АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/1807/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №623/2703/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
8 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу обвинуваченого на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 липня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Забавне Ізюмського району Харківської області, громадянин України, освіта професійно-технічна, не одружений, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий;

засуджений за ч.1 ст.115 КК України до 8 років позбавлення волі.

Вироком встановлено, що 28 квітня 2015 року, приблизно о 22 годині, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту з ОСОБА_9 , маючи умисел на спричинення смерті останнього, наніс потерпілому чисельні удари кулаками та ногами в область голови та тулуба, заподіявши при цьому тілесні ушкодження: забиті рани, синці та садна на обличчі, перелом кісток носа, синці та садна на грудній клітці та кінцівках, травми зубів які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження; крововилив під оболонки головного мозку які кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження; тупа травма грудної клітини у виді множинних переломів ребер, забиття легенів з пошкодженням плеври та паренхіми які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння. В результаті травми грудної клітки з пошкодженням легенів, потерпілий ОСОБА_9 помер на місці.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив пом`якшити призначене покарання та застосувати до нього положення ст.69 КК України.

В обґрунтування своїх доводів він вказав, що призначаючи покарання суд не в повні мірі врахував всі пом`якшуючі обставини, а саме: щире каяття, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який вважав, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, захисника, який підтримав апеляційну скаргу з наведених підстав, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи висновки суду про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину ґрунтуються як на показаннях самого обвинуваченого, так і на інших доказах, які не були оспорені і за згодою сторін в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувались.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України.

Підставою для скасування або зміни судового рішення є невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке хоч і не виходить за межі, встановленні відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про суворість призначеного покарання є непереконливими, а зазначені ним обставини судом першої інстанції належним чином враховані при призначенні покарання.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.115 КК України, суд першої інстанції, дотримався вимог ст.65 КК України і в повному обсязі врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини що пом`якшують щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та обтяжують покарання скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, дані про особу обвинуваченого, в тому числі і ті, на які посилається обвинувачений, та призначив обвинуваченому покарання, передбачене санкцією вказаної статті. Дослідивши дані, що характеризують особу обвинуваченого суд встановив, що підстави для застосування до ОСОБА_8 положень ст.69 КК України відсутні.

За таких обставин покарання, що призначено обвинуваченому є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому апеляційна скарга обвинуваченого та захисника задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 липня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий -

Судді: