Дата документу Справа № 335/6149/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/6149/15-к Головуючий в 1 інстанції
№ провадження 11-кп/778/1892/15 ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 185 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула в м. Запоріжжі у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури Орджонікідзевського району м. Запоріжжя ОСОБА_8 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, який має середню спеціальну освіту, одружений, який має на утриманні малолітніх дітей, працюючий у ВАТ «Запорізький арматурний завод» на посаді охоронця-стрілка, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

*03 січня 1996 року за ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України до 2 років позбавлення волі умовно з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

*26 лютого 2001 року за ч. 2 ст. 206, ч. 3 ст. 142, ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 43 КК України, частково приєднано покарання за вироком від 19 вересня 1997 року та призначено остаточне покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 23 березня 2002 року умовно-достроково, не відбутий строк покарання становить 11 місяців 12 днів;

*04 лютого 2003 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71, ст. 81 КК України, приєднано не відбутий строк покарання за вироком від 26 лютого 2001 року та призначено остаточне покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 30 липня 2005 року по відбуттю строку покарання;

*06 вересня 2007 року за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; звільнений 29 вересня 2008 року по відбуттю покарання;

*12 січня 2010 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений 10 липня 2013 року по відбуттю покарання,

визнаний винним у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2 - 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вироком запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 скасовано.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок таким, що підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, щодо застосування ст. 75 КК України, а також неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність через неврахування рецидиву злочину, як обставини, що обтяжує покарання. Просить вирок скасувати і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини: 03 червня 2015 року, о 23 годині 50 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись біля двору будинку АДРЕСА_3 , діючи з корисливих мотивів, повторно, усвідомлюючи що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, проник до гаражу, який розташований на території зазначеного двору, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме апарат високого тиску AR 780 TSS Blue Clean вартістю 6 000 гривень, спричинивши останньому матеріальний збиток на зазначену суму.

В суді апеляційної інстанції:

прокурор апеляційну скаргу підтримав часткового та вважав, що вирок підлягає скасуванню з направлення справи на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання у зв`язку з порушеннями вимог ст. 52 КПК України, призначене судом покарання, за обставинами вказаними у вироку суду, із застосуванням ст. 75 КК України, вважав таким, що не відповідає вимогам ст. 50, 65, 75 КК України через м`якість.

Обвинувачений заперечував проти доводів апеляційної скарги, стверджував, що фактично не мав наміру щодо крадіжки майна потерпілого, а взяв апарат, бо не отримав заробітну плату, яку мав виплатити потерпілий, майно повернув з потерпілим порозумілися.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, частково, вважав, що при розгляді справи істотно порушені вимоги кримінального процесуального кодексу, що відповідно до п.4 ст. 412 КПК України тягне скасування судового рішення, вважав, що якщо обвинувачений буде засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, за обставинами вказаними у обвинувальному акті, покарання із застосуванням ст. 75 КК України, є м`яким; пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який в дебатах та в останньому слові просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а судове рішення без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, а судове рішення - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 409 КПК України підставою для скасуванню судового рішення є в тому числі і істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 52 КПК України має бути забезпечена участь захисника у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад не здатні повною мірою реалізувати свої права, з моменту встановлення цих вад.

В матеріалах провадження містяться відомості про те, що з 01 листопада 1995 року ОСОБА_7 перебуває на обліку в КУ «ОКНД» з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів. Синдром залежності (а.с. 36).

На думку колегії суддів, вказані відомості дають обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений через свій стан здоров`я не здатний повною мірою реалізувати свої права самостійно, у зв`язку з чим кримінальне провадження, відповідно до вимог ст. 52 КПК України, необхідно було здійснювати за участю захисника.

Проте, слідчий та прокурор, встановивши дані обставини 16 червня 2015 року (а.с. 36), вимоги ст. 52 КПК України не виконали, не забезпечили участь захисника, та в подальшому проігнорували вимоги ст. 290, 293 КПК України щодо надання захиснику копії обвинувального акту, затвердженого прокурором 19 червня 2015 року, та доступу до матеріалів досудового розслідування.

На вказані порушення з боку обвинувачення суд першої інстанції уваги не звернув, в свою чергу, участь захисника при судовому розгляді не забезпечив.

Крім того, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

При апеляційному розгляді обвинувачений заперечував обставини скоєного злочину, що, на думку колегії, свідчить про те, що він не в повній мірі не зрозумів зміст положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вищевказаний вирок, як постановлений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, не може бути визнаний законним і обґрунтованим та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, що відповідає вимогам ст.ст. 412, 415 КПК України.

В ході нового розгляду необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції в оскаржуваному вироку, всупереч ст.ст. 370, 374 КПК України, не мотивував належним чином свої висновки щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Тому колегія суддів знаходить обґрунтованими частково доводи апеляційної скарги прокурора та доходить до висновку, в разі доведеності вини ОСОБА_7 у висунутому йому обвинувачені в тих самих межах та обсязі вказаному у вироку суду, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення аналогічних злочинів проти власності, наявності обставини, що обтяжує покарання, яким суд визнав - рецидив злочину, та за відсутністю інших обставин, які, у відповідності до вимог ст.65 КПК України, впливають на призначення покарання, при новому розгляді слід вважати, покарання із застосуванням ст. 75 КК України, м`яким.

Оскільки учасниками провадження не заявлялись клопотання щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу, колегія суддів не обговорює дане питання.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора прокуратури Орджонікідзевського району м. Запоріжжя ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2015 року стосовно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: 1 2 3