АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/1940/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.ст. 185 ч.ч.2,3; 289 ч.2 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження №№ 0000226, 0003057 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2015 року, ухваленого стосовно ОСОБА_9 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 01.06.2013 року вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ст. 289 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.185; ч.2 ст. 289 КК України, та призначено покарання: за ч.2 ст. 185 КК України - (по епізоду від 06.12.2012 року) у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України - (по епізоду від 26.10.2012 року) у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч.2 ст. 289 КК України - (по епізодам від 06.12.2012 року та 03.01.2013 року) у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Комінтернівського райсуду м. Харкова від 01.06 2013 року (по епізоду , від 09.01.13р. по ч.2 ст. 289 КК України) більш суворим, що призначено за даним вироком та призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.
Крім того, ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, (по епізоду від 02.09.2013 року) та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання, призначеного ОСОБА_9 за даним, частково приєднано невідбуте покарання, призначене на підставі ч.4 ст. 70 КК України за даним вироком (вироку Комінтернівського райсуду м. Харкова від 01.06 2013 року) та остаточно призначено ОСОБА_9 покарання за сукупністю вироків у виді 6 років позбавлення волі.
Згідно вироку, обвинувачений неповнолітній ОСОБА_9 26.10.2012 року приблизно о 00 год. 00 хв. за попередньою змовою зі вже засудженим ОСОБА_10 , прибули до будинку АДРЕСА_3 з метою таємного викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, неповнолітній ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 зайшли до першого під`їзду вказаного будинку, та піднялись на 5-й поверх, де побачили дерев`яні двері, що обладнані кодовим замком. Маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до приміщення, вони відкрили вказані двері та проникли до загального коридору гуртожитку, де побачили прикріплений до стіни велосипед марки «FortAward», вартістю 1500 гривень, яким вирішили таємно заволодіти. Після цього, неповнолітній ОСОБА_9 зняли його з кріплення на і стіні, тим самим таємно його викрали, після чого з місця скоєного злочину з викраденим майном вони зникли, чим заподіяли гр. ОСОБА_11 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Окрім цього, 06.12.2012 року приблизно о 02 год. 00 хв. неповнолітній ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, знаходячись поблизу будинку №210/4 по пр. Московському у м. Харкові, побачили автомобіль ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , яким вони вирішили таємно заволодіти. Реалізуючи свій злочинний умисел, неповнолітній ОСОБА_9 разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_12 шляхом пошкодження дверей автомобіля, проникли до його салону, після чого завели його двигун та незаконно заволоділи зазначеним автомобілем, вартістю 12 843 гривень, прослідкувавши на ньому до пр-ту Жуковського у м. Харкові, де зустрілись з ОСОБА_14 , проїхавши на викраденому автомобілі до лісосмуги, що знаходиться неподалік від будинку №8 по вул. Ніколаєва у м. Харкові, неповнолітній ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , та ОСОБА_14 автомобіль покинули та з місця скоєння кримінального правопорушення втекли, чим заподіяли матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_16 на загальну суму 12 843 гривень.
Окрім цього, неповнолітній ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , та ОСОБА_14 06.12.2012 року, приблизно о 07 год. 00 хв., знаходячись поблизу лісосмуги, що неподалік від будинку №8 по вул. Ніколаєва у м. Харкові, маючи злочинний умисел на незаконне заволодіння чужим майном, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно викрали з автомобіля «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , майно, а саме: 2 аудіо динаміка «Pioneer», вартістю, 565,00 грн., аудіо магнітофон «Pioneer» вартістю 462,00 грн., 3 пивних кеги об`ємом по 30 літрів, вартістю - 400 грн. за кожний, один пивний кег об`ємом 20 літрів, вартістю - 386,00 грн., балон вуглекислотний об`ємом 10 літрів в кількості 2 штук, вартістю, 56,00 грн. за кожний, та пивні конектори в кількості 7 штук, вартістю - 112,00 грн. за кожний. Після цього, заволодівши вказаним майном, вони з місця скоєння злочину зникли, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 3509,00 гривень.
Окрім цього, 03.01.2013 року приблизно о 03 год. 30 хв. неповнолітній ОСОБА_9 разом з особою, що не досягла віку кримінальної відповідальності - ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись поблизу будинку №14 по бул. Б. Хмельницького у м. Харкові, побачили автомобіль «ВАЗ 2104», д.н.з. НОМЕР_2 , яким вирішили незаконно заволодіти. Реалізуючи свій злочинний умисел, н/л ОСОБА_9 разом з особою, що не досягла віку кримінальної відповідальності - ОСОБА_19 шляхом віджиму скла дверей зазначеного автомобіля, проникли до його салону, після чого завели його двигун та рушили, тим самим незаконно заволоділи вказаним автомобілем, вартістю, 15186,70 гривень, після чого на вказаному автомобіля прослідували до будинку АДРЕСА_4 , використавши при цьому 10 літрів бензину А95 на суму - 109,2 гривень, поблизу якого автомобіль і залишили, та з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, заподіявши тим самим матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_20 на суму 1595,9 гривень.
Крім цього, неповнолітній ОСОБА_9 разом з ОСОБА_21 , а також з особою, яка не досягла віку кримінальної відповідальності - ОСОБА_22 та невстановленою під час досудового розслідування особою на ім`я « ОСОБА_23 », маючи злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, 02.09.2013р. знаходячись поблизу будинку №38 по вул. Корчагінців в м. Харкові, побачили автомобіль «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_24 та яким вони вирішили таємно заволодіти. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_25 , ОСОБА_9 та ОСОБА_22 , а також невстановлена особа на ім`я « ОСОБА_23 » за допомогою викрутки, проникли до салону автомобіля, після чого завели його двигун та незаконно заволоділи зазначеним автомобілем вартістю 12390 грн., після чого покинули місце скоєння кримінального правопорушення та втекли, чим заподіяли матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_24 на загальну суму 12 390 гривень.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини, встановлені вироком, кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції змінити та пом`якшити призначене ОСОБА_9 покарання. В обґрунтування своєї апеляційної вимоги апелянт зазначає про те, що її підзахисний виховувався в багатодітній родині, скоїв злочини у неповнолітньому віці, свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю, розкаявся, активно сприяв їх розкриттю, у зв`язку з чим призначене судом ОСОБА_9 покарання не відповідає його особі та за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника, а також доводи прокурора щодо обґрунтованості та вмотивованості оскаржуваного вироку, в тому числі стосовно призначеного покарання, заперечуючи щодо задоволення апеляційних вимог захисника, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши судове рішення, у відповідності з нормами ст. ст. 404, 421 КПК України, дійшла висновку про те, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_9 відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України. Сторони кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого та дослідження даних про його особу.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочинів, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого за ч.ч.2, 3 ст.185, ч. 2 ст. 289 КК України у апеляційній скарзі захисника не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини у апеляційному порядку не перевіряються.
Перевіряючи вирок в межах доводів поданої апеляційної скарги щодо правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Сутність апеляційних доводів захисника, підтриманих обвинуваченим, про зайву суворість призначеного покарання та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо необхідності та можливості зміни вироку в частині призначеного покарання, шляхом його пом`якшення, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки такі твердження повністю спростовуються висновками суду, що містяться у оскаржуваному вироку (арк. 153- 156).

Як убачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_9 призначено покарання за 5 епізодів злочинної діяльності, тобто крадіжок та незаконного заволодіння транспортними засобами,- в межах санкцій ч.ч.2, 3 ст.185, ч. 2 ст. 289 КК України, у розмірі наближеному до мінімального, із застосуванням норм ст. 70 ч. ч. 1, 4, та ст. 71 КК України, тобто за сукупністю злочинів та вироків, і остаточно призначено - у виді позбавлення волі на строк 6 років в умовах його реального відбування. Належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчинених злочинів, серед яких є тяжкі, а також злочини середньої тяжкості, але при цьому визнав та об`єктивно врахував декілька обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і визнання вини, активне сприяння розкриттю злочинів, що вчинені у неповнолітньому віці, а також взяв до уваги відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність непогашеної судимості.

Крім того, твердження у апеляційній скарзі захисника про те, що призначене судом першої інстанції остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 1 червня 2013 року, тобто із застосуванням норм ч. 1 ст. 71 КК України, у виді позбавлення волі строком на 6 років, внаслідок суворості не відповідає ступеню тяжкості злочинів та особі обвинуваченого, - колегія суддів вважає необґрунтованими і дійшла висновку про те, що при призначені покарання, суд у повній мірі врахував вимоги кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 65, 66 КК України, а саме додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також врахував дані про особу обвинуваченого, що на час вчинення злочинів був неповнолітнім. При цьому судом належно враховано, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, тобто судове рішення повинно виконувати функцію загальної та особистої превенції. Колегія суддів, також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з урахуванням ступеню тяжкості низки вчинених умисних корисливих злочинів, в сукупності з даними про особу винного, який раніше звільнявся за вироком суду від відбування призначеного покарання з випробуванням (арк. 141-143), підстав для застосування норм ст.ст. 69,69-1, 75 КК України або пом`якшення призначеного покарання не вбачається, в тому числі і з приводу наявності даних про вчинення злочинів у віці до 18 років. Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_9 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства, тобто при позбавленні волі в мінімальних межах, необхідних для досягнення цих цілей.

За таких обставин, твердження у апеляційній захисника, що призначене судом першої інстанції покарання за сукупністю вироків, не відповідає ступеню тяжкості злочинів та особі обвинуваченого внаслідок суворості, колегія суддів вважає необґрунтованими і дійшла висновку про те, що при призначені цього покарання, суд у повній мірі врахував вимоги кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 32, 35, 65, 66,70, 71 КК України, призначивши покарання як найближче до мінімального, але в межах санкцій статей 185 ч.2,3 та 296 ч.2 КК України, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також врахував наявність обставин, що пом`якшує покарання, та об`єктивно дослідив дані про особу обвинуваченого.

Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів. Отже, доводи апеляційної скарги захисника про невиправдану суворість призначеного покарання є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2015 року, ухваленого стосовно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_26 ОСОБА_4