ЧЕРВОНОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.15 року м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових особи прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова з вищевказаною скаргою, в якій просив зобов`язати прокурора Харківської області чи прокуратуру Харківської області внести відомості до ЄРДР за його заявою від 17.11.2015р. В обґрунтування скарги зазначив, що 17.11.2015р. він звернувся до прокуратури Харківської області з заявою, в якій просив внести відомості до ЄРДР відносно судді Жовтневого районного суду м.Харкова ОСОБА_4 за ст.375 КК України. Разом з тим, відомості до ЄРДР не внесені.

Крім того, 15.12.2015р. заявник подав через канцелярію суду письмові уточнення до скарги, в яких просив зобов`язати прокурора Харківської області чи прокуратуру Харківської області направити його заяву про кримінальне правопорушення за належністю.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримав з підстав, в ній наведених, та просив зобов`язати прокурора направити заяву за належністю після внесення відомостей до ЄРДР.

Пояснив, що в провадженні судді Жовневого районного суду м.Харкова ОСОБА_4 перебували цивільні справи №2012/2832/2012 та №2012/2970/2012. Ухвалами суддя залишила позовні заяви ОСОБА_3 без руху з підстав несплати судового збору, а в подальшому повернула позивачу. Разом з тим, ОСОБА_3 наполягав на відсутності у нього обов`язку сплачувати судовий збір, а тому вважав вказані судові рішення завідомо незаконними.

Прокурор в судове засідання не з`явився, разом з тим, його неявка відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши подану скаргу та надані докази, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Стаття 214 КПК України передбачає, що після подання заяви або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення відповідною посадовою особою обставин, що можуть свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення, слідчий чи прокурор зобов`язані внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

З наведеного вбачається, що обов`язок внесення до ЄРДР стосується тих відомостей, що можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення.

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, а тому критерієм внесення відомостей до ЄРДР є саме фактичні дані, що вказують на ознаки конкретного складу злочину.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що 17.11.2015р. ОСОБА_3 звернувся до прокуратури Харківської області з заявою, в якій просив внести відомості до ЄРДР відносно судді Жовтневого районного суду м.Харкова. В обґрунтування заяви приводить доводи про незгоду з процесуальними рішеннями вказаного судді щодо повернення його позовної заяви з підстав несплати судового збору. У вказаному вбачає ознаки складу злочину, передбаченого ст.375 КК України.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 126 Конституції України недоторканність суддів як гарантія їхньої незалежності у виконанні професійних обов`язків може не обмежуватися обсягом, визначеним у ч. 3 статті 126 Конституції України.

Додаткові гарантії незалежності і недоторканності суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Це стосується і визначеного ст. 55 Конституції України права на судовий захист, яке включає в себе право на розгляд справи незалежним та неупередженим судом. Зниження рівня гарантій незалежності суддів опосередковано може призвести до обмеження можливостей реалізації права на судовий захист (п. п. 1.2, 1.3, 4.2, 4.3). Аналогічні роз`яснення змісту гарантій незалежності й недоторканності суддів надано у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" від 13 червня 2007 р.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підтвердив викладені ним правові позиції щодо гарантій незалежності суддів з урахуванням міжнародних стандартів, закріплених у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р., ратифікованій Верховною Радою України 17 липня 1997 р., та в низці інших міжнародних документів, а саме: "Основні принципи незалежності судових органів", схвалені резолюціями 40/32 від 29 листопада 1985 р. та 40/146 від 13 грудня 1985 р. Генеральної Асамблеї ООН, "Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів", затверджені 24 травня 1989 р. Резолюцією 1989/60 Економічної і Соціальної Ради ООН, Європейська хартія "Про статус суддів" від 10 липня 1998 р., Рекомендації № (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи "Незалежність, дієвість та роль суддів" від 13 жовтня 1994 р. та інших.

Враховуючи викладене, розглянувши скаргу відповідно до ст.22 КПК України на засадах змагальності, слідчий суддя вважає доведеною позицію прокурора щодо відсутності правових підстав для внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 17.11.2015р., оскільки викладені в ній відомості не можуть свідчити про вчинення злочину, а по своїй суті є незгодою з процесуальними рішеннями судді під час розгляду заяв.

За таких обставин підстави для задоволення скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 17.11.2015р.

Ухвала слідчого судді в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1