Ухвала
іменем україни

03 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000235, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернігівської області від 23 липня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

виправданого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі з доповненнями до неї прокурор, не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_5 судовими рішеннями через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що судами допущені істотні порушення вимог КПК, зокрема, потерпілого ОСОБА_9 було попереджено про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та не з`ясовано факт отримання пам`ятки про його права й обов`язки, порушено право сторони обвинувачення на повний допит свідків, свідка ОСОБА_10 не попереджено про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, не з`ясовано факт отримання пам`ятки про його права й обов`язки. Прокурор зазначає, що апеляційний суд у порушення вимог ст. 376 КПК України не проголосив повного тексту судового рішення, що підтверджується відсутністю журналу судового засідання та звукозапису. Крім того, судами неправильно визначено стан необхідної оборони. В доповненнях до касаційної скарги прокурор також указує на неправильність складення обвинувального акту.
На касаційну скаргу надійшли заперечення захисника ОСОБА_7 , в яких вона просить касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а судові рішення без зміни.
Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 23 липня 2015 року, ОСОБА_5 визнано невинуватим та виправдано в зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 було оголошено про підозру в тому, що він 09 червня 2014 року близько 03 години 30 хвилин, знаходячись біля будівлі АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, який раптово виник на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс два удари кулаком правої руки в обличчя потерпілому ОСОБА_9 , спричинивши останньому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання поданої скарги, пояснення виправданого, його законного представника та захисника із запереченнями проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі та письмових запереченнях на неї, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Положенням ч. 1 ст. 373 КПК України встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

У своїй касаційній скарзі прокурор вказував на безпідставне виправдання ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що, на думку колегії суддів, є необґрунтованим.

Докази винуватості ОСОБА_5 , на які посилалась сторона обвинувачення, перевірені судовими інстанціями та згідно зі ст.ст. 86, 87, 94 КПК України належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності.

Суд першої інстанції, ухвалюючи виправдувальний вирок, зробив ґрунтовний аналіз доказів, що були надані стороною обвинувачення, та дійшов правомірного висновку про те, що сторона обвинувачення не довела допустимими й достатніми доказами винуватість ОСОБА_5 в умисному спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Також суд належним чином умотивував свої висновки про те, що неповнолітній ОСОБА_5 під час конфлікту з набагато старшим за нього ОСОБА_9 , в тих умовах, які склалися, перебував у стані необхідної оборони від неправомірних дій потерпілого.

З огляду на викладене, доводи прокурора про неправильну оцінку доказів обвинувачення, зроблену судом, колегія суддів уважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Суд апеляційної інстанції, розглядаючи апеляційні скарги прокурора та потерпілого, належним чином перевірив наведені в них доводи, дав на них вичерпну відповідь, й залишаючи апеляційні скарги без задоволення, зазначив в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, в тому числі й тих, на які вказував прокурор у скарзі, та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Менського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернігівської області від 23 липня 2015 року щодо ОСОБА_5 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3