Провадження № 1-кс/200/7962/15
12 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю підозрюваної ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:
12 вересня 2015 року ОСОБА_3 вручено повідомлення про підозру у скоєнні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 369-2 КК України.
З метою забезпечення неможливості відчуження зазначеного майна, яке належить підозрюваній, з тих підстав, що санкцією ст. 369-2 КК України передбачено покарання у вигляді конфіскації майна, прохає накласти на ці грошові кошти арешт.
У судовому засіданні слідчій своє клопотання підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні його тексту. Вважав, що майно, на яке прохає накласти арешт, відповідає вимогам п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, так як є набутим внаслідок кримінальних правопорушень, аналогічних тому, у якому їй пред`явлено підозру.
Прокурор також підтримав клопотання з наведених слідчим підстав.
Підозрювана заперечувала проти задоволення клопотання. Пояснила, що з вилучених у ході обшуків грошей, грошові кошти у сумі 5243 гривні та 5 доларів США є її особистими коштами. Інші кошти є власністю її брата ОСОБА_7 .
Захисник заперечувала проти задоволення клопотання з підстав наведених її підзахисною, вважаючи, що кошти, на які прохає накласти арешт слідчий, не відповідають критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України. З цих підстав прохала відмовити у задоволенні клопотання у повному обсязі.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що є власником кв. АДРЕСА_1 , де мешкає його сестра ОСОБА_3 . У цій квартирі він зберігає грошові кошти, які позичав на лікування хворого тестя та на ремонт ушкодженої у ДТП власної автомашини. Гроші позичав у гривнях та доларах США, хоча писав розписку про те, що позичав тільки у гривнях. Сестрі зберігання коштів доручав. У квартирі зберігав близько 36 чи 38 тисяч доларів США, які передав на зберігання сестрі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які відповідають за їх дії, можливості відчужувати певне своє майно до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу; арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. Нормою ч. 4 цієї статті передбачено, що заборона на використання майна або заборона розпоряджатися цим майном можуть застосовуватися лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, підготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю чи частково перетворено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -
На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб зо дня її винесення.
Слідчій суддя ОСОБА_1