№ 1-м/760/2/14
760/5573/14-к

УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2014 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора прокуратури Солом`янського району м. Києва ОСОБА_2 , погоджене першим заступником прокурора Солом`янського району м. Києва ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів, -

встановив:

Прокурор прокуратури Солом`янського району м. Києва ОСОБА_2 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженним першим заступником прокурора Солом`янського району м. Києва ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках виконання прокуратурою Солом`янського району м. Києва додаткового судового доручення Суду Першої інстанції Брюселя про надання міжнародної правової допомоги у кримінальній справі №2010/071 стосовно ОСОБА_4 та інших.

Згідно, якого прокурор прокуратури Солом`янського району м. Києва ОСОБА_2 просить надати йому дозвіл на отримання у ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 документи, які несуть охоронювану законом таємницю і містять список всіх трансакцій, які знаходяться в їх інформаційних системах (отримання, відправлення) на прізвища ідентіфікованих слідством власників серій паспортів, а саме: НОМЕР_1 (Kaleeva Nasimia); НОМЕР_2 (Boutirskiy Alexandre Sergueyevitsh); НОМЕР_3 (Tivliukova Tatiana); НОМЕР_4 (Tchernova Daria); НОМЕР_5 (Pimenov Aleksandr); НОМЕР_6 (Shirinyan Margarita Alexandrovna); НОМЕР_7 (Moskovskov Aleksei Valentinovich); НОМЕР_8 ( Skrigina Yulia); НОМЕР_9 (Spiridonova Yulia); НОМЕР_10 (Oksenenko Svetlana Viktorovna); НОМЕР_11 (Shalneva Tatiana); НОМЕР_12 ( ОСОБА_5 ); НОМЕР_13 ( ОСОБА_6 ); НОМЕР_14 ( ОСОБА_7 ); НОМЕР_15 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ); НОМЕР_16 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ); НОМЕР_17 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ); НОМЕР_18 ( ОСОБА_8 ), з можливістю виготовлення копій. Крім того, надати дозвіл на отримання у ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 документів, які несуть охоронювану законом таємницю і мають інформацію для ідентифікації працівників вказаного банку, які здійснювали операції по виплаті коштів, та які вносили паспортні дані цих 21 бенефіціарів на основі наступних номерів MTCN ( Money Transfert Control Number),- НОМЕР_19 (14/01/2009), НОМЕР_20 (15/01/2009), НОМЕР_21 (04/02/2009), НОМЕР_22 (11/02/2009), НОМЕР_23 (11/02/2009), НОМЕР_24 (12/02/2009), НОМЕР_25 (12/02/2009), НОМЕР_26 (17/02/2009), НОМЕР_27 (04/03/2009), НОМЕР_28 (04/03/2009), НОМЕР_29 (04/03/2009), НОМЕР_30 (05/03/2009), НОМЕР_31 (06/03/2009), НОМЕР_32 (31/03/2009), НОМЕР_33 (31/03/2009), НОМЕР_34 (08/04/2009), НОМЕР_35 (15/04/2009), НОМЕР_36 (23/04/2009), НОМЕР_37 (20/05/2009), НОМЕР_38 (10/06/2009), НОМЕР_39 (11/06/2009) з можливістю виготовлення копій.

Клопотання обґрунтовується тим, що слідчим суддею першої інстанції Брюселя розглядається справа по звинуваченню в хакерстві, відмиванні коштів та участі в злочинній організації передбачених: ст.550 bis, с.505 , ст.324 bis Кримінального кодексу Бельгії.

Проведеним попереднім слідством Бельгійськими дізнавачами, щодо відмивання грошових коштів шляхом банківського хакерства, які поступили в різних сумах на різні бельгійські банківські рахунки фізичних осіб проживаючих в Бельгії ( банківські мули першого рівня), встановлено, що ці мули одержали директиви на отримання цих грошей готівкою в їх банківських вiддiленнях та на переведення в подальшому цих же коштiв через агенства системи грошових трансферів типу « ІНФОРМАЦІЯ_5 » в Україну. Згідно отриманих даних від « ІНФОРМАЦІЯ_5 » Бельгія, грошові кошти систематично отримувались готівкою в декількох агентствах, розташованих виключно в місті Києві по пред`явленню 19 російських паспортів.

В ході подальшого розслідування Бельгійськими слідчими було виявлено вісім нових випадків хакерства, які були зроблені на шкоду клієнтів німецьких банків, гроші яких було переведено на рахунки шести нових мулів першого рівня, після чого останні, відправили одежані кошти через систему « ІНФОРМАЦІЯ_5 » восьми новим адресатам в Києві. Більшість з цих трансакцій було отримано в відділенні відділенні ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 (код відділення НОМЕР_40 ). Враховуючи вищевикладене, та те що в матеріалах клопотання про міжнародну правову допомогу вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказані документи, які будуть отримані від ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » містять охоронювану законом таємницю, мають значення для забезпечення виконання завдань кримінального процесуального законодавства щодо всебічного, повного та неупередженого розслідування, прорукор просить задовольнити клопотання в повному обсязі.

Заслухавши пояснення прокурора прокуратури Солом`янського району м. Києва ОСОБА_2 , вивчивши матеріали долучені до клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

У відповідності до положень ч.1 ст.160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, в якому мають обґрунтувати можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншим способом довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Згідно з ч.1 ст.162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належить, зокрема, конфіденційна інформація, яка містить комерційну таємницю.

Судовим розглядом встановлено, що 17.03.2014 прокуратурою Солом`янського району міста Києва отримано від прокуратури м. Києва, листа від 14.03.2014 за підписом заступника прокурора міста Києва, з якого вбачається, що до прокуратури міста Києва з Генеральної прокуратури України надійшло додаткове судове доручення Суду Першої інстанції Брюселя про надання міжнародної правової допомоги у кримінальній справі стосовно Френсіса Свіненна та інших.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке, в свою чергу, складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК України та інших законів України.

Згідно ст.543 КПК України порядок розгляду уповноваженим (центральним) органом України запиту іншої держави про таку допомогу і порядок виконання такого запиту визначаються КПК України та чинними міжнародними договорами України.

Стаття 545 КПК України передбачає. що саме Генеральна прокуратура України як центральний орган України під час досудового розслідування розглядає відповідні запити іноземних компетентних органів.

Однак, в матеріалах клопотання відсутні відомості про те, чи отримував взагалі ІНФОРМАЦІЯ_6 в розумінні ст.545 КПК України, даний запит Запитуючої держави і на підставі якого документу його виконання було доручено прокуратурі міста Києва.

В свою чергу, ст.554 КПК України передбачає, що саме уповноважений центральний орган України (в даному випадку Генеральна прокуратура України) розглядає його на предмет обґрунтованості і відповідності вимогам законів або міжнародних договорів України. За умови прийняття рішення про задоволення запиту уповноважений центральний орган, надсилає запит компетентному органу України для виконання, згідно порядку ст.558 КПК України).

Однак, виходячи з самого тексту клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів у вступній його частині прокурор зазначає, що нім розглянуті «матеріали судового доручення Суду Першої інстанції Брюселя», в описовій його частині прокурор зазначає «надійшло на виконання додаткове судове доручення Суду Першої інстанції Брюселя». При цьому до матеріалів клопотання приєднаний переклад «Другого додаткового міжнародного судового доручення». Виходячи з вищевикладеного вбачається про наявність «судового доручення Суду Першої інстанції Брюселя», «додаткового судового доручення Суду Першої інстанції Брюселя» та «Другого додаткового міжнародного судового доручення». Клопотання не містить навіть дати судового доручення Запитуючої держави. Вказані обставини підлягають конкретизації, з посиланням на відповідні докази, оскільки в контексті викладеного не зрозуміло за виконанням якого саме судовому дорученню прокурор звертається з вказаним клопотанням.

Переклад другого додаткового міжнародного судового доручення, а саме його копії, ніким не засвідчені та відсутні підтвердження правильності та вірності перекладу (повноваження особи, яка здійснювала переклад і т.і.); кількість аркушів, яка міститься у даному документі є також незрозумілою, оскільки, як з`ясувалося, доручення додано до клопотання лише частково, а саме: із 12 аркушів додатку до доручення наданого до суду додані лише 6, у зв`язку з чим не вбачається можливості повного з`ясування обставин.

Як з`ясовано в судовому засіданні, 21-го бенефіціарія (які зазначені в першій частині клопотання) та особи співробітників (які особисто виконували операції по виплаті коштів, вказані в другій частині клопотання) прокурором визначено виходячи з двох передостанніх абзаців 7 аркушу судового доручення. В зазначених абзацах міститься відсилки до списків вказаних осіб в додатках № 1 та № 11. При цьому, матеріали клопотання містять тільки додаток №1 та №12 (які в свою чергу не містять перекладу назви документу), що не дає змоги повно та об`єктивно з`ясувати всі фактичні обставини, які мають значення для розгляду клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів.

Стаття 550 КПК України визначає доказову силу лише одного виду джерел доказів офіційних документів. Частина перша зазначеної статті стосується виключно документів, які складено, засвідчено у відповідній формі офіційною особою компетентного органу іншої держави як запитуючої сторони, які скріплено гербовою печаткою компетентного органу і які направлено у зв`язку із запитом про міжнародне співробітництво для підтвердження їх дійсності на території України. Так, як вбачається з матеріалів клопотання, вони не містять ні консульської легалізації чи проставляння апостилю, ні навіть відповідного засвідчення з боку Генеральної прокуратури України або прокуратури міста Києва чи прокуратури Солом`янського району м. Києва.

Нормами ст.561 КПК України на території України з метою виконання запиту про надання міжнародної правової допомоги можуть бути проведені будь-які процесуальні дії, передбачені КПК України або міжнародним Договором, в тому числі тимчасовий доступ до речей і документів на підставі рішення слідчого судді (ч.1 ст.562 КПК України).

Як вже зазначалось, ст.160 КПК України, передбачає, що сторони кримінального провадження мають право звернутись до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів. При цьому, частиною 2 зазначеної статті імперативно встановлений перелік даних, які повинно містити зазначене клопотання.

Однак, всупереч також ч.2 ст.160 КПК України посилання в клопотанні прокурора на наявність самих матеріалів судового доручення, не дає достатніх підстав вважати, що інформація, яка перебуває у володінні ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » щодо зазначених фізичних осіб, ймовірно причетних до відмивання грошових коштів шляхом банківського хакерства, жодним чином не вмотивована в клопотанні та не підтверджена в документах долучених до нього.

Тому, слідчий суддя приходить до висновку про невідповідність клопотання і долучених до нього матеріалів вимогам ст.ст.160, 545 КПК України.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення будь-яких справ чи клопотань в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Згідно Листа ВССУ від 05.04.2013 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першою інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, питання про надання тимчасового доступу до речей і документів, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язані сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону, перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів, а також враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.

Як вбачається з матеріалів клопотання, вони містять лише лист прокуратури міста Києва та частково додане друге додаткове судове доручення, тільки з двома додатками (як вбачається з тексту судового доручення кількість останніх складає 12), при цьому не містять жодних інших документів, на підставі яких суд може проконтролювати дотримання прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Відтак підстав для задоволення клопотання за наявності лише зазначених, поданих в суд документів по даному клопотанню не вбачається.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.1, 160, 162, 163, 164, 309, 550, 543, 545, 554, 558, 561, 562 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

В задоволенні клопотання прокурора прокуратури Солом`янського району м. Києва ОСОБА_2 , погоджене першим заступником прокурора Солом`янського району м. Києва ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий судя - ОСОБА_1