Ухвала

іменем україни

22 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_6.,
суддів ОСОБА_7. і ОСОБА_8.,
при секретарі судового засідання ОСОБА_9.,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 8 червня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_10.,
ВСТАНОВИЛА:

З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернувся ОСОБА_5 з вимогами про перевірку ухвали слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 8 червня 2015 року та постановлену щодо неї ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року.

Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 8 червня 2015 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 у порядку ч. 5 ст. 29 Конституції України на незаконне затримання та позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 8 червня 2015 року.

Пославшись на вимоги ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовив у відкритті провадження, оскільки оскаржене ОСОБА_5 судове рішення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

В касаційній скарзі ОСОБА_5 посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства апеляційним судом, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Мотивуючи касаційну скаргу ОСОБА_5 твердить, що апеляційний суд розглянув його скаргу в його відсутності, й крім того, не надав уваги, що суд першої інстанції постановив ухвалу без урахування мотивів, з яких апеляційний суд 27 квітня 2015 року скасував ухвалу суду першої інстанції від 9 квітня 2015 року за його скаргою на незаконне затримання і позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка частково підтримала касаційну скаргу та просила скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд провадження в суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд касаційної інстанції розглядає касаційну скаргу ОСОБА_5 в частині оскарження ним ухвали апеляційного суду, оскільки відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 424 КПК України ухвали слідчого судді оскарженню в касаційному порядку не підлягають. З цих підстав касаційний суд не розглядає доводи ОСОБА_5 щодо незаконності ухвали слідчого-судді суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При розгляді скарги ОСОБА_5 суд не дотримався вимог вказаного закону.

Зі змісту ухвали суду першої інстанції вбачається, що розглянувши скаргу ОСОБА_5 щодо незаконного затримання та відмовивши у задоволенні такої скарги, суддя припустився суперечностей, які залишились поза увагою апеляційного суду.

Так, мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що скарга ОСОБА_5 щодо незаконного затримання не відноситься до переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, відповідно до вимог ст. 303 КПК України, адже вона подана у порядку ч. 5 ст. 29 Конституції України.

Так, ч. 5 ст. 29 Конституції України передбачено право людини на негайне повідомлення про арешт або затримання родичів заарештованого чи затриманого.

Тобто, мотивування рішення слідчого судді не є логічним й викликає сумніви у відповідності самого судового рішення вимогам ст. 370 КПК України.

Апеляційним судом зазначеному недоліку уваги не надано, отже в ухвалі судді апеляційного суду висновок про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 є хибним, тому така ухвала підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, який слід провести з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 8 червня 2015 року скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8