"10" лютого 2016 р. Справа № 363/2892/15-к
УХВАЛА
10 лютого 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
адвоката ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 про призначення почеркознавчої експертизи по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст.ст.121 ч.1,263 ч.1, 309 ч.1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 заявив клопотання про призначення почеркознавчої експертизи по даній справі, оскільки його підзахисний ОСОБА_5 стверджує, що підпис на протоколі обшуку за місцем проживання від 6 квітня 2015 року виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою.

Суд, вислухавши думку прокурора, потерпілого та його представника, які заперечували проти задоволення даного клопотання, думку обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав дане клопотання, прийшов до наступного висновку.

В відповідності до ст..242 КПК України передбачені підстави проведення експертизи.

Згідно ч.2 ст..243 КПК України сторона захисту має право самостійно залучати експерта на договірних умовах для проведення експертизи, в тому числі обов`язкової.

Дійсно відповідно до ч.1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам. Тобто проведення експертизи за ухвалою суду є правом суду, а не його обов`язком.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 332 КПК України суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності.
У даному ж випадку захисник клопоче про призначення почеркознавчої експертизи, разом з тим, захисник не переконав суд у тому, що він дійсно до завершення досудового розслідування звертався з таким клопотанням до слідчого про призначення почеркознавчої експертизи, та що той дійсно у задоволенні такого клопотання відмовив, оскільки захисник не надав суду ні копії свого клопотання, яке він заявляв на стадії досудового розслідування, ні постанови слідчого, винесеної у порядку ст. 220 КПК України, про відмову у задоволенні клопотання захисника. Якщо ж слідчий проігнорував вимоги ст. 220 КПК та не виніс постанову за результатами заявленого захисником клопотання, то захисник мав оскаржити бездіяльність слідчого до слідчого судді у порядку п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України.
Відмовляючи у задоволенні клопотання захисника суд виходить і із того, що відповідно до ч. 2 ст. 243 КПК України сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової, про що захисник замовчав у своєму клопотанні і не назвав жодної перешкоди для реалізації саме ним та його підзахисним передбаченого законом права для збирання доказів у тому числі і тих, які можуть вказувати на невинуватість ОСОБА_5 у вчиненні ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Експерт може бути залучений і слідчим суддею за клопотанням сторони захисту на стадії досудового розслідування у випадках та в порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 244 КПК України у разі відмови слідчого в задоволенні клопотання сторони захисту про залучення експерта особа, що заявила відповідне клопотання, має право звернутися з клопотанням про залучення експерта до слідчого судді, виклавши його відповідно до вимог ч. 2 ст. 244 КПК України та додавши до клопотання копії матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання та копії документів, які підтверджують неможливість самостійного залучення експерта стороною захисту. За результатами розгляду клопотання захисту слідчий суддя мав право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам, якщо особа, що звернулася з клопотанням, доведе всі обставини, перелічені в ч. 6 ст. 244 КПК України.
У даному випадку і під час звернення з клопотанням про призначення експертизи на підставі ухвали суду під час судового розгляду захисник мав би їх довести, проте в своєму клопотанні він їх навіть не навів.
Однією із засад кримінального провадження, передбачених ст. 22 КПК України є змагальність сторін і свобода в поданні ними суду свої доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Зазначеною нормою передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.
Наразі суд виконує функцію судового розгляду кримінального провадження, проте захисник, не вичерпавши під час досудового розслідування всі надані йому процесуальні права та можливості для якісного та своєчасного збирання доказів на захист свого підзахисного, заявивши необґрунтоване клопотання про призначення експертизи за ухвалою суду з метою збирання доказів під час судового розгляду, фактично намагається покласти на суд той обсяг роботи, який своєчасно та належно мав виконати він сам.
Ураховуючи викладене, керуючись ст.ст. 242-244, 22 КПК України, суд
постановив:
Клопотання захисника ОСОБА_3 про призначення почеркознавчої експертизи за ухвалою суду залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1