Справа № 645/9214/15-к
Провадження № 1-кп/645/510/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0002998 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, що має неповну середню освіту, неодруженого, на момент затримання не працюючого, мешкав та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 25.12.1987 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 206 КК України до 3 років позбавлення волі; 02.12.1992 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 141 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 24.09.1996 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 196-1 КК України до 1 року позбавлення волі; 18.11.1999 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 196-1 КК України до 1 року позбавлення волі; 29.01.2002 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч.ч. 1, 2 ст. 309 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі; 18.04.2012 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 263 КК України до громадських робіт на 120 годин; 19.12.2012 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ст. 395 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від подальшого відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року, 29.10.2015 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 28 жовтня 2015 року приблизно о 16 годині, знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де також мешкає його мати ОСОБА_5 .. В кімнаті на столі за вищевказаною адресою ОСОБА_4 побачив мобільний телефон «Нокіа» моделі «2630 RM-298», в корпусі чорного кольору, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 26 від 29.10.2015 року, 660 грн., який належав його матері. В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, та, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав вищевказаний мобільний телефон та з місця чинення злочину зник, розпорядившись даним телефон на власний розсуд - продавши його, а гроші, отримані за продаж телефону, витратив на свої потреби. Своїми діями ОСОБА_4 спричинив матеріальну шкоду потерпілій на суму 660 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, щиро каявся, та пояснив суду, що, дійсно, 28 жовтня 2015 року приблизно о 16 годині, знаходився за місцем свого за адресою: АДРЕСА_1 , де також мешкає його мати ОСОБА_5 .. В кімнаті на столі за місцем свого мешкання він побачив мобільний телефон «Нокіа» в корпусі чорного кольору, який належав його матері. В цей момент у нього виник умисел украсти даний телефон для того, щоб продати його, а гроші витратити на власні потреби. ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв вищевказаний мобільний телефон та пішов до свого знайомого на ім`я « ОСОБА_6 », якому продав даний телефон, гроші, отримані від продажу телефону, витратив на свої потреби. Також в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що даний телефон належав його матері та придбаний за її кошти та вона не надала йому дозволу щодо користування та розпорядження даним телефоном.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, приймаючи до уваги, що інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, потерпіла правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення суд вважає доведеною.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, перебуває на обліку в наркологічному диспансері з діагнозом - синдром залежності від алкоголю.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання з послідуючими її змінами, суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставину, визнану судом такою, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого та наслідки вчиненого злочину, мотив, мету, спосіб вчинення злочинного діяння, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене, із застосування положення ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки ОСОБА_4 вчинив дане кримінальні правопорушення до ухвалення вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.10.2015 року, яким його засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворо покарання більш суворим.
Суд вважає необхідним обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки у даному кримінальному провадженні запобіжний захід відносно нього не обирався та він перебуває під вартою на підставі вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.10.2015 року.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді одного року п`яти місяців позбавлення волі.

На підставі ч.ч.1, 4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2015 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту перебування під вартою - 08 грудня 2015 року.
В строк відбування покарання зарахувати покарання, частково відбуте за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.10.2015 року - з 29.10.2015 року по 08.12.2015 року.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, обрати у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27.

Мобільний телефон «Нокіа» моделі «2630 Туре RM-298», в корпусі чорного кольору, переданий не відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили, вважати повернутим останній.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя -