Справа № 191/5061/14-к
Провадження № 1-кп/191/63/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000224 від 24 жовтня 2014 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вербове Синельниківського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,-

із участю в судовому розгляді:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 13.10.2014 року приблизно о 14-00 годин, перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , маючи злочинний умисел, направлений на виготовлення підробленого документа, взяв перебуваючий у нього вдома за вказаною адресою раніше ним придбаний новий не заповнений бланк пенсійного посвідчення в червоній лідериновій обкладинці.

Реалізуючи свій злочинний умисел та переслідуючи при цьому корисливі цілі, ОСОБА_3 , діючи умисно, в цей же день (13.10.2014 року) приблизно о 14-00 годин, за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , у новий бланк пенсійного посвідчення шариковою ручкою вніс відповідні відомості, а саме: за допомогою шарикової ручки серію та номер посвідчення, свої прізвище, ім`я та по батькові, дату видачі посвідчення, потім вклеїв власну фотокартку, наніс печатку саморобним кліше (монетою номіналом 5 копійок НБУ), таким чином виготовивши документ який згідно висновку експерта №278/6 від 27.10.2014 року є підробленим. Це пенсійне посвідчення ОСОБА_3 в подальшому мав намір використовувати для пільгового проїзду в електропотягах приміського сполучення. Далі, ОСОБА_3 , 23.10.2014 року приблизно о 17-10 годин, маючи злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, діючи умисно, маючи при собі раніше підроблене ним пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 , видане 13.10.2014 року на його ім`я, перебуваючи на вокзалі ст. Синельникове-1 Придніпровської залізниці, здійснив посадку до приміського електропотягу сполученням «Синельникове - Дніпропетровськ», з метою слідування до ст. Іларіонове Придніпровської залізниці, в якому мав намір використати вказане пенсійне посвідчення для безкоштовного пільгового проїзду.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в цей же день (23.10.2014 року) приблизно о 17-30 годин, ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи при цьому корисливі цілі, слідуючи в одному з вагонів приміського електропотягу сполученням Синельникове - Дніпропетровськ», в момент слідування потягу по дільниці перегону ст. Синельникове-1 - ст. Іларіонове Придніпровської залізниці, в Синельниківському районі Дніпропетровської області, пред`явив провіднику - касиру підроблене раніше пенсійне посвідчення НОМЕР_1 , видане 13.10.2014 року з метою безкоштовного пільгового проїзду, після чого отримав від провідника - касира білет для безкоштовного проїзду, але після цього ОСОБА_3 був виявлений працівники міліції та запрошений до ЛВ на ст. Синельникове, де в присутності понятих вказане підробне пенсійне посвідчення НОМЕР_1 , видане 13.10.2014 року, яке згідно висновку експерта №278/6 від 27.10.2014 року є підробленим було у останнього вилучене.

За таких обставин суд вважає доведеним той факт, ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив підроблення посвідчення яке видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і яке надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем та кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.1 ст. 358 КК України, а також використання завідомо підробленого документа, що кваліфікує за ч. 4 ст. 358 КК України.

31.10.2014 року між прокурором Дніпропетровської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 була укладена угода про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 358 та за ч.4 ст. 358 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні, зобов`язався сприяти в розслідуванні кримінальних проваджень, у виявленні та припиненні інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень. Також вказаною угодою визначено покарання ОСОБА_3 за ч.1 ст. 358 КК України - 1 рік обмеження волі, за ч.4 ст. 358 КК України - 2 роки обмеження волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання ОСОБА_3 у вигляді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік із застосуванням ст. 76 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить із наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено у судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: за ч.1 ст. 358, а саме підроблення посвідчення яке видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і яке надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем;

за ч.4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа, які згідно ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Дніпропетровської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 474, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 жовтня 2014 року в кримінальному провадженні № 0000224 між прокурором Дніпропетровської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст. 358 та за ч.4 ст. 358 КК України та призначити покарання:

за ч.1 ст. 358 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі;

за ч.4 ст. 358 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 - не застосовувати.

Роз`яснити ОСОБА_3 що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1