати на поховання, поминок та встановлення пам`ятника потерпілому оформлені на ОСОБА_15 , але вони є подружжям і мають спільний бюджет; на користь потерпілих ОСОБА_14 в розмірі 7927 гривень, а на користь ОСОБА_13 в розмірі 6500 гривень, т.я. суду не надано доказів, що вони несли витрати на поховання, поминок та встановлення пам`ятника потерпілому, а також і те, що потерпілий ОСОБА_13 витратив на харчування 1500 гривень коли приїжджав до Києва у зв`язку із розглядом кримінального провадження, то в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Також, суд приходить до висновку, що дійсно з вини обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілим ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 завдано моральної шкоди, оскільки з зв`язку зі смертю ОСОБА_21 вони понесли і продовжують нести моральні страждання, були порушені нормальні життєві зв`язки потерпілих через неможливість продовження активного громадського життя, порушені стосунки з оточуючими людьми, а тому, на думку суду, вимоги потерпілих в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, але в той же час, на думку суду, вказана потерпілими сума 200000 гривень на користь кожного є завеликою, а тому з урахуванням поводження потерпілого ОСОБА_21 22.10.2009 року (явився ініціатором конфлікту), вимоги потерпілих в цій частині підлягають задоволенню в розмірі 50000 гривень на користь кожного з них, яку необхідно стягнути з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 солідарно.

Керуючись ст. 8, 62 Коституції України, ст. 3 Конвенції Ради Європи від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю скоєних злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі, відраховуючи строк відбуття покарання з моменту його затримання, зарахувавши в строк відбування покарання період знаходження під вартою з 26.10.2009 року по 04.07.2014 року.

Запобіжний захід до набрання вироком чинності ОСОБА_6 обрати у вигляді особистого зобов`язання з покладеними на нього судом обов`язками: прибувати за кожною вимогою до визначеної службової особи із встановленою періодичністю, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора та суду, повідомляти прокурора та суд про зміну місця проживання та роботи.

Визнати винним ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 136 КК України та призначити йому покарання у виді 5(п`яти) років обмеження волі.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання у виді 5 (п`яти) років обмеження волі у зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід до набрання вироком чинності ОСОБА_7 залишити заставу.

Заставу в розмірі 57350 (п`ятдесят сім тисяч триста пятьдесят) гривень після набрання вироком чинності, повернути заставодавцю ОСОБА_20 .

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 солідарно матеріальну шкоду на користь потерпілих: ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в розмірі 34208 гривень, ОСОБА_14 в розмірі 7927 гривень, ОСОБА_13 в розмірі 6500 гривень та моральну шкоду на користь потерпілих: ОСОБА_15 в розмірі 50000 гривень; ОСОБА_16 в розмірі 50000 гривень; ОСОБА_14 в розмірі 50000 гривень; ОСОБА_13 в розмірі 50000 гривень.

Речові докази: флеш-картку «Місто SD», ємністю 1 Gb, з надписами: «0747 L97186V SD-COIG JAPAN», зберігати в матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон «Нокіа 1600», який знаходиться на зберіганні в камері схову Солом`янського РУГУ МВС України в м. Києві, повернути ОСОБА_6 , знявши арешт, накладений на підставі постанови від 22.01.2010 року про накладення арешту на вказаний мобільний телефон.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно, після його проголошення, вручається обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня, після ухвалення, надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в

судовому засіданні: потерпілим ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16

С У Д Д Я: