Дата документу Справа № 233/5771/14-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/885/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.286 ч.2 КК УкраїниСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2015 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білокузьминівка, Донецької області, мешкає в АДРЕСА_1 ,

визнано винним і засуджено за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком міськрайонного суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за ч.2 ст.286 КК до 4 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортним засобом. На підставі ст.ст. 75, 76 КК ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; на нього покладено обов`язок періодично з`являтись на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирішено питання судових витрат і цивільного позову.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду щодо ОСОБА_7 в частині звільнення обвинуваченого від відбування призначеного йому покарання скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням кримінального закону, а саме ст.75 КК. Стверджує, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, який скоїв тяжкий злочин у стані алкогольного сп`яніння щодо особи похилого віку. ДТП за вини ОСОБА_7 мало місце на технічно-несправному транспортному засобі. Всі вказані чинники перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням ДТП. На переконання обвинувачення звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання на підставі ст.75 КК належним чином у вироку не мотивовано. Виправлення обвинуваченого на переконання прокурора можливе лише в умовах ізоляції ОСОБА_7 від суспільства.

У запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_7 вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, оскільки вирок суду відповідає вимогам закону.

За вироком суду 29 серпня 2014 року приблизно о 21.00 год. ОСОБА_7 , керуючи мотоциклом КМЗ ДНІПРО 750 реєстраційний номер НОМЕР_1 , з вимкнутим світлом фар, у стані алкогольного сп`яніння, не маючи водійського посвідчення та документів на мотоцикл, рухався по автодорозі по вул. Жукова у напрямку вул. Волгоградська с.Майське Костянтинівського району Донецької області.

В цей же час на автодорозі по вул.Жукова у напрямку вул.Волгоградська с.Майське Костянтинівського району Донецької області, біля будинку №22 вул.Жукова с.Майське Костянтинівського району Донецької області на відстані 2 метрів від правого краю проїжджої частини по ходу руху мотоциклу рухалась пішохід ОСОБА_8 .

Водій ОСОБА_7 , керуючи мотоциклом КМЗ ДНІПРО 750 реєстраційний номер НОМЕР_1 , і рухаючись у вказаному напрямку, діючи необережно, в порушення Правил дорожнього руху України, а саме: - п.2.9 (а), згідно якого заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; -п.19.1(а), відповідно до якого у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, повинен був увімкнути фари ближнього (дальнього) світла; - п.12.3, згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди,- перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в темний час доби рухався на мотоциклі з вимкнутим світлом фар, не побачив пішохода ОСОБА_8 , не застосував гальмування, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 . В результаті наїзду мотоцикла КМЗ ДНІПРО 750 реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 на пішохода ОСОБА_8 останній були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у виді закритого перелому лобної кістки з переходом на орбіту з наявністю пневмоцефадії, КТ- ознаки вогнищ гемолітичних забитих місць обох лобових часток, субдаральної гематоми правої потиличної області, множинні переломи кісток лицьового скелета, відкритий перелом верхньої третини лівої великої гомілкової кістки, закритий вивих правої плечової кістки. Водій ОСОБА_7 у даній дорожній обстановці, виконуючи вимоги п.19.1(а) та 12.3 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді і його дії, як невідповідні вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з подією, яка настала, та її наслідків.

Згодом ОСОБА_8 , яка була доставлена до лікарні в тяжкому стані і перебувала там на лікуванні, померла від серцевого захворювання, яке не перебуває в причинному зв`язку з тілесними ушкодженнями, завданими їй внаслідок ДТП.

Вказані обставини кримінального провадження встановлено судом першої інстанції і ніким не оспорюються. В зв`язку з чим, з огляду на положення ст. 404 КПК судовою колегією також визнаються встановленими і такими, що не підлягають перегляду в апеляційному порядку, оскільки прокурором порушувалось питання лише щодо неправильності призначення покарання.

Вирішуючи питання про правильність визначення судом першої інстанції виду і розміру призначеного ОСОБА_7 покарання, судова колегія виходить з такого.

Як видно з матеріалів провадження, суд першої інстанції, обираючи вид та міру покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_7 , урахував, що вчинене ним кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК є тяжким злочином, а також зважив на дані, що характеризують особу винного, та на обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого. Зокрема, суд зважив на повне визнання обвинуваченим своєї вини та щире каяття у вчиненому, знаходження на його утриманні матері 1949 року народження; добровільне відшкодування матеріального збитку потерпілій.

Суд зважив також і на те, що обставиною, що обтяжує покарання є скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Викладені обставини, а також позиція потерпілої ОСОБА_9 , яка не наполягала на суворому покаранні ОСОБА_7 , критичне ставлення обвинуваченого до скоєного ним, і його засвідчення про свій намір стати на шлях виправлення та перевиховання дали суду підстави дійти переконання про можливість соціальної реабілітації ОСОБА_7 і його виправлення без реального відбуття ним призначеного покарання. Тому суд першої інстанції дійшов висновку про можливість застосування відносно ОСОБА_7 ст.75 КК, звільнивши обвинуваченого від відбуття покарання з іспитовим строком.

Проте повністю з такими висновком суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

Так, судова колегія виходить з того, що повне визнання обвинуваченим своєї вини та його щире каяття у вчиненому; знаходження на його утриманні матері 1949 року народження; добровільне відшкодування матеріального збитку потерпілій і її ненаполягання на суворому покаранні ОСОБА_7 ; критичне ставлення останнього до скоєного ним, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину та з урахуванням особи винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, з огляду на положення ст.69 КК дає суду право перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.268 КК.

Проте судова колегія також зважає й на те, що злочин здійснено ОСОБА_7 по-перше, у стані алкогольного сп`яніння, по-друге, щодо особи похилого віку, по-третє ОСОБА_7 скоїв ДТП, керуючи мотоциклом без його державної реєстрації, не маючи при цьому взагалі жодних водійських прав на керування будь-яким транспортним засобом.

Більш того, через півтори місяці після скоєння даної жахливої ДТП із тяжкими наслідками ОСОБА_7 було знову затримано співробітниками ДАІ під час керування ним тим же ж самим незареєстрованим мотоциклом без державної реєстрації та без жодних водійських прав в темний період доби у стані алкогольного сп`яніння. В зв`язку з чим, ОСОБА_7 постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03.12.2014 року було притягнуто до адміністративного відповідальності за ст.130 КУпАП до 7 діб адміністративного арешту. (а.с. 91)

Отже посткримінальна поведінка ОСОБА_7 об`єктивно свідчить про відсутність у нього наміру стати на шлях виправлення та перевиховання, тому до його завірянь стати на шлях виправлення слід ставитись критично.

Зазначені події безумовно вказують на те, що звільнення ОСОБА_7 від покарання не тільки зумовить неможливість досягнення мети призначення покарання, але й створить небезпеку для суспільства від протиправної поведінки обвинуваченого.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про неможливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, а застосування до нього положень ст. 75 КК є необґрунтованим та неможливим.

При вирішенні питання застосування до ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, судова колегія виходить з того, що обвинувачений не має такого права, а відтоді воно не може бути призначене.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 420 КПК колегія суддів,

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 лютого 2015 року в частині призначеного ОСОБА_7 виду і розміру покарання та звільнення від його відбування на підставі ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст. 286 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортним засобом.

В решті вирок районного суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу його проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4