Справа №489/7767/15-к 25.12.2015 25.12.2015 25.12.2015

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 грудня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючої ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
Підозрюваний ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроджень м. Первомайська Миколаївської області, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , військове звання солдат, з середньою спеціальною освітою, не одружений, проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
Підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
підозрюваний ОСОБА_6
захисник ОСОБА_5 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 .
Скасувати ухвалу слідчого судді. Застосувати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від
провадження № 11-сс/784/547/15 слідчий суддя ОСОБА_8
категорія: оскарження запобіжного доповідач у апеляційній інстанції
заходу ОСОБА_1
21.12.2015 р. підозрюваному ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 16.02.2016 р., без визначення розміру застави у кримінальному провадженні.
Узагальнені доводи захисника ОСОБА_5 .
Вважає, що рішення прийнято з порушенням вимог ст.ст. 177, 178, 183 КПК України. Зазначає, що вчинення ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину в стані алкогольного сп`яніння під час самовільного залишення ним військової частини не свідчить про ризик переховуватися підозрюваним від органів досудового розслідування та суду. Наявність інших кримінальних проваджень, зареєстрованих за заявами потерпілої ОСОБА_9 , у яких ОСОБА_6 про підозру не повідомлено, не свідчить про ризик вчинити підозрюваним інші злочини. Зазначає про відсутність можливості негативного впливу з боку підозрюваного на потерпілу у зв`язку з її заявою про повне відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди і її прохання суворо не карати підозрюваного.
Вказує, що при застосуванні виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не враховані обставини, які характеризують ОСОБА_6 , який є раніше не судимий: повне визнання вини та щире каяття, повернення потерпілій викраденого майна ще до його затримання, вибачення перед потерпілою, надані стороною захисту позитивні характеристики на підозрюваного з місць навчань, служби. Оспорює визначення судом як негативної характеристики особи ОСОБА_6 . Вказує, що він має постійне місце проживання в м. Первомайську Миколаївської області, де мешкає з батьками та проходить контрактну службу у Збройних Силах України.
Зазначає, що судом не надано оцінки клопотанню командування в/ч НОМЕР_1 про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний період доби за місцем проживання та зобов`язанню забезпечить явку підозрюваного до правоохоронних органів. Апелянт вважає, що саме такий запобіжний захід забезпечить належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.
Встановлені судом 1 інстанції обставини.
ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в тому, що 17.12.2015 р. приблизно о 23 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, подолавши опір ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проник до її житла за адресою: АДРЕСА_2 . Там із застосуванням насильства, яке є небезпечним для її життя і здоров`я, напав на потерпілу та заволодів її майном: грошима в сумі 66 грн., каблучками, хрестиками, а всього на суму 320 грн. Після цього з місця злочину втік. Викраденим розпорядився на власний розсуд.
19.12.2015 р., о 17 год. 30 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України (час фактичного затримання 13 год. 35 хв.).
Цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України
Рішення про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя умотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння відносно особи похилого віку особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, відсутністю у підозрюваного постійного місця проживання в м. Миколаєві, посередньою характеристикою особи за місцем проходження військової служби.
Слідчий суддя дійшов висновку про те, що, не будучи ізольованим від суспільства на період досудового розслідування, ОСОБА_6 може перешкоджати проведенню слідчих дій, ухилитися від слідства і суду, негативно впливати на потерпілу ОСОБА_9 та вчинити інші злочини. Більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не може запобігти вказаним ризикам.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 про залишення ухвали слідчого судді без зміни, вивчивши матеріали кримінального та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При застосуванні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею додержані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

З огляду на позицію апелянта, який не заперечує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України і просить про застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, чим фактично визнає наявність заявлених ризиків, враховуючи також визначені ст. 404 ч.1 КПК України межі апеляційного розгляду, оскаржувана ухвала переглядається в частині обґрунтованості недостатності застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні в стані алкогольного сп`яніння особливо тяжкого корисливого злочину, з протиправним проникненням в житло, із застосуванням насильства відносно жінки похилого віку. У разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину йому загрожує тяжке покарання.

З наявних у справі письмових показань військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 вбачається, що військовослужбовець ОСОБА_6 приблизно 2 тижні перебував у відрядженні у військовій частині, що базується в АДРЕСА_3 . 17.12.2015 р. приблизно о 20 год. він самовільно залишив територію військової частини. Отримали команду знайти ОСОБА_6 та доставити в розташування військової частини. Розшукували його на дискотеках та в барах мікрорайону, 18.12.2015 р., приблизно о 00 год. 10 хв. його було виявлено в стані алкогольного сп`яніння біля входу на територію військової частини. Характеризують ОСОБА_6 як схильного до зловживання спиртними напоями. Він неодноразово порушував статути військової служби. Не дотримувався субординації.

Відповідно до залученої до матеріалів провадження характеристики, ОСОБА_6 в цілому характеризується посередньо. Але потребує додаткового контролю. Накази командирів виконує не завжди. Авторитетом серед товаришів по службі не користується.

Викладене свідчать про те, що військовослужбовець ОСОБА_6 не піддається в належній мірі впливу заходів контролю з боку військового командування. Вказаної обставини не усувають наведені апелянтом дані про особу підозрюваного, які характеризують його в минулому.

В об`єднаному кримінальному провадженні № 0006012 містяться заяви потерпілої ОСОБА_9 від 19.12.2015 р. про вчинення ОСОБА_6 17.12.2015 р. одночасно з протиправними діями, про вчинення яких йому повідомлено про підозру, також й інших протиправних дій, передбачених ст.ст. 152 ч.1, 153 ч.1 КК України. Той факт, що на даний час ОСОБА_6 не повідомлено про підозру у вчиненні злочинів проти статевої свободи, із заявами про які потерпіла звернулася пізніше, не свідчить на користь аргументів апелянта.

З урахуванням викладеного апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного під час кримінального провадження.

Відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_9 , що за матеріалами кримінального провадження відбулося після подання нею заяв про вчинення ОСОБА_6 злочинів проти статевої свободи, її думка стосовно призначення підозрюваному покарання, а також клопотання командування військової частини про застосування ОСОБА_6 домашнього арешту за місцем його проживання в м. Первомайську Миколаївської області, тоді як він перебуває на військовій службі, не є такими обставинами, що мають вирішальне значення при вирішенні питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За такого, доводи апелянта є безпідставними.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді та обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, про що просить апелянт.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2015 року про застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 16 лютого 2016 року залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча:

Судді: