Ухвала іменем україни 17 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого судді ОСОБА_11,
суддів:ОСОБА_12, ОСОБА_13,
при секретарі ОСОБА_14
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002232, за обвинуваченням

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, в силу ст. 89 КК України, такого, що не має судимості,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_15,
засудженого ОСОБА_5,
захисника ОСОБА_6,

В С Т А Н О В И Л А:

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації його дій, просить ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2015 року змінити, призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України. Вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості. В обґрунтування скарги зазначає, що судом апеляційної інстанції при постановленні ухвали не у повній мірі враховано ряд обставин, які впливають на пом'якшення покарання, а саме: з'явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин (відсутність працевлаштування і, відповідно, відсутність доходу, та наявність на утриманні п'яти неповнолітніх дітей, двом з яких він платить аліменти), перебування дружини у відпустці по догляду за дитиною, сирітство його та дружини, відсутність судимості в силу ст. 89 КК України, позитивні характеристики з місця роботи та проживання, відсутність обтяжуючих обставин злочину, а також те, що він став на шлях виправлення.

Крім цього, засуджений вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема, що йому не було роз'яснено наслідки застосування ст. 349 КПК України.

Також, ОСОБА_5 зазначає про те, що судом, в порушення ст. 19 КПК України, його було притягнено двічі до відповідальності за один і то й же злочин.

Вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2014 року ОСОБА_5 засуджено за:

- ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

- ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 70 КК України остаточно покарання ОСОБА_5 визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Вироком вирішено питання стосовно речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 в ніч на 04 листопада 2013 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом злому металевих дверей, проник в приміщення магазину «Продукти», за адресою: АДРЕСА_2, звідки здійснив крадіжку грошей в сумі 1 540 грн. та товару, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 збиток на загальну суму 10 578,05 грн.

Крім того, повторно ОСОБА_5 в ніч на 04 листопада 2013 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом злому вхідних дверей магазину «Продовольчі товари», за адресою: Дніпропетровська область, Апостолівський район, с. Мар'янське, вул. Гагаріна, 39-а, проник до приміщення магазину, звідки здійснив крадіжку карток поповнення мобільного рахунку в кількості 25 одиниць, загальною вартість 1 075 грн. та іншого майна, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 збиток на загальну суму 8 577,25 грн.

Повторно ОСОБА_5 в ніч на 16 грудня 2013 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження металевої решітки вікна, проник до приміщення магазину «Властиліна», за адресою: Дніпропетровська область, Апостолівський район, с. Тік, вул. Вокзальна, 3/1, звідки здійснив крадіжку грошей в розмірі 7 300 грн., 1 300 євро, телевізор «Сатурн», вартістю 7 000 грн., та продукти харчування на суму 600 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_9 збиток на загальну суму 29 163 грн.

Повторно ОСОБА_5 в ніч на 10 березня 2014 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом віджиму металевих дверей проник до магазину «Фортуна», за адресою: Дніпропетровська область, Апостолівський район, с. Ленінське, вул. Фрунзе, 43. Там він намагався вчинити крадіжку грошей, що знаходились в касі магазину, в сумі 500 грн. Однак, довести свій злочинний намір до кінця не зумів з причин, які не залежали від його волі, так як був застигнутий потерпілим ОСОБА_10, і втік з місця вчинення злочину.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2015 року вирок суду першої інстанції змінено.

Призначено ОСОБА_5 покарання за:

- ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців;

- ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно покарання ОСОБА_5 визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Вступну частину вироку доповнено вказівкою на попередню судимість ОСОБА_5, а резолютивну частину вироку доповнено вказівкою на самостійність виконання вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2014 року.

В решті вирок районного суду залишений без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого та його захисника, які підтримали касаційну скаргу та просили ухвалу змінити і призначити ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженого, просив ухвалу апеляційного суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України та положення, що наведене в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (зі змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 року, № 8 від 12 червня 2009 року та № 11 від 06 листопада 2009 року), призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов'язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Також, відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України та роз'яснень, що містяться у п. 8 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України , призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м'якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов'язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом'якшення покарання.

Так, мотивуючи своє рішення про доцільність застосування статті 69 КК України при призначенні засудженому ОСОБА_5 покарання, суд апеляційної інстанції врахував ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, які відноситься до категорії тяжких, взяв до уваги дані про його особу, який позитивно характеризується за місцем проживання та має на утримання п'ять неповнолітніх дітей; до обставин, які пом'якшують покарання суд відніс щире каяття, сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування завданих збитків; зазначив на відсутності обставин, які обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено, зокрема, суть апеляційної скарги та докладні мотиви прийнятого рішення, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких її визнано необґрунтованою.

Апеляційним судом наведені вимоги закону виконані належним чином. Так, розглядаючи кримінальне провадження, суд апеляційної інстанції повно і всебічно дослідив усі доводи апеляційної скарги засудженого та дійшов обґрунтованого висновку про доцільність застосування статті 69 КК України до покарання ОСОБА_5 Мотиви прийнятого рішення викладені в ухвалі суду з дотриманням положень кримінального процесуального закону.

З урахуванням сукупності перелічених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення апеляційного суду про призначення ОСОБА_5 покарання належним чином вмотивоване, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Обставини, викладені засудженим у касаційній скарзі, які, на його думку, не були враховані судом при винесенні вироку, а саме: з'явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність судимості в силу ст. 89 КК України, позитивні характеристики з місця роботи та проживання, відсутність обтяжуючих обставин злочину, а також те, що він став на шлях виправлення, не відповідають дійсності, так як при винесенні рішення, апеляційний суд взяв їх до уваги.

Вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, перебування дружини у відпустці по догляду за дитиною, сирітство його та дружини та його офіційна працевлаштованість не є достатніми підставами для застосування до нього положень ст. 75 КК України.

Таким чином, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для пом'якшення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Судом касаційної інстанції при перевірці матеріалів кримінального провадження, зокрема, прослуховуванні звукозапису судового засідання суду першої інстанції було встановлено те, що в процесі судового засідання районного суду ОСОБА_5 були роз'яснені наслідки застосування ст. 349 КПК України, які йому були повністю зрозумілі і він не заперечував проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, що спростовує його доводи про порушення судом норм кримінального процесуального закону з цього приводу.

Крім того, доводи засудженого ОСОБА_5 стосовно порушення судом вимог ст. 19 КПК України, оскільки, на його думку, його було притягнено двічі до відповідальності за одне і те саме правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки іншого вироку щодо засудження його по тому самому обвинуваченню не існує.

Істотних порушень кримінального процесуального закону або неправильного застосування кримінального закону, зокрема тих, на які вказує засуджений, при розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, колегією суддів не виявлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2015 року стосовно ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13