Справа № 750/6891/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/782/2015
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004100 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 липня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гусавка, Менського району, Чернігівської області, проживаючого: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз: вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 грудня 2009 року за ст.185 ч.3 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць,

обвинуваченого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

До апеляційного суду Чернігівської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій він, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, просить змінити вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 липня 2015 року щодо нього за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України в частині призначеного покарання, пом`якшивши його та призначити йому покарання із застосування вимог ст. 69 КК України.

Даним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

Початок строку відбування покарання визначено рахувати з 30 червня 2015 року, тобто з моменту фактичного його затримання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 залишено раніше обраний, тримання під вартою.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 147,60грн., процесуальних витрат.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, обвинувачений посилається на те, що збитки потерпілому відшкодовані, вказує про те, що вину у скоєному визнав, щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину, має незадовільний стан здоров`я.

Суд першої інстанції встановив, що 11 серпня 2015 року, близько 14 години, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , діючи повторно, шляхом розбиття віконного скла, проник до будинку за вказаною адресою, що належить ОСОБА_9 , звідки таємно викрав бензопилу марки „Союз вартістю 551,00 грн.

Заслухавши доповідача; обвинуваченого, який погодився з фактичними обставинами викладеними у вироку суду першої інстанції та який підтримав подану ним апеляційну скаргу, та змінив свої вимоги і в засіданні апеляційного суду просив вирок місцевого суду щодо нього в частині призначеної міри покарання змінити та просив застосувати до нього положення ст. 75 КК України та який зазначив про те, що матеріальну шкоду потерпілу відшкодована та має незадовільний стан здоров`я; думку потерпілого ОСОБА_9 , який в засіданні апеляційного суду в категоричній формі зазначив, що заперечує проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого і просить вирок місцевого суду залишити без змін і вважає, що якщо обвинувачений буде перебувати на волі, то знову буде здійснювати кримінальні правопорушення; прокурора, яка вважала апеляційну скаргу обвинуваченого безпідставною, просила залишити її без задоволення, а вирок суду без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції судовий розгляд проводився у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки ОСОБА_6 вину свою у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, не заперечував проти визнання недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, йому було роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку і таке рішення ОСОБА_6 прийняв добровільно. Зізнання обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в контексті ст. 95 КПК України є доказом.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням до житла.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд, у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винуватого, який раніше двічі притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності і покарання відбував у місцях позбавлення волі, а також притягувався і до адміністративної відповідальності; характеризується формально позитивно за місцем мешкання, враховано вік обвинуваченого, його сімейний стан та стан здоров`я; також судом враховано пом`якшуючу покарання обставину щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та наявність обставин, що його обтяжують вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. За таких обставин, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією статті КК України.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даним, що характеризують його особу та всім обставинам кримінального провадження, з огляду на які, колегія суддів приходить до переконання про достатність та справедливість призначеного судом першої інстанції покарання та не знаходить підстав для зміни вироку у зв`язку з його суворістю, як на те вказує обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, оскільки обставини, на які він посилається як на такі, що пом`якшують його покарання, місцевим судом враховані, і не є переконливими задля пом`якшення призначеного судом покарання та застосування положень ст. 75 КК України, а також апеляційним судом враховується і думка потерпілого щодо призначення міри покарання обвинуваченому, а тому з урахуванням особи обвинуваченого та всіх обставин кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що покарання саме у виді позбавлення волі буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінально-процесуального закону та порушень прав обвинуваченого ОСОБА_6 на захист, які б потягли за собою безумовне скасування вироку суду.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4