справа №619/198/16-к
провадження №1-в/619/81/16
УХВАЛА
іменем України

01 лютого 2016 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк призначеного йому покарання, -

установив:
До Дергачівського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання у Дергачівській ВК, про зарахування попереднього ув`язнення відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VІІІ від 26.11.2015 року.
У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних мотивів.
У п.3 Розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VІІІ від 26.11.2015 року визначено коло суб`єктів, які можуть ініціювати застосування цього Закону, в тому числі шляхом звернення до суду з клопотанням. Слід враховувати, що пункти 3 і 2 прикінцевих положень нерозривно пов`язані між собою та визначають порядок застосування цього Закону до осіб, щодо яких на момент набрання чинності Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Застосування правил зарахування судом строку попереднього ув`язнення після набрання чинності Законом є імперативною вимогою кримінального закону та не потребує звернення з відповідним клопотанням.
Європейський суд з прав людини в рішеннях «Лавентс проти Латвії», «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України» прийшов до правової позиції, що у розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
Беручи до уваги, що у п.3 Розділу II «Прикінцеві положення» зазначеного Закону визначено лише суб`єктів, які можуть ініціювати застосування цього Закону, до числа яких віднесено «суд, що виніс зазначений обвинувальний вирок», з огляду на системний аналіз положень статей 537, 539 КПК України, в частині віднесення вирішення під час виконання вироків окремих питань до певного суду, правильним видається, що питання зарахування строку попереднього ув`язнення: під час виконання вироку, враховуючи зміст положень ч.6 ст.9 КПК України має вирішуватися місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п.2 ч.2 ст.539 КПК України). Так само має вирішуватись це питання й у випадку здійснення судового розгляду у порядку КПК України 1960 року.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у Дергачівській ВК УДПтС України в Харківській області (№109).
Згідно п.2 Розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VІІІ від 26.11.2015 року, цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Таким чином, зазначений Закон підлягає застосуванню щодо ОСОБА_4 .
Згідно ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Таким чином, попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.
28.11.2006 року вироком Корольовським районним судом м. Житомира ОСОБА_4 було визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.121, ч.2 ст.186, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України та призначено покарання до 14 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. На підставі ч.1 ст.71, ч.2 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком від 24.12.2002 року Богунського районного суду м. Житомира, яким засуджувався за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ст.70, ст.71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією ? частини особистого майна і остаточно до відбуття призначено 15 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Строк покарання визначено обчислювати з моменту затримання, тобто з 17.03.2006 року.
Згідно довідки Дергачівської ВК УДПтС України в Харківській області (№109) ОСОБА_4 був затриманий 17.03.2006 року, вирок суду набрав законної сили 06.02.2007 року, кінець строку покарання 17.09.2021 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За таких обставин строк попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_4 з 17 березня 2006 року по 06 лютого 2007 року належить зарахувати у строк покарання з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КПК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 537, 539 КПК України, суд -
постановив:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання задовольнити.
У строк покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 28 листопада 2006 року Корольовським районним судом м. Житомира за ч.2 ст.121, ч.2 ст.186, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України та призначено покарання до 14 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. На підставі ч.1 ст.71, ч.2 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком від 24.12.2002 року Богунського районного суду м. Житомира, яким засуджувався за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ст.70, ст.71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією ? частини особистого майна і остаточно до відбуття призначено 15 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Строк покарання визначено обчислювати з моменту затримання, тобто з 17.03.2006 року, зарахувати строк попереднього ув`язнення з 17 березня 2006 року по 06 лютого 2007 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Копію ухвали направити у Дергачівську виправну колонію УДПтС України в Харківській області (№ 109) для виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1