Єдиний унікальний номер 725/1900/13-к
Номер провадження 1/725/2/13
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.02.2015 року. Першотравневий районний суд м. Чернівці

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

та адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Чернівці, українки, громадянки України, із середньо-спеціальною освітою, одруженої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, мешканки АДРЕСА_1 , не працюючої, раніше не судимої

та

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки смт.Кельменці, українки, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, мешканки АДРЕСА_2 , не працюючої, раніше не судимої

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.364 та ст.27, ч.2 ст.366 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Підсудні ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у квітні 2009 році спільними діями вчинили службове підроблення документів при наступних обставинах:

Так, 03.04.2009 року ОСОБА_12 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, на виконання протоколу №15 засідання кредитного комітету філії Чернівецьке облуправління ВАТ «Ощадбанк» від 03 квітня 2009 року, відповідно до якого Кельменецькому відділенню ДОБУ надано дозвіл на видачу фізичній особі ОСОБА_14 кредиту на споживчі цілі у вигляді відновлюваної кредитної лінії з лімітом 950000,00 грн. під 22% річних, терміном кредитування 7 років, під поруку трьох фізичних осіб та заставу нерухомого майна житлового призначення житлового будинку загальною площею 179,3 кв.м., яке належить майновому поручителю ОСОБА_15 і знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , вартістю 353770,00 грн., та комплексу нежитлових будівель загальною площею 4533,3 кв.м., вартістю 1826540,00 грн., на своєму робочому комп`ютері надрукувала та роздрукувала завідомо неправдивий для неї та ОСОБА_13 документ Довідку на ім`я Державного нотаріуса Кельменецької державної нотаріальної контори від імені керуючої Кельменецьким відділенням №6796 ВАТ «ДОБУ» ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_15 , жителька села Іванівці Кельменецького району, станом на 03.04.2009 року заборгованості по кредиту не має, у зв`язку з чим, просять зняти заборону на нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , хоча на вказану дату по кредиту ОСОБА_15 існувала заборгованість в сумі 203641,59 грн., з яких, залишок основного кредиту 199770,89 грн., прострочений кредит 895,11 грн., відсотки основні 1649,31 грн., відсотки прострочені 1326,28 грн., пеня 1 грн.

У свою чергу, ОСОБА_13 на виконання протоколу №15 засідання кредитного комітету філії Чернівецьке облуправління ВАТ «Ощадбанк» від 03 квітня 2009 року, достовірно знаючи та усвідомлюючи про те, що підписує та подає завідомо неправдивий офіційний документ, який засвідчує факти та події, що мають юридичне значення, підписала завідомо неправдиву для неї та ОСОБА_12 , Довідку від 3.04.2009 року, скріпила свій особистий підпис мокрою круглою гербовою печаткою Кельменецького відділення ДОБУ.

Після складання та підписання вказаного документу, керуюча Кельменецьким відділенням ДОБУ ОСОБА_13 та головний спеціаліст служби корпоративного бізнесу цього відділення ОСОБА_12 подали завідомо підроблену Довідку від 03.04.2009р. приватному нотаріусу Кельменецького районного нотаріального округу ОСОБА_16 з проханням зняти заборону на нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , яке перебувало в банківській заставі.

Таким чином, на підставі зазначеного документу приватним нотаріусом Кельменецького районного нотаріального округу ОСОБА_16 було знято заборону на відчуження зазначеного нерухомого майна та посвідчено іпотечний договір від 04.04.2009, згідно якого нерухоме майно, за адресою АДРЕСА_3 , перейшло в банківську заставу за іншим кредитним договором №1332, укладеним з ОСОБА_14 .

Підсудна ОСОБА_13 в судовому засіданні свою вину у вчиненні службового підроблення не визнала та суду пояснила, що дійсно, нею було підписано та в подальшому надано нотаріусу довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором ОСОБА_15 . Однак, на її думку, виготовлення та видача такої довідки не спричинило жодних негативних наслідків. Крім того, додала, що вже відбула покарання за вказаним злочином, а тому взагалі відсутні підстави для притягнення її до кримінальної відповідальності.

У свою чергу, підсудна ОСОБА_12 також заперечила вчинення нею службового підроблення, надавши пояснення аналогічні з ОСОБА_13 .

Однак, незважаючи на невизнання підсудними своєї вини у вчиненні злочину, вина кожної із підсудних у вчиненні службового підроблення документів, доводиться наступними дослідженими та проаналізованими судом доказами, зокрема:

· довідкою, від 03.04.2009 року, виданою на ім`я Державного нотаріуса Кельменецької державної нотаріальної контори від імені керуючої Кельменецьким відділенням №6796 ВАТ «ДОБУ» ОСОБА_13 , в якій містяться відомості щодо погашення кредиту ОСОБА_15 . А саме, до неї внесені дані про те, що ОСОБА_15 жителька села Іванівці Кельменецького району станом на 03.04.2009 року заборгованості по кредиту не має, і що виходячи із цього, просять зняти заборону на відчуження нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 ;
· том 1 а.с.114, 71 , том 8 а.с.94, том 11 а.с.81;
· заявою №490 від 3.04.2009 року про вилучення обтяження нерухомого майна, власноручно заповненою ОСОБА_12 та підписаною і скріпленою ОСОБА_13 мокрою круглою гербовою печаткою Кельменецького відділення ДОБУ, якою уповноважено нотаріуса зняти з Єдиного державного реєстру заборон іпотеку з житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_3
· том 1 а.с.115
· Повідомленням №491 від 03.04.2009 року про виключення запису з Державного реєстру іпотек, власноручно заповненого ОСОБА_12 та підписаного і скріпленого ОСОБА_13 мокрою круглою гербовою печаткою Кельменецького відділення ДОБУ, яким уповноважили нотаріуса виключити з Державного реєстру іпотек, договір іпотеки №1106 від 12.10.2007 року.
· том 1 а.с.117
· витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, згідно якого станом на 04.04.2009 року о 16:05 год., в Реєстрі наявний реєстраційний запис про заборону на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору іпотеки за кредитом ОСОБА_15
· том 1 а.с.140, том 3 а.с.126
· витягом про реєстрацію у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстрація вилучення запису), згідно якого 04.04.2009 року о 16:47 год. нотаріусом ОСОБА_16 на підставі згаданої вищезгаданої довідки та заяви №490, з Єдиного реєстру вилучено запис про заборону на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору іпотеки за кредитом ОСОБА_15
· том 1 а.с.116, том 8 а.с.93
· витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек (реєстрація вилучення запису), згідно якого 04.04.2009 року о 16:52 год. нотаріусом ОСОБА_16 , на підставі вищезгаданої довідки та повідомлення №491, з Державного реєстру вилучено запис про договір іпотеки за кредитом ОСОБА_15 , від 12.10.2007 року.
· том 1 а.с.118, том 8 а.с.92, том 8 а.с.82
· витягом з Державного реєстру іпотек, згідно якого 04.04.2009 року о 17.16 год. в Реєстрі інформація відсутня.
· том 3 а.с.127
· висновком судово-економічної експертизи №4275/14-45 від 28.08.2014 року, з якого вбачається, що станом на 03.04.2009 року (дата виготовлення та видачі довідки) заборгованість по кредиту ОСОБА_15 за кредитним договором №1106 від 12.10.2007 року складала 203 641 грн. 59 коп.
· том 18 а.с.2-11.
Таким чином, аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності, суд вважає, що дії кожної із підсудних ОСОБА_12 та ОСОБА_13 слід кваліфікувати по ст.366 ч.1 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вони вчинили службове підроблення за кваліфікуючою ознакою: складання та видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

При цьому, судом не беруться до уваги посилання підсудних та їх захисників на те, що видана 03.04.2009 року довідка про відсутність заборгованості за кредитним договором не є офіційним документом та не може породжувати будь-яких наслідків, виходячи з наступного:

Так, зі змісту ст.366 КК України вбачається, що обов`язковою ознакою службового підроблення є його предмет офіційні документи. Для того, щоб той чи інший був визнаний документом та мав статус офіційного, очевидно, він повинен відповідати певним ознакам.

Отже, в аспекті ст.366 КК України офіційним є лише документ, що містить зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які породили чи здатні породити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади,місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, яким законом надано право у зв`язку із їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Об`єктивна сторона службового підроблення полягає у перекрученні істини в офіційному документі, вчиненому службовою особою з використанням свого службового становища і може бути вчинене однією із декількох альтернативно передбачених ч.1 ст.366 КК України дій: внесення до документів неправдивих відомостей; інше підроблення документів; складання неправдивих документів; видача неправдивих документів.

Складання неправдивих документів це повне виготовлення документа, який містить інформацію, що не відповідає дійсності. При цьому форма та реквізити документа відповідають необхідним вимогам.

Видача неправдивих документів означає надання фізичним або юридичним особам такого документа, зміст якого повністю або частково не відповідає дійсності та який був складений або службовою особою, яка його видала, та іншою службовою особою.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що видана ОСОБА_13 довідка містить такі необхідні реквізити офіційного документа як мокра печатка Кельменецького відділення №6796 ВАТ «Державний ощадний банк України», підпис посадової особи ОСОБА_13 (том 1 а.с.114).
Втім, інформація, що міститься у вказаній довідці, не відповідала дійсності, адже як вже було встановлено судом, станом на день видачі зазначеної довідки заборгованість по кредиту ОСОБА_15 за кредитним договором №1106 від 12.10.2007 року складала 203 641 грн. 59 коп.

Крім того, варто зазначити, що складена та в подальшому подана ОСОБА_12 та ОСОБА_13 довідка призвела до відповідних правових наслідків, оскільки саме на підставі вказаної довідки приватним нотаріусом ОСОБА_16 було знято заборону на відчуження нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 та яке перебувало на той час в банківській заставі.

Таким чином, суд приходить до переконливого висновку про те, що в діях ОСОБА_13 та ОСОБА_12 містяться ознаки складу злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Разом з тим, суд не може погодитись з органом досудового слідства щодо кваліфікації дій підсудних за ст.27, ч.2 ст.366 КК України, тобто складання та видача службовою особою завідомо неправдивих документів, що спричинило тяжкі наслідки.

При цьому суд виходить з того, що як в ході досудового слідства, так і під час розгляду справи судом, не здобуто доказів на підтвердження спричинення діями підсудних тяжких наслідків. Натомість, висновком судово-економічної експертизи №4275/14-45 від 28.08.2014 року встановлено відсутність спричинення матеріальної шкоди (збитків) на суму 950 000 грн. ВАТ «Державний ощадний банк України».

Крім того, кваліфікуючи дії підсудних ОСОБА_13 та ОСОБА_12 за ст.27, ч.2 ст.366 КК України, тобто службове підроблення, вчинене за співучастю, в обвинуваченні відсутні посилання на відповідну частину ст.27 КК, у зв`язку з чим не визначено вид співучасників та форми співучасті, не враховано індивідуальних особливостей кожного із співучасників та їх вплив на кваліфікацію дій інших співучасників.

Крім того, органом досудового слідства ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачуються у зловживанні службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки, яке вчинили при наступних обставинах:

Так, в січні 2009 року через значні матеріальні труднощі та неможливість погашення прострочених кредитів за договорами №100 та №1179 ОСОБА_14 звернулася до керуючої Кельменецьким відділенням ДОБУ ОСОБА_13 та до головного спеціаліста служби корпоративного бізнесу цього відділення ОСОБА_12 з проханням видати їй новий кредит в сумі 200 тисяч грн. для придбання вигодівлі та подальшої реалізації свиней. За рахунок отриманої від цієї оборудки виручки ОСОБА_14 пообіцяла погасити заборгованість за своїми кредитами та кредитами її родичів.

У свою чергу, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 достовірно знаючи, що згідно порядку та умов надання кредитів для отримання нового споживчого кредиту ОСОБА_14 має обов`язково надати у якості майнового забезпечення в іпотеку нерухоме майно житлового призначення, будучи обізнаними в силу тривалої кредитної історії ОСОБА_14 та її родини та з урахуванням їх давнього знайомства, що ані у ОСОБА_14 , ані у її близьких родичів іншого нерухомого (призначеного для житла) майна, крім будинку по АДРЕСА_3 , який вже перебував в іпотеці по кредиту ОСОБА_15 , не має, керуючись хибно зрозумілими інтересами служби з метою збільшення кредитного портфелю (кількості та обсягів наданих кредитів), що видаються Ощадбанком, діючи в інших особистих інтересах, які полягали у створенні видимості ефективності роботи по погашенню існуючої заборгованості (в тому числі і проблемної) по існуючих кредитах, вступили у злочинну змову, спрямовану на видачу ОСОБА_14 незаконного кредиту, щоб виключити із звітності відділення проблемний кредит та закрити прострочки за користування кредитом.

Діючи у відповідності до злочинної домовленості, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 повідомили ОСОБА_14 про можливість надання їй нового кредиту за певних умов. Зокрема, ОСОБА_13 вказала ОСОБА_14 , що їй буде надано кредит на більшу суму, а саме на 950 000 грн. за відсотковою ставкою 22% за умови, що остання відразу погасить у повному обсязі свою заборгованість в сумі 85014,13 грн. по кредиту (включаючи заборгованість по тілу кредиту, відсотках та пені) за договором №100, а також прострочену заборгованість в сумі 193128 грн. по кредиту ПП ОСОБА_17 , наданому за договором №1179.

При цьому ОСОБА_13 повідомила ОСОБА_14 , що будинок по АДРЕСА_3 , який був предметом іпотеки по кредиту, наданому ОСОБА_15 , одночасно буде і предметом іпотеки по новому кредиту, усвідомлюючи про існуючу заборону такої подвійної іпотеки.

ОСОБА_14 , побоюючись, що іншої можливості отримати кредит у неї не буде, а тому й не буде як вільних обігових коштів, так і нагоди розрахуватись із банком за попередні непогашені кредити, на таку пропозицію погодилась.

Отримавши згоду ОСОБА_14 , діючи відповідно до злочинного умислу, ОСОБА_13 , провівши 02.04.2009 року засідання кредитного комітету Кельменецького відділення ДОБУ, звернулась з клопотанням до кредитного комітету Чернівецького обласного управління ВАТ «ДОБУ» про надання дозволу на видачу ОСОБА_14 кредиту в сумі 950000 грн., вказавши у ньому про те, що одним з предметів іпотеки буде житловий будинок ОСОБА_15 , який знаходиться в АДРЕСА_3 , загальною площею 179,3 кв.м., вартістю 353770 грн.

Під час засідання 03.04.2009 року кредитного комітету обласного управління ДОБУ Кельменецькому відділенню ДОБУ надано дозвіл на видачу ОСОБА_14 кредиту на споживчі цілі у вигляді відновлюваної кредитної лінії в сумі 950000,00 грн. з відсотковою ставкою 22% річних, терміном кредитування 7 років, під поруку трьох фізичних осіб та заставу нерухомого майна житлового призначення загальною площею 179,3 кв.м., яке належить майновому поручителю ОСОБА_15 і знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , вартістю 353770,00 грн., а також та комплексу нежитлових будівель загальною площею 4533,3 кв.м., вартістю 1826540,00 грн.

При цьому, керуючій Кельменецьким відділенням ДОБУ ОСОБА_13 було вказано про необхідність спочатку повністю погасити кредит ОСОБА_15 для того, щоб зняти заборону з будинку, що розташований по АДРЕСА_3 , який виступає предметом іпотеки по кредиту наданому ОСОБА_15 , і тільки після цього укласти кредитний договір та іпотечний договір з ОСОБА_14 , яким в якості майнового забезпечення взяти в заставу вищевказаний будинок.

Не дивлячись на вказівки обласного керівництва, 03.04.2009 року ОСОБА_12 , діючи за злочинною домовленістю з ОСОБА_13 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, на своєму робочому комп`ютері надрукувала та роздрукувала Договір відновлюваної кредитної лінії №1332 від 03.04.2010 року, яким зобов`язалися надати ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 950000 грн. під 22% річних. Після цього ОСОБА_13 підписала з ОСОБА_14 підписали вказаний договір.

Окрім цього, не дивлячись на вказівки обласного керівництва ВАТ «Державний ощадний банк України», 03.04.2009 року ОСОБА_12 , діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_13 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, на своєму робочому комп`ютері надрукувала та роздрукувала завідомо неправдивий для неї та ОСОБА_13 документ Довідку на ім`я Державного нотаріуса Кельменецької державної нотаріальної контори від імені керуючої Кельменецьким відділенням №6796 ВАТ «ДОБУ» ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_15 , жителька села Іванівці Кельменецького району станом на 03.04.2009 року заборгованості по кредиту начебто не має, і що виходячи із цього, просять зняти заборону на нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , незважаючи на те, що на вказану дату існувала заборгованість по кредиту ОСОБА_15 в сумі 203641,59 грн., з яких, залишок основного кредиту 199770,89 грн., прострочений кредит 895,11 грн., відсотки основні 1649,31 грн., відсотки прострочені 1326,28 грн., пеня 1 грн.

У свою чергу, ОСОБА_13 , усвідомлюючи, що підписує та подає завідомо неправдиві офіційні документи, які засвідчують факти та події, що мають юридичне значення, а також мають властивість породжувати певні правові наслідки, у вигляді незаконного залишення кредиту ОСОБА_15 без іпотечного забезпечення та незаконної видачі кредиту ОСОБА_14 , бажаючи настання таких наслідків, підписала довідку від 3.04.2009 року про відсутність у ОСОБА_15 заборгованості по кредиту, з проханням зняти заборону на її нерухоме майно, після чого скріпила свій особистий підпис на ній, мокрою круглою гербовою печаткою Кельменецького відділення ДОБУ.

Цього ж дня, ОСОБА_13 надала вказівку, а ОСОБА_12 власноручно заповнити від імені ОСОБА_13 для подальшого надання нотаріусу бланк Заяви №490 від 3.04.2009 року про вилучення обтяження нерухомого майна та бланк Повідомлення №491 від 3.04.2009 р. про виключення запису з Державного реєстру іпотек, яким уповноважили нотаріуса зняти з Єдиного державного реєстру заборон іпотеку з житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_3 та виключити з Державного реєстру іпотек, договір іпотеки №1106 від 12.10.2007 року, які ОСОБА_13 , у свою чергу, підписала та скріпила мокрою круглою гербовою печаткою Кельменецького відділення ДОБУ.

Після складання та підписання вказаних документів керуюча Кельменецьким відділенням ДОБУ ОСОБА_13 та головний спеціаліст служби корпоративного бізнесу цього відділення ОСОБА_12 , маючи намір довести свій злочинний умисел до кінця, в порушення вимог Положення №110 про кредитування фізичних осіб, інших положень та інструкцій ДОБУ, вимог п.п. 1.2., 1.5., 2.3., 2.4., 3.2.1., 4.4.а), 9.1. Іпотечного договору №1106 від 12.10.2007 року, згідно яких наступні іпотеки та подвійні іпотеки не допускаються; іпотека припиняється тільки виконанням у повному обсязі зобов`язання за кредитним договором, 4.04.2009 року, подали цю завідомо підроблену довідку від 3.04.2009 р., заяву №490 від 3.04.2009 року та повідомлення №491 від 3.04.2009 р. приватному нотаріусу Кельменецького районного нотаріального округу ОСОБА_16 з проханням зняти заборону на нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , що перебувало в банківській заставі.

На підставі зазначених незаконних документів, приватним нотаріусом Кельменецького районного нотаріального округу ОСОБА_16 було знято заборону на відчуження зазначеного нерухомого майна та посвідчено іпотечний договір від 04.04.2009, згідно якого нерухоме майно, за адресою АДРЕСА_3 , перейшло в банківську заставу за іншим кредитним договором №1332, укладеним з ОСОБА_14 . При цьому кредит ОСОБА_15 залишився без іпотечної застави.

Укладенням цього іпотечного договору, на думку органу досудового слідства, було завершено процес оформлення незаконного кредиту ОСОБА_14 , оскільки тільки після внесення майнового забезпечення, можуть видаватись кредитні кошти.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, з метою приховання факту оформлення незаконного кредиту, видача якого була дозволена тільки за умови попереднього погашення кредиту ОСОБА_15 , а також, виходячи з хибно зрозумілих інтересів служби з метою підвищення відсоткової ставки за користування кредитами та керуючись своїми особистими інтересами, бажаючи створити перед керівництвом Ощадбанку собі імідж належного керівника, який завжди дотримується вимог кредитного комітету, вміє організувати роботу філії, та, особливо, в напрямку погашення наявних заборгованостей по кредитах, оформлених на різних громадян, що могло б посприяти її подальшому перебуванню на посаді керуючої відділенням після настання через рік пенсійного віку та призвести до різного роду заохочень, керуюча Кельменецьким відділенням ДОБУ ОСОБА_13 , 6.04.2009 року, без відома та письмової згоди боржників та ОСОБА_14 , яка виступала поручителем по кредитам її близьких родичів, в порушення ст. 528 ЦК України, надала вказівку ОСОБА_12 спрямувати кредитні кошти ОСОБА_14 на закриття простроченого кредиту останньої, погашення простроченої заборгованості ПП «Поляріс», а також на дострокове закриття кредитів усіх її родичів, а в першу чергу ОСОБА_15 , шляхом повного дострокового розрахунку по кредитам останніх.

ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_13 , з метою проведення по банку вищевказаних операцій, без відома та згоди ОСОБА_14 і її родичів, склала заявку на видачу готівки в сумі 635 тис.грн., розпорядження операційному відділу про видачу коштів, бланки рахунків на сплату інших платежів, відповідно до яких, ОСОБА_14 , начебто, отримала 635 тис.грн., після чого погасила свій кредит №100 в сумі 85014,13 грн. та заборгованість ПП «Поляріс» по кредитному договору №1179 в сумі 193128 грн., а її родичі також, начебто, достроково погасили свої меншвідсоткові кредити, а саме: ОСОБА_14 кредит №961 в сумі 82184,63 грн., ОСОБА_18 кредит №937 в сумі 5528,01 грн., ОСОБА_19 кредит №601 в сумі 51548,9 грн., та ОСОБА_15 кредит №1106 в сумі 203641,59 грн.

ОСОБА_13 , у свою чергу, підписала зазначені документи та близько 14.30 год. надала вказівку контролеру-касиру Кельменецького відділення ДОБУ ОСОБА_20 на підставі цих документів, провести зазначені вище фінансові операції тільки документально без фактичного руху готівки. ОСОБА_20 не розуміючи характер вчинених нею дій та настання наслідків, під тиском керуючої ОСОБА_13 , яка була її безпосереднім та прямим керівником, вказівки якої для неї є обов`язковими, безготівково провела ці фінансові операції, але оформила їх як готівкові, які охопили час 3 секунди, а саме з 14 год. 30 хв. 23 сек. по 14 год. 30 хв. 25 сек.

Далі, коли ОСОБА_14 ввечері цього ж дня прийшла в банк за отриманням першого траншу відновлюваної кредитної лінії, ОСОБА_12 повідомила їй про перерахування її кредитних коштів на дострокове закриття меншвідсоткових кредитів її родичів, а також заборгованості по кредитам самої ОСОБА_14 . Оскільки ОСОБА_14 була цим здивована та обурена, і почала висловлювати своє невдоволення, ОСОБА_12 відвела її до ОСОБА_13 .

У свою чергу ОСОБА_13 , з метою прикриття своєї злочинної діяльності, яка полягала в незаконному погашенню кредитів одних боржників за рахунок кредитних коштів іншого, за відсутності згоди та обізнаності цих осіб, використовуючи ставлення до себе зі сторони ОСОБА_14 як до керівника філії, тобто як до вищої службової особи відділення, від якої залежить подальше видача кредитних коштів, рух коштів по рахунках, зловживаючи своїм службовим становищем, вказала ОСОБА_14 що ця оборудка була обов`язковою вимогою банку, і що у неї немає іншого виходу, як підписати вказані вище заявки на видачу готівки в сумі 635000 грн., бланки рахунків на сплату платежів її родичами, та формальні квитанції про внесення в касу банку зазначених вище сум її родичами, а також написати заяву про видачу їй першого траншу відновлюваної кредитної лінії, для дострокового погашення кредитних зобов`язань її родичів, інакше вона наступні транші не отримає.

ОСОБА_14 , вважаючи що вона зобов`язана підписати ці документи, так як операції провели саме з її кредитними коштами, побоюючись, що ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , в силу своїх службових становищ не видадуть їй чергові транши і так само розпорядяться ними на свій власний розсуд, під психологічним тиском останніх, усвідомлюючи, що іншого виходу у неї не має, підписала ці документи, в тому числі і від імені її родичів, вказавши в кожному з цих документів, що це є «умовою банку». Поряд із цим, за вказівкою ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . ОСОБА_14 під диктовку останніх написала заяву про видачу їй першого траншу відновлюваної кредитної лінії для погашення кредитних зобов`язань її родичів, хоча за нормальних умов, ОСОБА_14 у жодному разі цього б не зробила, оскільки відсотки по кредитах кожного із її родичів були значно меншими і термін дії їх спливав через декілька років, а тому їй не було сенсу їх достроково погашати. В подальшому ОСОБА_14 отримала кредитні кошти за наступними траншами на загальну суму 315000 грн. Однак через те, що ОСОБА_13 та ОСОБА_12 без відома, бажання та згоди ОСОБА_14 , без врахування фінансового стану та фінансової спроможності останньої, перерахували кошти по кредиту ОСОБА_14 на дострокове закриття меншвідсоткових діючих кредитів її родичів, цими коштами відповідно, ОСОБА_14 не змогла розпорядитись на власний розсуд, використати їх у своїй підприємницькій діяльності та відповідно повернути банку у якості погашення свого кредиту.

Станом на 22.11.2010 року заборгованість за вказаним кредитом становить 1319494,29 грн., з яких 793670,84 грн. основний кредит, прострочений кредит 156329,16 грн., прострочені відсотки 291454,79 грн., пеня 78039,5 грн.

Такими діями ОСОБА_13 та ОСОБА_12 було умисно створили умови, за яких ОСОБА_14 не могла належним чином обслуговувати свій кредит, через що, їй банком було нараховано пеню, прострочку, що знову ж унеможливило здійснення ОСОБА_14 розрахунку перед державною банківською установою, чим останній завдано матеріальні збитки на загальну суму 868726,58 грн. (з яких, дострокове погашення кредитів родичів 342903,13 грн., і відповідно через це прострочений кредит 156329,16 грн., прострочені відсотки 291454,79 грн., пеня 78039,5 грн.), що є тяжкими наслідками.

Окрім цього, на думку органу досудового слідства, внаслідок злочинних дій керуючої Кельменецьким відділенням ДОБУ ОСОБА_13 та головного спеціаліста служби корпоративного бізнесу ОСОБА_12 , громадянці ОСОБА_14 , всупереч інтересам банку, було надано завідомо для ОСОБА_13 та ОСОБА_12 незаконний кредит сумі 950 000 грн., чим державним інтересам, в особі юридичної установи ВАТ «Державний ощадний банк України», завдано матеріальну шкоду на суму 950000,00 грн., що є тяжкими наслідками.

Таким чином, орган досудового слідства дійшов висновку про те, що своїми умисними діями ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , будучи службовими особами, зловживали своїм службовим становищем, а саме вчинили умисне, з хибно зрозумілих інтересів служби та в особистих інтересах, використання службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, в особі юридичної установи банку, та інтересам окремих громадян, тобто злочин передбачений ст.364 ч.2 КК України, за кваліфікуючою ознакою: зловживання службовим становищем, яке спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, в особі юридичної установи банку та інтересам окремих громадян.

Однак, дослідивши та проаналізувавши докази у їх сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_13 та ОСОБА_12 відсутній склад злочину, передбачений за вказаною нормою закону. При цьому суд виходить з наступного:

Так, зі змісту ст.364 КК України вбачається, що об`єктивна сторона зловживання владою або службовим становищем виявляється у діянні (дії чи бездіяльності), яке: 1) вчиняється з використанням влади або службового становища; 2) здійснюється у межах повноважень, наданих особі за посадою чи у зв`язку з виконанням нею службових обов`язків; 3) суперечить інтересам служби; 4) заподіює істотну шкоду або тягне тяжкі наслідки; 5) знаходиться у причинному зв`язку із зазначеними наслідками.

Таким чином, відповідальність за вказаний злочин настає лише у випадку наявності в діях винної особи наведених вище ознак у їх обов`язковій сукупності.

Як було встановлено судом, 3.03.1995 року на підставі Наказу №19-К начальника Чернівецького обласного управління державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України від 3.03.1995 року, ОСОБА_13 призначено на посаду керуючої Кельменецьким відділенням №6796 Ощадного банку України. В подальшому, систему Ощадбанку України було реорганізовано, у зв`язку з чим, зазначене відділення отримало нову назву, а саме: філія Кельменецьке відділення № НОМЕР_1 Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі Кельменецьке відділення ДОБУ), де ОСОБА_13 продовжувала працювати на посаді керуючої (том 1 а.с.194, том 12 а.с.173).

У свою чергу, ОСОБА_12 працювала на посаді старшого кредитного інспектора вказаного відділення «Ощадбанку», згідно наказу №4 від 28.02.1996 року (том 12 а.с.194-195).

У відповідності до посадової інструкції керуючої Кельменецьким відділенням ДОБУ, з якою ОСОБА_13 ознайомлена, вона є службовою особою, наділеною адміністративно-господарськими і організаційно-розпорядчими повноваженнями. До її обов`язків, поряд із іншими, входить загальне керівництво відділенням банку, забезпечення правильного виконання чинного законодавства; несе персональну відповідальність за виконання покладених на неї задач; розпоряджається майном і грошовими коштами відділення, забезпечує їх законне, цільове та економічне використання; виконує представництво від імені відділення банку; організовує операційно-касову роботу, організовує ефективне проведення банківських операцій, в тому числі операції з готівкою, касове обслуговування клієнтів, розрахункові операції, ведення рахунків клієнтів, надання кредитів юридичним та фізичним особам, інші операції та види діяльності, тощо (том 12 а.с.177-181).

Згідно посадової інструкції ОСОБА_12 , остання мала ряд відповідних обов`язків, прав та повноважень, з яких слідує, що вона була службовою особою і в силу свого службового становища наділена адміністративно-господарськими і організаційно-розпорядчими повноваженнями, а також має право та зобов`язана: забезпечувати ефективну організацію робіт з довгострокового та короткострокового кредитування фізичних і юридичних осіб, ефективно використовувати вільні кредитні ресурси; брати участь у визначенні кредитної політики; забезпечувати реалізацію основних принципів депозитно-кредитної політики Ощадбанку, тощо (том 12 а.с.203-205).

Як пояснила в судовому засіданні допитана у якості потерпілої ОСОБА_14 , в січні 2009 року через значні матеріальні труднощі та неможливість погашення нею прострочених кредитів за договорами №100 та №1179, вона звернулася до керуючої Кельменецьким відділенням ДОБУ ОСОБА_13 та до головного спеціаліста служби корпоративного бізнесу цього відділення ОСОБА_12 з проханням видати їй новий кредит в сумі 200 тисяч грн. для ведення та розвитку бізнесу. За рахунок отриманої від ведення бізнесу виручки, вона планувала погасити заборгованість за своїми попередніми кредитами та кредитами її родичів.

Погодившись на таку пропозицію, ОСОБА_13 у свою чергу, запропонувала їй отримати кредит в розмірі 950 000 грн., за умови, що частина коштів із вказаного кредиту буде перерахована на погашення її попередніх неоплачених кредитів, а також на погашення кредитів її родичів. Не усвідомлюючи до кінця всіх наслідків запропонованого, вона ( ОСОБА_14 ) погодилась на отримання кредиту в сумі 950 000 грн.

Після прийняття рішення кредитним комітетом Чернівецького обласного відділення ВАТ «Державний ощадний банк України», яким було надано згоду на видачу їй кредиту в сумі 950 000 грн., під тиском ОСОБА_13 написала заяву про перерахування більшої частини коштів з першого траншу на погашення попередніх кредитів. Таким чином, суму в розмірі 635 000 грн. вона фактично не отримала. Вважає, що договір був укладений на вкрай невигідних для неї умовах, оскільки у її родичів була реальна можливість сплачувати кошти за своїми кредитами. У зв`язку із неотриманням у повному обсязі всієї суми кредиту, їй спричинено збитки, так як їй не вдалося на отриману від суми кредиту різницю коштів, розвинути свій бізнес та отримати від нього заплановані доходи.

Разом з тим, наведені обставини повністю спростовуються показами, допитаних в судовому засіданні свідків: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 членів кредитного комітету Кельменецького відділення №6796 ВАТ "Державний ощадний банк України" які пояснили, що на засіданні кредитного комітету 02.04.2009 року розглянуто питання про звернення з клопотанням до Обласного управління банку про вирішення питання щодо надання ОСОБА_14 кредиту в сумі 950000 грн.

У свою чергу, свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , члени кредитного комітету Чернівецького обласного відділення ВАТ "Державний ощадний банк України", зазначили, що дійсно, 03.04.2009 року на засіданні комітету були розглянуті питання про надання ОСОБА_14 кредиту в сумі 950000 грн. і заміну предмету застави по кредиту №1179 від 08.02.2008 року. На цьому засіданні ОСОБА_14 була присутня особисто, просила її "перекредитувати". Будь яких заперечень не висловлювала. При цьому членам кредитного комітету було відомо, що житловий будинок в АДРЕСА_3 , власником якого була дочка ОСОБА_28 ОСОБА_15 , знаходився у заставі по кредиту останньої. Зазначали, що передача цього будинку в іншу заставу, тим більше в цьому ж банку, можлива та не суперечила чинному на той час законодавству. Сума заставленого майна була достатньою. Рішенням кредитного комітету ОСОБА_13 була уповноважена здійснити видачу ОСОБА_28 кредиту, замінити предмет застави по кредитному договору №1179 від 08.02.2008 року, за рахунок майна, що вивільнялося при погашенні кредитів ОСОБА_14 і ОСОБА_19 . Будь якої шкоди банку, зокрема процедурою рефінансування, проведеною в один банківський день, діями ОСОБА_13 не заподіяно. Більше того, на даний час, у зв`язку із невиконанням ОСОБА_14 умов за договором кредиту, неповернення коштів, розпочата процедура з реалізації заставленого майна.

Вказані покази підтверджені й висновком судово-економічної експертизи №4275/14-45 від 28.08.2014 року наявність в касі Кельменецького відділення №6796 ВАТ "Державний ощадний банк України" станом на 06.04.2009 року коштів для виплати першого траншу кредиту в сумі 635 000 грн. та виплата такого траншу ОСОБА_14 документально підтверджується; виплата ОСОБА_14 четвертого траншу кредиту в сумі 165 000 грн. 30.04.2009 року документально підтверджується (том 18 а.с.3-11).

Також суд вважає безпідставним посилання в обвинуваченні на те, що у зв`язку із зняттям 04.04.2009 року заборони на відчуження нерухомого майна, яке перебувало у банківській заставі та складалося із житлового будинку АДРЕСА_3 , за умови, що договір кредиту погашений не був та передачу його у заставу по іншому кредитному договору, спричинило тяжкі наслідки для ВАТ "Державний ощадний банк України".

При цьому суд виходить з того, що у відповідності до п.4.4.22 Положення про кредитування фізичних осіб, яке затверджено постановою правління ВАТ «Державний ощадний банк України» від 18.06.2003 року №110, надання кредитів у випадку, якщо один предмет застави (іпотеки) виступає забезпеченням виконання зобов`язань більше, ніж за одним кредитним договором, укладеним з Банком, можливе за умови достатності вартості застави (іпотеки), відповідності їх вимогам Банку щодо рівня забезпеченості та за наявності відповідного рішення уповноваженого колегіального органу Банку (том 14 а.с.1-26).

Так, допитані в судовому засіданні у якості свідків, члени кредитного комітету Чернівецького обласного управління ВАТ «Ощадний банк України» ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 пояснили, що рішення про надання кредиту ОСОБА_14 було прийнято комітетом лише після проведення відповідної перевірки кредитною службою банку щодо платоспроможності клієнта та оцінки майна, що передаватиметься у заставу. Після цього ОСОБА_13 було уповноважено на видачу кредиту ОСОБА_14 . Оскільки коштів за договором кредиту ОСОБА_14 не сплачувала, на даний час майно, яке перебувало у заставі, передано на реалізацію.

Отже, слід дійти висновку про те, що рішення про надання ОСОБА_14 кредиту в сумі 950 000 грн. приймалося ОСОБА_13 з дотриманням вимог чинного на той момент банківського законодавства, адже кредит надавався за згодою колегіального органу кредитного комітету Чернівецького обласного управління ВАТ «Ощадний банк України» та вартість заставленого майна була достатньою для забезпечення кредиту.

Окрім цього, зазначені вище обставини повністю підтверджуються дослідженими та проаналізованими судом письмовими доказами, зокрема:

· випискою з протоколу засідання кредитного комітету Відділення банку від 02.04.2009 року №5, з якої вбачається, що було прийнято рішення про надання ОСОБА_14 кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом 950 000 грн. на споживчі потреби, терміном на 7 років під 22% річних одноразово під поруку трьох фізичних осіб та заставу нерухомого майна житлового призначення вартістю 353 770 грн. та комплексу нежитлових будівель вартістю 1 826 540 грн. Крім того, вирішено направити клопотання про видачу кредиту та кредитну справу в Чернівецьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк» для надання дозволу на видачу кредиту;

· том 3 а.с.131-137, 152

· висновком кредитної служби Чернівецького обласного управління ВАТ «Ощадний банк України», з якого вбачається, що майно позичальника є прийнятним забезпечення;

· том 3 а.с.140-143;

· договором відновлювання кредитної лінії від 03.04.2009 року, який особисто підписаний ОСОБА_14 та з умовами якого вона погодилась;

· том 1 а.с.49-55;

· заявами на видачу готівки, згідно яких ОСОБА_14 на виконання умов кредитного договору були видані чотири транші кредитних коштів. Заявки підписані позичальником ОСОБА_14 особисто, що вона підтвердила в судовому засіданні;

· том 1 а.с.84, том 3 а.с.91-92, том 11 а.с.91;

· висновком судово-економічної експертизи №4275/14-45 від 28.08.2014 року, з якого вбачається, що спричинення матеріальної шкоди (збитків) на суму 950 000 грн. ВАТ «Державний ощадний банк України» документально не підтверджується;

· том 18 а.с.3-11;

· ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 09.12.2010 року у цивільній справі за позовом прокурора Кельменецького району Чернівецької області в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України», якою встановлено факт отримання ОСОБА_14 коштів за договором відновлювальної кредитної лінії від 03.04.2009 року в сумі 950 000 грн., а також якою спростовується посилання в обвинуваченні на те, що договір укладено незаконно.

· том 14 а.с.254-255.

Виходячи з наведених вище фактичних обставин справи, а також письмових доказів, суд приходить до переконливого висновку про те, що надання ОСОБА_14 кредиту відбувалося з дотриманням вимог чинного на той час законодавства.

Поряд із цим, варто зазначити, що у відповідності до вже згаданого вище висновку судово-економічної експертизи №4275/14-45 від 28.08.2014 року, при проведенні банківських операцій по виплаті ОСОБА_14 кредиту, банком не дотримано вимоги гл.2 п.2 Інструкції про касові операції в банках України від 14.08.2003 року №337. Однак вказане, на думку суду, не може свідчити про заподіяння шкоди ані Банку, ані позичальнику ОСОБА_14 , а може бути лише підставою для дисциплінарної відповідальності працівників банку.

Таким чином, судом встановлено відсутність в діях кожної із підсудних ОСОБА_12 та ОСОБА_13 однієї із основних ознак об`єктивної сторони складу злочину передбаченого ст.364 КК України заподіяння шкоди, у зв`язку з чим, приходить до висновку про відсутність у їх діях складу злочину передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Крім того, суд вважає, що органом досудового слідства не розкрито дій, які б свідчили про корисливий мотив чи особисті інтереси ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Натомість, зазначено, що інкриміноване їм діяння вони вчинили з «хибно зрозумілих інтересів служби та в особистих інтересах».

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Аналогічна позиція міститься і в практиці Верховного Суду України.

Так, Пленум ВСУ у своїй постанові №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив про те, що визнати особу винною у вчиненні злочину можливо тільки за умови доведеності її вини. При цьому необхідно мати на увазі, що в силу ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Суди при розгляді кримінальних справ мають суворо додержуватись закріпленого в ч.1 ст.62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може піддана кримінальному покаранню доки її вину не буде доведено в законному порядку.

У відповідності до вимог ст.327 КПК України (в редакції 1960 року) вирок суду може обвинувальний або виправдовувальний.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена.

Виправдовувальний вирок постановляється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину.

Отже, враховуючи те, що суд дійшов висновку про відсутність в діях кожної із підсудних ОСОБА_12 та ОСОБА_13 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, суд вважає за необхідне винести виправдовувальний вирок в частині обвинувачення за ч.2 ст.364 КК України.

Що ж стосується обвинувачення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за ч.1 ст.366 КК України, яке на думку суду є доведеним, то суд вважає, що провадження у справі в цій частині підлягає закриттю, виходячи з наступних підстав:

Так, злочин, передбачений ч.1 ст.366 КК України, відповідно до ст.12 цього ж Кодексу, віднесений до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Вимогами ст.49 КК України передбачено, що у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначеного у ч.1 ст.49 КК України строку особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий.

Згідно з довідкою та вимогами про судимості, а також іншими матеріалами кримінальної справи, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 раніше до кримінальної відповідальності не притягувались, у період з квітня 2009 року по січень 2015 року нових злочинів не вчиняли, від слідства та суду не ухилялися.

У відповідності до вимог ч.1 ст.248 КПК (в редакції 1960 року) при наявності обставин, передбачених, зокрема, ст.ст.7-1, 11-1 КПК України, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.

При цьому, згідно з ч.2 ст.11-1 КПК України суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених частиною першою ст.49 КК України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

З огляду на викладене, враховуючи те, що передбачене ст.49 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, а також те, що підсудні ОСОБА_13 та ОСОБА_12 у разі, якщо суд дійде висновку про наявність у їхніх діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, не заперечували проти того, щоб провадження у справі було закрито, суд вважає, що провадження у кримінальній справі підлягає закриттю.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року №3 (зі змінами, внесеними постановами від 25 грудня 1992 року № 13 та 03 грудня 1997 року №12), у разі закриття справи з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається, вимоги позивача про відшкодування шкоди в цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, цивільний позов ОСОБА_14 підлягає залишенню без розгляду, у зв`язку із закриттям провадження у справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.49 КК України, ст.ст.11-1, 248, 323-324 КПК України (в ред.1960 року), суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_13 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.366 ч.1 КК України.

Звільнити ОСОБА_13 від кримінальної відповідальності за ст.366 ч.1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України.

ОСОБА_12 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України.

Звільнити ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності за ст.366 ч.1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України.

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_13 та ОСОБА_12 за ч.1 ст.366 КК України закрити.

За ч.2 ст.364 КК України ОСОБА_13 виправдати, у зв`язку із відсутністю у її діях складу злочину.

За ч.2 ст.364 КК України ОСОБА_12 виправдати, у зв`язку із відсутністю у її діях складу злочину.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_13 у вигляді підписки про невиїзд скасувати.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_12 у вигляді підписки про невиїзд скасувати.

Цивільний позов ОСОБА_14 залишити без розгляду, роз`яснивши право на звернення за захистом своїх інтересів у цивільному порядку.

Речові докази, які знаходяться в матеріалах кримінальної справи, залишити в матеріалах кримінальної справи.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернівецької області протягом 15-ти діб з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_33