Справа № 346/4266/14-к
Провадження № 11-кп/779/330/2015
Категорія ч.4 ст.187 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Коломийського міськрайонного суду від 05 червня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз 14 березня 2014 року Коломийським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді арешту на строк шість місяців, громадянина України, -

Засуджено:

- за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у вигляді десять років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України остаточно призначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого більш суворим - десять років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить обвинуваченому на праві особистої власності.

В строк відбуття даного покарання, повністю, зараховано відбуте покарання за попереднім вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 березня 2014 року у вигляді шести місяців арешту із розрахунку згідно ст. 72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідає один, день арешту і визначено остаточне покарання - десять років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дати обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з 18 липня 2014 року.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку у законну силу залишено попередній тримання під вартою.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 2474,14 гривень витрат на залучення експерта.

Згідно ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

За вироком суду ОСОБА_8 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, а також поєднаний із проникненням у приміщення, спрямований на заволодіння майном у великих розмірах.

Так, 11 грудня 2013 року о 17 год. 29 хв. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 одягнувши на обличчя матерчату маску, через відчинені вхідні двері проник до приміщення ювелірного магазину «Сапфір», власником якого є приватний підприємець ОСОБА_9 , де з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій з метою заволодіння чужим майном, погрожуючи продавцеві ОСОБА_11 предметом схожим на рушницю вчинив напад, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, що був спрямований на заволодіння майном у великих розмірах.

В результаті обвинувачений заволодів рядом ювелірних виробів виготовлених із золота 585 проби, що знаходилися у шухляді оглядової вітрини загальною вагою 731,56 грама на загальну суму 292 624 гривні, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду у великому розмірі.

В своїх апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_8 вважає, що суд першої інстанції не дотримуючись чинного законодавства України проводив суд односторонньо, не беручи до уваги, що все кримінальне провадження є сфабрикованим. Зазначає, що при перегляді відео з місця розбою ювелірного магазину немає жодних доказів того, що це був саме він, оскільки зовнішність особи, яка була на відображенні є зовсім іншою. Тому, вважає, що вказаний доказ є недопустимим згідно ст. 89 КПК України. Просить скасувати рішення Коломийського міськрайонного суду, а провадження закрити.

- потерпілий ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі вважає, що переніс величезний стрес та біль від понесеної втрати майна, жодного покаяння від обвинуваченого ОСОБА_8 він не почув, тому просить ухвалити новий вирок, яким вирок Коломийського міськрайонного суду стосовно ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасувати, призначивши останньому покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 обвинувачений ОСОБА_8 в передбаченому законом порядку відкликав.

До початку апеляційного розгляду надійшло доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_8 , в якій він підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив відтворити та дослідити відеозапис з камер відео спостережень з магазину, дослідити висновок судово-трасологічної експертизи, відтворити звукозапис показань свідка ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та надати цим доказам належну оцінку.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_8 свою апеляційну скаргу та доповнення до неї підтримав в повному обсязі, та заперечив апеляційну скаргу потерпілого;

- захисник Шкварок підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_8 та заперечив апеляційну скаргу потерпілого;

- потерпілий ОСОБА_9 заперечив доводи скарги обвинуваченого та просив задовольнити його апеляційну скаргу, пояснив, що як вбачається з камер відео спостереження ОСОБА_8 зранку 11 грудня 2013 року заходив у кросівках марки «Адідас», які були предметом дослідження експертизи та був без рукавичок, а вечором в цей ж день вчиняв крадіжку уже в іншому взутті та рукавичках. Зазначив, що ОСОБА_8 по голосу впізнала свідок ОСОБА_12 , яка в суді першої інстанції це підтвердила;

- прокурор вважав вирок суду законним та обґрунтованим, апеляційні скарги просив залишити без задоволення.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника Шкварка, які просили вирок скасувати, справу провадженням закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, потерпілого ОСОБА_9 , який просить призначити більш суворе покарання, думку прокурора про залишення апеляційних скарг без задоволення, перевіривши мотиви і доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст.ст. 370, 374 КПК України, оскільки ухвалений компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінально-процесуальним законом, на підставі об`єктивно встановлених обставин, які підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням з врахуванням їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Суд правильно оцінив наявні у справі докази та прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_8 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, а також поєднаний із проникненням у приміщення, спрямований на заволодіння майном у великих розмірах.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання потерпілого ОСОБА_14 , який зазначив, що як підприємець займається торгівлею ювелірними виробами.

11 грудня 2013 року дізнався про подію злочину з телефонного дзвінка дружини ОСОБА_15 . Приїхавши на місце побачив, що вітрини із золотими ланцюжками були порожніми. Зі слів дружини та продавця ОСОБА_12 дізнався, що під кінець робочого дня, у салоні магазину була продавець, дружина знаходилася у коморі, зайшов невідомий чоловік у масці, витягнув зброю, яку тримав під курткою і пригрозивши нею відкрив прилавок, дістав целофановий пакет і зсипав туди ланцюжки із золота.

Вказує, що у приміщенні магазину ведеться відео спостереження і чув від своєї дружини та продавця, що того дня ОСОБА_8 заходив у магазин двічі, першого разу - без маски.

Обидві жінки пізніше впізнали по ряду ознак обвинуваченого, як особу яка скоїла даний напад. Як дружина так і продавець ОСОБА_12 магазину впізнали обвинуваченого без маски і в масці, продавець магазину, крім того впізнала злочинця по голосу.

Зазначив, що проведеною ревізією у магазині встановлено, що злочинець заволодів цінностями на суму - 292 624 гривні. Відомо йому, що в процесі слідства відшукано один золотий ланцюжок.

Свідок ОСОБА_15 , у судовому засіданні зазначила, що у день розбою, коли вже вечоріло, знаходилася у магазині спільно з ОСОБА_12 і вже думали закриватися. Виходячи із туалету через привідчинені двері помітила як у приміщення забіг незнайомий у масці і почула крик продавця:« ОСОБА_16 грабують». Встигла помітити, що незнайомець був у камуфляжі і направив на ОСОБА_17 рушницю, яка присіла на підлогу. Пізніше направив рушницю на неї і вона, закривши двері, натиснула на тривожну кнопку. Через двері чула як грабіжник збирав «планшети» із ланцюжками і плакала ОСОБА_17 . Потім почула, що незнайомець вийшов. Відкривши двері побачила у вікні силует цього чоловіка, який співпадає з силуетом ОСОБА_8 . Підтвердила, що того ж дня зранку у магазин дійсно заходив чоловік, який вів себе підозріло, роздивлявся вироби на вітрині. Вказаний чоловік був одягнутий у чорну куртку з капюшоном, вільні штани, під яким виділялися випуклі коліна, шапку з картузом, темні окуляри «хамелеони», обутий у кросівки. По тілобудові худий, довгобразий. Вів себе професійно, ховав голову і лице перед камерою. Відкриваючи прилавки добре знав розміщення планшетів із виробами. Складав їх у кульок дуже професійно.

Впевнена, що злочинцем являється саме ОСОБА_8 , в чому також твердо переконана і свідок ОСОБА_12 , з якою після вони неодноразово переглядали переписане відео. Також ОСОБА_17 їй говорила до проведення впізнання у міліції, що дуже боїться помилитися і вказати на невинну особу, проте повернувшись повідомила, що жодного сумніву під час проведення не виникло, а від почутої фрази з уст однієї із чотирьох осіб, як пізніше з`ясувалося обвинуваченого, «не бійся нічого тобі не буде», у неї все охолонуло всередині.

ОСОБА_18 впізнає обвинуваченого по специфічній структурі тіла, з випуклими з під штанів худими колінами, худорлявому обличчі, великому носу.

Вищезазначене підтвердила свідок ОСОБА_11 - продавець ювелірного магазину «Сапфір», про те, що 11 грудня 2013 року, перед закриттям магазину після 17 години зайшов мужчина у камуфляжному плащі, маскою на обличчі. З під плаща виглядала рушниця, яку він одразу ж направив на неї. Від страху присіла за прилавок, натиснула тривожну кнопку і крикнула « ОСОБА_16 грабують». Стала плакати і просила не стріляти, бо у неї малі діти. Грабіжник крикнув «віддавай, відкривай». На її плач сказав «не бійся нічого тобі не буде» і скориставшись високим ростом нахилився над прилавком відкрив його, викрав з вітрин золото та швидко вийшов.

Вказаний мужчина високий, худорлявий, з великим носом, довгов`язий, також був у магазині зранку; кілька хвилин, після 11 год. вів себе дещо дивно, був одітим у плащ з капюшоном кольору хакі, темні штани, на голові була шапка з козирком, а на очах - окуляри-хамелеони. На її звернення про допомогу не відреагував.

Ствердила, що вказаною особою є обвинувачений. Його вона впізнала у міліції серед інших представлених осіб по росту, осанці, носу та голосу.

Свідок категорично заперечила посилання обвинуваченого, на те що їй при пред`явленні для впізнання голосу чи особи хтось, щось показував. Зазначила, що вона «совістлива», віруюча жінка і не вчинила б так сумніваючись.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які були понятими при обшуку помешкання матері обвинуваченого вказали, що дійсно працівники міліції при них у літній кухні, під скатертиною, по якій було видно, що нею не користувалися тривалий час, застеленою на столику, знайшли маленький пакетик із золотим ланцюжком із біркою.

Зазначили, що жінка, власниця господарства, де проводився обшук, повідомила, що у цій літній кухні проживав її: син ОСОБА_8 .

Як вбачається з показань свідка ОСОБА_21 , який з обвинуваченим знайомий давно. Довгий час його не зустрічав, так як чув, що той відбуває покарання у місцях позбавлення волі. ОСОБА_22 проживав у нього вдома два-три тижні, наприкінці 2013 року. Обвинувачений постійно мав при собі гроші, які, як він пояснював брав у банку у кредит. При одній із зустрічей, після випивки, обвинувачений запропонував йому разом вчинити грабіж ювелірного магазину, проте він відмовився, після чого цю тему більше не піднімали.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_23 зазначила, що ОСОБА_8 був співжителем її матері, проживали кілька років разом. Пам`ятає, що ОСОБА_22 відвідував маму наприкінці 2013 року, був одягнутий у чорний одяг, на голові мав чорну шапку з козирком. Зазначила, що тоді ніяких цінностей не приносив, про викрадене нічого не знає, як і про кредити в банку. З того часу його більше не бачила.

Показання потерпілих та вищевказаних свідків суд вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи, так як вони об`єктивно підтверджуються іншими доказами , які досліджені в ході судового розгляду.

Зокрема, згідно даних протоколу огляду місця події салону магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 , що у м. Коломиї по вул. Грушевського 23 від 11 грудня 2013 року, та фототаблиць і схем до нього, з яких видно розміщення кімнат, вітрин, з яких дві пусті, камер спостереження та зазначено, що з місця вилучено відеозапис, вісім слідів пальців рук та п`ять слідів взуття, три мікрооб`єкти та два матеріали фактури, які було упаковано в пакети ( а.с. 3-20, т.2).

Як вбачається з ліцензії потерпілий ОСОБА_24 має дозвіл займатися виготовленням та торгівлею виробами з дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення, напівдорогоцінного каміння, серії АВ № 522877 від 26 липня 2010 року; свідоцтвом платника єдиного податку серії НОМЕР_1 та виписка з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ № 146918, якими підтверджується право потерпілого ОСОБА_14 правомірно займатися вказаним видом господарської діяльності (а.с. 23-25, т.2).

Згідно довідки вартість одного грама дорогоцінного металу - золота 585°, станом на 11 грудня 2013 року коштує 400 гривень (а.с. 28, т.2).

Актом вибіркової інвентаризації виробів з дорогоцінних металів 2013 року, проведеної у магазині «Сапфір», що у АДРЕСА_2 , виявлено відсутність ювелірних виробів - ланцюжків із золота загальною вагою 731,56 грам, в тому числі і двох ланцюжків вказаних під порядковими позиціями 45 і 46 з артикульним номером 510622541, 585 проби вагою 1.86 гр. виготовлених у м. Харків виробником ювелірним заводом «Восток» (а.с. 26-27, т.2).

Згідно заяви обвинуваченого від 24 січня 2014 року він добровільно видав органу досудового розслідування належні йому кросівки фірми «Адідас», чорного кольору, 42 розміру (а.с. 63, т.2).

Як вбачається з висновку експерта № 15 від 14 лютого 2014 року, згідно з яким на місці вчинення злочину був виявлений слід взуття, залишений низом підошви взуття на праву ногу кросівками із написом «Адідас», що добровільно видав обвинувачений (а.с. 32-51, т.2).

Згідно протоколу огляду від 21 липня 2014 року компакт диска із фотознімками та відеороликами із трьох камер відео-нагляду із ювелірного магазин «Сапфір, що у м. Коломиї по вул. Грушевського 23, в ході перегляду вмісту якого за допомогою персонального комп`ютера видно, що 11 грудня 2013 року об 11:20:42 год. та 17:29:06 год. у вказаний магазин заходила особа візуально схожа на особу, яка у другій половині дня знову заходила будучи в масці камуфляжному плащі із капюшоном на голові і вийнявши з-під плаща предмет схожий на обріз мисливської рушниці, жестикулював ним, після чого склав у пакет ювелірні вироби із прилавків вказаного магазину та вийшла звідти о 17:29:52 год. заховавши під плащ вказаний предмет, схожий на обріз рушниці (а.с. 61-61, т.2).

Як вбачається з протоколу обшуку за адресою фактичного проживання обвинуваченого, що у АДРЕСА_1 , від 10 липня 2014 року, що був проведений згідно ухвали слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_25 від 08 липня 2014 року, в літній кухні, що розташована за вказаною адресою, на столі під непрозорою клейонкою, виявлено пакет, у якому знаходився ланцюжок, виготовлений із жовтого металу, вагою 1,86 грама, із біркою з надписом «Ювелірний завод «Восток» (а.с. 82-83, т.2).

Згідно довідки з КП «Житлоінфоцентр» № 449 від 17 лютого 2014 року, згідно з даними якої обвинувачений дійсно проживав у АДРЕСА_1 разом із бабусею, матір`ю та братом (а.с. 102, т.2).

Як вбачається з протоколу огляду предмета від 28 липня 2013 року - поліетиленового пакету рожевого кольору, при відкритті якого виявлений аркуш білого кольору із підписами понятих та ланцюжок, виготовлений із металу жовтого кольору довжиною 50 см. до якого прикріплена бірка із запломбованою пломбою розміром 3 на 4,5 см. із надписом «Ювелірний завод «Восток», ланцюг золотий 585 проби. Нижче вказаного надпису приклеєна бірка із надписом АРТ 510522541, вага 1.86, довжина 50, нижче приклеєної бірки штрих код нижче якого надпис ціна виробу, м. Харків, вул. Прімакова 46, ДСТУ 3527-97. ліцензія АВ № 304242, зроблено в Україні. До вказаної бірки прикріплена ще одна із надписом 1.86 та ціна 205. З іншої сторони на вказаній бирці надпис Восток-ОТК (а.с.67, т.2).

Вказані показання потерпілого та свідків об`єктивно підтверджуються даними, що містяться в протоколах огляду предмета від 27 червня 2014 року, а саме: пари належного обвинуваченому взуття - кросівок фірми «Адідас», чорного кольору, які мають дрібні пошкодження, утворені у процесі експлуатації (а.с. 71,т.2); протоколом пред`явлення особи для впізнання по голосу від 13 лютого 2014 року, згідно з даними якого свідок ОСОБА_11 поза візуальним контактом між нею та чотирма пред`явленими їй для впізнання по голосу чоловіками, які говорили однакові слова, впізнала голос обвинуваченого (а.с. 74-76, т.2); протоколом пред`явлення особи для впізнання від 13 лютого 2014 року, згідно з даними якого свідок ОСОБА_11 серед чотирьох чоловіків, пред`явлених їй для впізнання, впізнала обвинуваченого по структурі та будові тіла, по очах, а також рисах обличчя, так як вперше він заходив до магазину із відкритим обличчям. Крім того впізнала одяг обвинуваченого, який при проведенні слідчої дії був одягнутий у ту ж куртку, що і у момент вчинення злочину (а.с. 77-79, т.2).

Суд обґрунтовано взяв до уваги досліджені докази, оскільки не здобуто підстав вважати їх недостовірними.

Твердження обвинуваченого, у яких він заперечує свою причетність до інкримінованих йому злочинних дій і посилається на те, що на переглянутих відеодоказах відсутнє чітке зображення особи, яка вчиняла розбійний напад у ювелірному магазині і яка відвідувала вказаний магазин того ж дня у ранковий час, а тому неможливо ствердно сказати, що це саме він був тією особою, а також те, що свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_26 в судовому засіданні змінили свої показання під впливом працівників міліції, суд правильно визнав такими, що є надуманими та направленими для уникнення від кримінальної відповідальності.

Невизнання вини ОСОБА_8 правильно розцінено судом як намір уникнути відповідальності.

Твердження ОСОБА_8 про те, що особа, яка зафіксована на камерах відео спостереження під час крадіжки була взута в інше взуття, а не в кросівках «Адідас», які були ним добровільно видані, спростовуються матеріалами відео спостереження та висновками експертизи, на яких видно, що особа, яка приходила близько 11 години ранку в магазин «Сапфір» (була опізнана свідками ОСОБА_17 та ОСОБА_26 як обвинувачений ОСОБА_8 ) та взута в кросівки «Адідас» візуально схожі на ті кросівки фірми «Адідас», які добровільно видав ОСОБА_8 і співпадають із слідом взуття, який вилучено при огляді місця події, залишений низом підошви (підметкової частин) взуття на праву ногу, пари взуття (кросівок із написом «Адідас»). (а.с.31-51, т.2).

Доводи ОСОБА_8 та його захисника в апеляційних скаргах щодо незаконного засудження за вчинення розбою суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах.

Дії ОСОБА_8 за ч.4 ст.187 КК України кваліфіковані правильно.

При призначенні покарання ОСОБА_8 , суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу, на яку згідно характеристики з КП «Житлоінфоцентр» № 420 від 17 лютого 2014 року, скарги на останнього-від сусідів не було, у громадському житті участі не приймав (а.с. 103, т.2);

Не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_8 про те, що судом першої інстанції не враховано дані про його особу та його стан здоров`я.

Адже, обставиною, що пом`якшують призначене покарання, суд правильно визнав поганий стан здоров`я, що підтверджено повідомленням в.о. начальника Івано-Франківського слідчого ізолятора № 14/1-2110 від 29 липня 2014 року про те, що обвинувачений після прибуття до Івано-Франківського слідчого ізолятора був госпіталізований до камери-ізолятора протитуберкульозного блоку, де отримує лікування на активну форму туберкульозу легень (а.с. 106, т.2).

Також, судом правильно взято до ваги той факт, що обвинувачений після вчинення даного злочину був засуджений за вироком Коломийського міськрайонного суду від 14 березня 2014 року за ст.ст. 186 ч.2, 69 ч.1 КК України строком на шість місяців арешту, а тому вказане врахував при обранні остаточного покарання згідно вимог ч.4 ст.70 КК України.

Що стосується покликань захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на незаконність вироку суду та його виправдання, то колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в достатній мірі, у вироку, наведені докази його винуватості за злочин, за який його засуджено, і не вбачає підстав для його виправдання, оскільки доводів вагомих у апеляційній скарзі ним не наведено і вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження.

Не підлягають до задоволення клопотання заявлені в доповненнях до апеляційної скарги обвинуваченого щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. Колегія суддів вважає їх необгрунтованими, так як під час судового розгляду свідки ОСОБА_26 та ОСОБА_17 встановили особу ОСОБА_8 , як таку, що двічі заходила в ювелірний магазин та підтвердили обставини, за яких було вчинено пограбування, і даним показанням суд дав належну оцінку. Крім цього, ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не подав свої вимоги та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; не подавались ним клопотання про дослідження доказів, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Інших підстав, передбачених ст.ст.410, 411 КПК України, обвинуваченим та захисником не наведено в апеляційній скарзі.

Ці всі доводи апеляційної скарги ретельно перевірені судом першої інстанції і у вироку їм дано належну оцінку.

Що стосується апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_9 , який просить обрати ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років, то колегія суддів вважає, що обране ОСОБА_8 покарання є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів і підстав для призначення суворішого покарання ОСОБА_8 на вбачає.

Щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, то вони теж не знайшли свого підтвердження, так як матеріали кримінального провадження такого не містять.

За наведених обставин, підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги та доповнення до неї обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Коломийського міськрайонного суду від 05 червня 2015 року відносно ОСОБА_8 ,- без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2