АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 648/4364/13-к Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/30/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 115, п.п. 2, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника обвинуваченого адвоката: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження № 0000884 за апеляційними скаргами з доповненнями та змінами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , апеляційною скаргою прокурора на вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 26.03.2014 року щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радянське Білозерського району Херсонської області, громадянина України, на військовому обліку не перебуваючого, працюючого механізатором на агрофірмі-радгоспі «Білозерський», одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , в силу п. 7 ч. 1 ст. 89 КК України раніше не судимого, -
в с т а н о в и л а :
Цим вироком, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років; за п. п. 2, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі. Вирішено питання про зарахування строків попереднього ув`язнення, речові докази та судові витрати.
ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він 22.04.2013р. близько 21:00 год., перебуваючи за місцем проживання своєї колишньої співмешканки ОСОБА_9 у будинку, розташованому по АДРЕСА_2 , під час конфлікту з останньою, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи з прямим умислом та метою позбавлення потерпілої життя, за допомогою мотузки стиснув шию ОСОБА_9 , внаслідок чого вона померла на місці події від механічної асфіксії.
22.04.2015 року близько 21:00 год., ОСОБА_7 , знаходячись у тому ж місці, після вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, діючи з метою приховати вчинений ним раніше злочин, з прямим умислом, з метою позбавлення життя, за допомогою мотузки стиснув шию доньки ОСОБА_9 - малолітньої ОСОБА_10 2005 року народження, яка стала очевидцем злочину щодо її матері, в результаті чого ОСОБА_10 також померла від механічної асфіксії.
Після цього ОСОБА_7 на власному автомобілі ВАЗ 2102 з метою приховати сліди злочину вивіз тіла убитих із будинку, труп ОСОБА_9 закопав у ґрунт на території колишнього кар`єру, розташованого неподалік с. Правдине Білозерського району Херсонської області, а труп ОСОБА_10 аналогічним чином сховав на території зрошувального каналу Р НОМЕР_1 , розташованому між с. Правдине та Радянське Білозерського району Херсонської області.
В апеляційній скарзі зі змінами захисник обвинуваченого просить вирок суду першої інстанції скасувати, призначити новий судовий розгляд кримінального провадженні в суді першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на порушення права на захист ОСОБА_7 під час досудового розслідування, оскільки йому не пред`являлось обвинувачення у встановленому законом порядку, а лише оголошено зміст підозри.
В апеляційній скарзі з доповненнями та змінами обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду обставинам провадження, заперечує свою винуватість у вчиненні злочину, не погоджується із встановленими обставинами справи, вважає, що матеріали справи сфабриковані, так як він, приїхавши на запрошення ОСОБА_9 до її будинку та побачивши їх з донькою задушеними, вирішив сховати трупи, щоб його не запідозрили у вчиненні цих злочинів. Зазначає про порушення його права на захист, оскільки його фактично затримали 09 травня 2013 року, допит проведено у нічний час, при цьому він просив запросити знайомого адвоката, однак йому було відмовлено, після чого його змусили оговорити себе внаслідок застосування до нього засобів фізичного та психологічного тиску, крім цього утримували у відділенні його дружину, погрожуючи і їй. Зазначає, що доводи про застосування незаконних методів не були належним чином перевірені, не вирішено клопотання захисника про призначення судово-медичної експертизи щодо наявності у нього тілесних ушкоджень. Посилається на те, що слідчий залучив захисника ОСОБА_11 для проведення слідчого експерименту всупереч його волі, оскільки заяви з цього приводу він не подавав, перед початком експерименту йому не було надано побачення із нею, крім цього захисник неналежним чином здійснювала його захист. На його думку, протокол слідчого експерименту є недопустимим доказом, оскільки слідча дія проведена з порушенням вимог ст. 240 КПК України, йому не було роз`яснено його прав, не надано можливості висловити зауваження до протоколу, поняті були заінтересованими особами, а захисник при проведенні частини експерименту була відсутня. Також посилається на те, що суд безпідставно не прийняв до уваги як докази його невинуватості висновки судово-медичних експертиз, згідно з якими спосіб, за допомогою якого були задушені потерпілі не співпадає з тим, про який він зазначив під час слідчого експерименту. Вказує, що не було перевірено версії про причетність інших осіб до вчинення злочинів, а ухвалою слідчого судді Комсомольського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2013 року було задоволено його скаргу про невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей з перевірки його заяви щодо причетності до злочинів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Крім цього, посилається на те, що покарання у виді довічного позбавлення волі є надмірно суворим та суперечить вимогам статей 50, 65 КК України, оскільки повною мірою не враховано наявність у нього чотирьох дітей, те, що він доглядав хворого батька, офіційно працював, позитивно характеризувався, страждає на певні захворювання, що на його думку, має враховуватися як обставини, що пом`якшують покарання.

- прокурор в апеляційній скарзі (том 1 а.п. 205-206) просить вирок змінити у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, вказавши обставини, які перешкоджають застосуванню до засудженого покарання у виді позбавлення волі на певний строк та мотиви прийняття такого рішення. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що судом при призначенні ОСОБА_7 покарання у вигляді довічного позбавлення волі, не наведено обставини, які перешкоджають застосуванню до засудженого покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, мотиви прийняття такого рішення не наведено. Крім того, суд в мотивувальній частині вироку послався на вирок Білозерського районного суду від 14.12.2006 року, як на доказ вини ОСОБА_7 , чим було порушено вимоги ч. 1, 2 ст. 88 КПК України, відповідно до якої докази, які стосуються судимостей обвинуваченого, є недопустимими на підтвердження його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення. Просить вирок суду першої інстанції змінити, в мотивувальній частині вироку з урахуванням вимог ст. 374 КПК України вказати обставини, які перешкоджають застосуванню до засудженого покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та мотиви прийняття такого рішення, а також виключити з вироку як доказ, вирок Білозерського районного суду від 14.12.2006 року.
Вислухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали свої апеляційні скарги з доповненнями та змінами, просили їх задовольнити, апеляцій скаргу прокурора відхилити; прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника залишити без задоволення, в судових дебатах учасники процесу залишились на своїх позиціях; в останньому слові ОСОБА_7 просив вирок суду скасувати, призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна обвинувачена особа має право знати, в чому вона обвинувачується, що є важливою гарантією забезпечення права на захист.
Як убачається зі змісту обвинувального акту (т. 1, а.с. 2) досудовим слідством не сформульовано обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, п. п. 2, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, що є порушенням вимог ст. 291 КПК України, згідно яких, в обвинувальному акті має бути викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Натомість, у обвинувальному акті, в порушення вимог кримінального процесуального закону, викладено зміст підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, п. п. 2, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
Згідно і з чинним кримінальним процесуальним законом обвинувачений має право знати у чому він обвинувачується (п. 1 ч. 3 ст.42 КПК), а обвинувальний акт повинен бути конкретним за своїм змістом.
Неконкретність або несформульованість обвинувачення порушує право особи на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Наведене є підставою для скасування вироку суду першої інстанції відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України та призначення нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження для вирішення питання про відповідність обвинувального акта вимогам закону, оскільки усунути ці порушення під час апеляційного розгляду неможливо.
При цьому, колегія суддів застосовує загальні засади кримінального провадження, передбачені п.п. 1-3, 13 ч. 1 ст. 7, ч. 6 ст. 9 КПК України, які застосовуються у тому випадку, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження.

Після усунення вказаних недоліків, при новому судовому розгляді суду необхідно розглянути кримінальне провадження у відповідності до вимог КПК, перевіривши зокрема доводи сторони захисту, у тому числі щодо порушення права на захист, неналежне виконання захисником ОСОБА_11 обов`язків захисника під час слідчого експерименту, порушення прав обвинуваченого у ході експерименту, ретельно перевірити повноту проведеної перевірки за заявами ОСОБА_7 про застосування незаконних методів слідства. Крім того, слід звернути увагу на слушні доводи апеляційної скарги прокурора щодо недопустимості, у разі доведеності винуватості обвинуваченого, посилання на вирок Білозерського районного суду від 14.12.2006 року, як на доказ вини ОСОБА_7 , оскільки таке посилання є порушенням вимог ч. 1, 2 ст. 88 КПК України. Висновки суду щодо оцінки доказів викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу, зазначивши підстави для прийняття одних і відхилення інших доказів.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, має незадовільну репутацію, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які мали місце при обранні щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшились, колегія суддів вважає за необхідне запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо нього залишити без змін, продовживши строк його дії до 60 днів.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 415, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги з доповненнями та змінами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 26.03.2014 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження № 0000994 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 115, п.п. 2,9,13 ч. 2 ст. 115 КК України в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін, продовживши строк його дії до 60 днів, тобто до 08.04.2016 року включно.
Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Надіслати не пізніше наступного дня після постановлення ухвали її копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді: (три підписи)
З оригіналом згідно.
Головуючий: ОСОБА_2