Справа № 304/1076/13-к Провадження № 1-кп/304/102/2013
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2013 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Шешені М.О.,

при секретарі - Готра І.В.,

з участю прокурора Братюка О.П.,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання щодо обвинуваченого

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, раніше не судимого, -

про продовження тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового розслідування ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він являючись уродженцем та мешканцем Перечинського району Закарпатської області та будучи обізнаним, як місцевий житель щодо місця розташування державного кордону України та існування явища нелегальної міграції, переслідуючи корисливі мотиви, на початку червня 2011 року через невстановлених осіб вступив в злочинну змову з ОСОБА_3 щодо участі в незаконному переправленні через державний кордон з України в Словацьку Республіку двох груп нелегальних мігрантів, тобто восьми громадян ОСОБА_4. У відповідності до погодженого з ОСОБА_3 та іншими невстановленими слідством особами злочинного плану, в обовязки ОСОБА_2 входило підшукання осіб, з метою організації надання транспортного засобу для здійснення таємної доставки нелегальних мігрантів територією Перечинського району Закарпатської області, супроводження нелегальних мігрантів в зазначеному транспортному засобі, з метою не бути викритими працівниками правоохоронних органів, а також підшукання особи для забезпечення прихованого проживання нелегальних мігрантів в місцевості наближеній до лінії державного кордону перед їх безпосереднім незаконним переправленням через державний кордон України в Словацьку Республіку. Діючи на виконання розробленого злочинного плану ОСОБА_2 03 червня 2011 року, перебуваючи в с.Дубриничі, Перечинського району Закарпатської області у телефонній розмові з ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з якими підтримував товариські стосунки, запропонував останнім спільно з ним прийняти участь в організації незаконного переправлення осіб з числа нелегальних мігрантів через державний кордон України, при цьому ОСОБА_5 повинен був отримати грошову винагороду в розмірі 400 грн.00 на що останній погодився. Реалізуючи свої наміри ОСОБА_2, близько 23 год.30 хв. 03 червня 2011 року надаючи вказівки ОСОБА_5 щодо маршруту слідування на автомобілі марки Опель р.н. НОМЕР_1 прибув разом з ним на ділянку автошляху між селами Сімер та Т.Ремета Перечинського району Закарпатської області, де зустрів та розмістив в салоні вказаного транспортного засобу доставлених у дане місце невстановленої слідством особою групу з 4 нелегальних мігрантів вихідців з ОСОБА_4, яких, будучи обізнаним про їх намір незаконно перетнути держав ний кордон України, використовуючи темну пору доби, уникаючи виявлення та затримання працівниками правоохоронних органів, України, спільно з ОСОБА_5 таємно доставив їх маршрутом с.Сімер м.Перечин - с.Зарічево до буд.№2 по вул.Ужанській в с.Дубриничі Перечинського району. Діючи на виконання визначеної йому ролі у незаконному переправленні зазначеної групи нелегальних мігрантів через державний кордон України, близько 00 год 30 хв. 04 червня 2011 року ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_5 на подвірї вказаного помешкання зустрівся з ОСОБА_6 та здійснив передачу йому доставленої групи з 4 нелегальних мігрантів ОСОБА_7А.Х., ОСОБА_8 та двох її малолітніх дітей, яких останній в період з 04 по 08 червня 2011 року таємно переховував у належному йому буд.№2 по вул.Ужанській в с.Дубриничі Перечинського району, з метою подальшого незаконного переправлення через державний кордон України. Однак 08 червня 2011 року даних чотирьох нелегальних мігрантів було затримано співробітниками УСБУ в Закарпатській області. Потім ОСОБА_2 видав вказівку ОСОБА_5 прибути до джерела води у вигляді чайнику, розташованого на ділянці автомобільного шляху між с.Сімер та Т.Ремета Перечинського району, а саме зробив висадку з автомобіля у с.Дубриничі, де за допомогою невстановлених слідством осіб та використовуючи невстановлений слідством автомобіль біля 00 год.45 хв. 04 червня 2011 року прибув до джерела води у вигляді чайника та отримав від невстановленої слідством особи другу групу нелегальних мігрантів з 4 осіб, якими виявилися громадяни ОСОБА_4: ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_8, Ахмадзай ОСОБА_11 Акім та її двох малолітніх дітей, яких в свою чергу через декілька хвилин передав ОСОБА_5 та надав останньому вказівки на розміщення вказаної групи нелегальних мігрантів в автомобілі НОМЕР_2 та їх доставки до вїзду в м.Перечин, на відстані 15-20 м. від залізничного переїзду і наступної передачі невстановленим слідством особам, які повинні були безпосередньо незаконно переправити зазначених громадян ОСОБА_4 через державний кордон України в Словацьку Республіку. Однак, близько 01 год.50 хв. 04 червня 2011 року даних чотирьох нелегальних мігрантів було затримано співробітниками УСБУ в Закарпатській області.

Вказані дії ОСОБА_2 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 332 ч.3 КК України.

У судовому засіданні прокурор Братюк О.П. просив продовжити ОСОБА_2 строк тримання під вартою, оскільки він довгий час переховувався від органів досудового розслідування.

Обвинувачений ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_1 просили не продовжувати ОСОБА_2 строк тримання під вартою, а обрати менш суворий запобіжний захід, зокрема домашній арешт.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані матеріали, приходить до наступного висновку.

Так, згідно статті 5 п.1 підпункт с Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоровя підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних звязків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов'язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобовязаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця увязнення. До спливу продовженого строку суд зобовязаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У судовому засіданні встановлено, що 17 грудня 2012 року матеріали досудового розслідування за повідомленнями про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.332 ч. 3 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033.

Також встановлено, що 26 липня 2011 року ОСОБА_2 був оголошений в розшук і тільки 16 грудня 2012 року о 10год.15 хв. був затриманий на Белорусько- Українському кордоні.

11 липня 2013 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області обвинуваченому ОСОБА_2 було продовжено строк тримання під вартою.

Після чого, 06 вересня 2013 року ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області обвинуваченому ОСОБА_2 знову було продовжено строк тримання під вартою до 04 листопада 2013 року.

Разом з цим встановлено, що на даний час строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 закінчується, однак завершити дане кримінальне провадження не можливо, оскільки раніше була необхідність неодноразового відкладення розгляду справи з незалежних від суду причин (зокрема, неявки у судове засідання свідків та інших учасників кримінального провадження).

Тому, з урахуванням тяжкості злочину та того, що ОСОБА_2 довгий час переховувався від органів досудового розслідування, а отже він знову може переховуватись від суду, а також може незаконно впливати на свідків, та того, що застосування інших більш м"яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тому суд вважає, що ОСОБА_2 з огляду на положення ст.ст.177,178,183,197 КПК України слід продовжити тримання під вартою строком до 15 грудня 2013 року.

Керуючись ст.5 п.1 підпункт с Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст.29 Конституції України, ст.ст.177,178,183,194,197,331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Обвинуваченому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, продовжити строк тримання під вартою до 15 грудня 2013 року включно.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, прокурору та направити у відділ ДДПВП України Закарпатської області Закарпатської УВП №9.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_12
04.11.2013