Справа № 639/8832/13-к
Провадж. № 1-КС/639/818/2013
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2013 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Кісь Д.П., за участю: секретаря Нестеровської Л.В., особи, що подала скаргу ОСОБА_1, представника Харківського слідчого ізолятора ОСОБА_2, розглянувши провадження за скаргою ОСОБА_1 на безпідставне тримання під вартою у Харківському слідчому ізоляторі УДПС України в Харківській області,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова зі скаргою в порядку ст. 206 КПК України від 13.04.2012 року (далі за текстом КПК України), в якій посилався на безпідставне тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі у звязку з тим, що ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12.09.2013 року скасовано постанову Золочівського районного суду Харківської області від 10.11.2011 року, якою ОСОБА_1, засудженого вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням статті 75 КК України, направлено до місць позбавлення волі для відбування покарання у виді 2 років позбавлення волі. Крім того, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.03.2013 року скасовано вирок Золочівського районного суду Харківської області від 07.12.2012 року стосовно ОСОБА_1, а справу направлено на новий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги скарги, посилаючись на зазначене вище.

Представник Харківського слідчого ізолятора в судовому засіданні проти вимог заявника заперечував, посилаючись на їх необґрунтованість, адже постановою Золочівського районного суду Харківської області від 22.10.2012 року по справі №2015/1511/2012 ОСОБА_1 змінено запобіжний захід з підписки про невиїзд на тримання під вартою, а ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.03.2013 року питання про зміну запобіжного заходу підсудному не вирішувалось.

Дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_1, матеріали судового провадження, заслухавши пояснення ОСОБА_1, думку представника Харківського слідчого ізолятора, приходжу до висновку, що вимоги скарги задоволенню не підлягають, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобовязаний постановити ухвалу, якою має зобовязати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для зясування підстав позбавлення свободи.

З матеріалів особової справи ОСОБА_1 вбачається, що вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 10.06.2011 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, та покладено обовязки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Постановою Золочівського районного суду Харківської області від 10.11.2011 року задоволено подання Дергачівського міжрайонного відділу КВІ; на підставі ч. 2 ст. 78 КК України оголошено розшук ОСОБА_1, та направлено останнього в місця позбавлення волі для відбування покарання у виді 2 років позбавлення волі, призначеного вищезазначеним вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 10.06.2011 року; запобіжний захід ОСОБА_1 до набрання постановою законної сили обрано у вигляді тримання під вартою в умовах Харківського СІЗО.

05.01.2012 року ОСОБА_1 було затримано.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12.09.2013 року постанову Золочівського районного суду Харківської області від 10.11.2011 року про оголошення розшуку ОСОБА_1 та обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Харківського СІЗО скасовано. Матеріали направлено на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Разом тим, судовим розглядом також встановлено, що постановою Золочівського районного суду Харківської області від 22.10.2012 року по справі №2015/1511/2012 року за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 309 КК України, підсудному змінено запобіжний захід з підписки про невиїзд на тримання під вартою в умовах Харківського слідчого ізолятора.

Вироком Золочівського районного суду Харківської області від 07.12.2012 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 10.06.2011 року та за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишено раніше обраний у вигляді тримання під вартою в умовах Харківського слідчого ізолятора.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.03.2013 року зазначений вирок Золочівського районного суду Харківської області від 07.12.2012 року стосовно ОСОБА_1 скасовано, а справу направлено на новий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

При цьому, питання про зміну запобіжного заходу підсудному ОСОБА_1 апеляційним судом не вирішувалось.

Як пояснив ОСОБА_1 розгляд кримінальної справи за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у Золочівському районному суді Харківської області триває.

З огляду на викладене, на теперішній час існує не скасоване судове рішення про обрання стосовно ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме - постанова Золочівського районного суду Харківської області від 22.10.2012 року по справі №2015/1511/2012 року.

Посилання ОСОБА_1 на стан його здоровя, та на те, що в час, коли йому інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, він перебував у лікарні, не приймаються до уваги, адже це питання оцінки доказів по відповідній кримінальній справі, та не можуть бути предметом розгляду за скаргою, поданою в порядку ст. 206 КПК України.

З огляду на викладене, в задоволенні скарги ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Водночас необхідно розяснити ОСОБА_1, що він не позбавлений права звернутися до суду, що розглядає справу за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, з клопотанням про зміну йому запобіжного заходу по справі на більш мякий.

На підставі наведеного, керуючись ст. 206 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на безпідставне тримання під вартою у Харківському слідчому ізоляторі УДПС України в Харківській області відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області в 5-денний термін з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_1 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя (підпис) Д.П. Кісь

Згідно з оригіналом:

Слідчий суддя Д.П. Кісь