АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2016 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000798 за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 20 січня 2016 року, -
за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою на підозрюваного у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладено заборону розпоряджатися рухомим майном, яке належить йому, а саме транспортним засобом марки «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 .
В ухвалі слідчого судді зазначено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого потерпілому завдано матеріальну і моральну шкоду, тому з метою забезпечення цивільного позову слід накласти заборону на розпорядження рухомим майном, яке належить підозрюваному.
Органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється втому, що 02.11.2015 року приблизно о 13 годині 20 хвилин він, керуючи автомобілем марки «Opel-Astra», номерний знак НОМЕР_1 , рухався в м. Чернівці по вул. Кафедральній зі сторони вул. Руської в напрямку вул. Головної.
Наближаючись до Чернівецького загальноосвітнього навчального закладу № 2, ОСОБА_5 проявив самовпевненість та неуважність до дорожньої обстановки, виявив небезпеку - пішохода ОСОБА_8 , який переходив проїзну частину дороги, поза межами пішохідного переходу, зліва направо, відносно напрямку руху автомобіля, своєчасно не вжив заходів
_____________________________________________________________________
Справа№11-сс/794/14/16 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ст.286 ч 1 КПК України Доповідач: ОСОБА_1
для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, виконав маневр об`їзду, внаслідок чого допустив наїзд на останнього.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді перелому човникоподібної кісточки лівої ступні без зміщення відламків, які у відповідності до висновку СМЕ № 1376 від 13.11.2015, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.
На вказану ухвалу слідчого судді підозрюваний ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, оскаржуючи її законність через відсутність належних підстав для арешту майна, доказів вчинення ним даного кримінального правопорушення, явну неспіврозмірність заявленого розміру шкоди та вартості автомобіля, просить суд апеляційної інстанції скасувати дану ухвалу.
Заслухавши доповідача, підозрюваного та адвоката, які підтримали доводи своєї апеляції та просили скасувати ухвалу слідчого судді районного суду через порушення норм процесуального права, прокурора, котрий заперечив проти задоволення апеляції підозрюваного та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін, перевіривши матеріали в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення.
Як видно з ухвали суду, слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_10 перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного 02 листопада 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000798, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
27.11.2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
25.12.2015 від потерпілого ОСОБА_8 надійшла позовна заява до підозрюваного ОСОБА_5 , в якій він просить відшкодувати збитки на суму тридцять тисяч гривень, які були спричинені йому в результаті протиправних дій останнього під час вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.
Вирішуючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна чи відмови в задоволенні клопотання про арешт майна.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.
Зокрема, 3 листопада 2015 року автомобіль марки «Opel-Astra», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , визнаний речовим доказом та поміщений на зберігання на спеціальний майданчик ДП МВС України «Інформ-Ресурс» за адресою: м. Чернівці, вул. Заводська, 22.
19 січня 2016 року слідчий СУ ГУНП в Чернівецькій області, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців з клопотанням про накладення арешту ( у виді заборони розпоряджатися) на автомобіль марки «Opel-Astra», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 ..
Ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна визначає в тому числі і забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні.
Доводи апелянта про невстановлення судом належних підстав для арешту майна через фактичну відсутність у підозрюваного з 2 листопада 2015 року жодної змоги користуватися, володіти чи розпоряджатися належним йому автомобілем не ґрунтуються на нормах процесуального права, оскільки визнання автомобіля речовим доказом чи надання тимчасового доступу до нього з можливістю вилучення не може забезпечити цивільного позову у кримінальному провадженні в тій мірі, як це гарантує такий вид заходів забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Ч. 2 ст. 173 КПК України зобов`язує суддю при вирішенні питання про арешт майна врахувати в тому числі і наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Дані вимоги закону судом враховані повністю, оскільки 27 листопада 2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, а питання дослідження доказів як вини, так і невинуватості ОСОБА_5 будуть вирішуватися судом під час розгляду справи по суті. Тому в цій частині апеляційні доводи є безпідставними.
Що стосується доводів апелянта в частині неврахування слідчим суддею співрозмірності заявленого розміру шкоди та вартості автомобіля, то вони не грунтуються на матеріалах провадження виходячи з наступного.
Згідно з висновком експерта № 892-а від 14 січня 2016 року (а.п. 22-26) ринкова вартість автомобіля «Opel-Astra», номерний знак НОМЕР_1 складає 102886,69 грн. Сума заявленого відшкодування моральної шкоди потерпілим становить 30000 грн., тобто є у понад 2 рази меншою. Дана пропорція, на думку колегії суддів, не порушує принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, особливо враховуючи той факт, що кінцевий розмір моральної шкоди визначає суд, тобто він може змінюватися, а потерпілий також має право звернутися з вимогами про відшкодування і матеріальної шкоди, завданої даним кримінальним правопорушення.
Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майнa з пропуском строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України.
Так, 31 грудня 2015 року прокурору ОСОБА_6 надано тимчасовий доступ до автомобіля «Opel-Astra», номерний знак НОМЕР_1 , з можливістю його вилучення.
Ч. 5 ст. 171 КПК зобов`язує слідчого та прокурора не пізніше наступного робочого дня подати клопотання про арешт тимчасово вилученого майна або негайно повернути його особі, в якої воно було вилучено. Дані вимоги закону прокурором не виконано через те, що постановою слідчого від 3 листопада 2015 року даний транспортний засіб визнано речовим доказом та поміщено на зберігання на спеціальний майданчик ДП МВС України «Інформ-Ресурс» за адресою: м. Чернівці, вул. Заводська, 22.
А рішення щодо речових доказів у кримінальному провадженні відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України приймає суд в резолютивній частині вироку.
Окрім того, як вбачається з положень ст.ст. 170-173 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а також цивільний позивач з метою забезпечення цивільного позову можуть звернутись з клопотанням про арешт майна, при цьому ч. 2 ст. 170, ч. 1 ст. 171 КПК України, не обмежує ініціатора такого клопотання певним строком в межах строку досудового розслідування для звернення до слідчого судді та не перешкоджає слідчому судді розглядати таке клопотання по суті.
Отже, при винесенні ухвали слідчим суддею у відповідності до вимог ст.173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а тому слідчим суддею обгрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.
Істотних порушень, які б давали суду підстави для скасування ухвали слідчого судді, в даному провадженні колегія суддів не знаходить.
З врахуванням викладеного колегія суддів доходить висновку, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, відтак ухвалу слідчого судді слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 - без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 167-175, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляцію підозрюваного ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 20 січня 2016 року про накладення заборони розпоряджатися рухомим майном, яке належить ОСОБА_5 , а саме транспортним засобом марки «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 ., без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3 .
Згідно з оригіналом:
суддя апеляційного суду
Чернівецької області ОСОБА_1