Справа № 460/4723/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/46/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2016 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області

під головуванням судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури Яворівського району Львівської області ОСОБА_6 на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 20.10.2015 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орів Сколівського району Львівської області, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого по ч.2 ст.15 , ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України, та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Модричі Дрогобицького району Львівської області, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , обвинуваченого по ч.2 ст.15 , ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України

з участю прокурора ОСОБА_9
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисника ОСОБА_10
ВСТАНОВИЛА:

прокурор прокуратури Яворівського району Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в які просить вирок Яворівського районного суду Львівської області від 20.10.2015 року скасувати в частині засудження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Ухвалити новий вирок, яким визнати винним та засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 186 КК України - до 5 років позбавлення волі. Згідно з ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 6 років позбавлення волі. ОСОБА_8 визнати винним та засудити за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 186 КК України - до 5 років позбавлення волі. Згідно з ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Вироком Яворівського районного суду м Львівської області від 20.10.2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 , ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України та обрано покарання за ст. 186 ч.3 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі; за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі; Згідно ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено йому покарання у виді чотирьох років і шести місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено ОСОБА_7 без змін тримання під вартою.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 , ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України та обрано покарання за ст. 186 ч.3 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі; за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі; Згідно ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено йому покарання у виді чотирьох років і шести місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено ОСОБА_8 без змін тримання під вартою.

Вирішено питання з речовими доказами та стягнуто з обвинувачених судові витрати.

На думку прокурора вказаний вирок в частині засудження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинувачених у зв`язку з м`якістю та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Мотивуючи апеляційну скаргу вказує, що при призначенні покарання обвинуваченим суд не врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинувачених, обставини, які обтяжують покарання та відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

Вважає, що суд першої інстанції, обираючи покарання обвинуваченим, фактично прирівняв суспільну небезпеку діянь, передбачених ч. 2 ст. 15-ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 186 КК України, хоча суспільна небезпека діяння, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, є значно вища.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав вимогу та доводи його апеляційної скарги.

Обвинувачені та захисник ОСОБА_10 заперечили проти апеляційної скарги прокурора.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 06 вересня 2013 року приблизно о 12 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом зняття накладки дверної ручки та подальшого зламу циліндрового механізму замка вхідних дверей, проникли в приміщення квартири потерпілої ОСОБА_11 , що в АДРЕСА_3 , звідки викрали монети в сумі 30 гривень, 20 злотих Республіки Польща, що по курсу НБУ становило 49 грн. 23 коп.. 1000 форинтів Угорщини, що по курсу НБУ становило 34 грн. 90 коп., мобільний телефон марки «Нокіа 202» вартістю 800 грн. 00 коп. зі стартовим пакетом «Київстар» вартістю 20 грн.00 коп., жіночу шкіряну куртку вартістю 150 грн.00 коп., а всього викрали майно потерпілої ОСОБА_11 на загальну суму 1084 грн. 13 коп. Під час скоєння вищевказаних злочинних дій обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були виявлені в квартирі потерпілою ОСОБА_11 та, з метою уникнення викриття, відкрито утримуючи викрадене майно потерпілої, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зникли. Своїми діями обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили злочин, передбачений ст.186 ч.3 КК України.

Також, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 16 вересня 2013 року приблизно о 10 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом зняття накладки дверної ручки та подальшого зламу циліндрового механізму замка вхідних дверей, проникли в приміщення квартири потерпілої ОСОБА_12 , що в АДРЕСА_4 , звідки намагалися викрасти золотий жіночий перстень вартістю 2000 гривень, срібний жіночий перстень у вигляді бантика вартістю 300 гривень, срібний жіночий перстень у вигляді шкатулки зверху вартістю 400 гривень, жіночу брошку вартістю 500 гривень, жіночий браслет з штучних перлів вартістю 500 гривень, срібні сережки з камінцями з янтарю вартістю 200 гривень, одну кліпсу з металу зеленого кольору вартістю 100 гривень, а всього намагалися викрасти майно потерпілої ОСОБА_12 на загальну суму 4000 грн. 00 коп. Під час скоєння вищевказаних злочинних дій обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були викриті працівниками міліції та намагалися втекти з місця скоєння злочину, однак в подальшому були затримані. Тобто своїми діями обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили злочин, передбачений ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.3 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачених та захисника ОСОБА_10 , які заперечили проти апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим і не оспорюється.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Вина ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та правильність кваліфікації їх дій не оспорюється в апеляційній скарзі, які, на думку колегії суддів, правильно кваліфіковані за ч.2 ст.15 , ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд врахував ступеня тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів, особи обвинувачених, які раніше судимі.

Крім того, суд першої інстанції врахував, що обставин, які пом`якшують покарання, не встановлено.

Фактично суд при призначенні обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання врахував всі обставини, на які покликається прокурор у своїй апеляційній скарзі.

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.65 КК України, як норми котра встановлює загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив і дав належну оцінку всім доказам, зібраним по справі, вірно врахував тяжкість вчинених злочинів, особи обвинувачених та призначив покарання обвинуваченим, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України, а тому підстав для задоволення апеляції прокурора немає.
При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну вироку.

Згідно вироку суду, строк відбуття покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 рахується з 16.09.2013 року, а саме з моменту їх затримання. Ухвалами слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 19.09.2013 року до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На час розгляду даної справи в апеляційному порядку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходяться під вартою в якості попереднього ув`язнення 2(два) роки 4(чотири) місяця 17(сімнадцять) днів кожний.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи, що суд першої інстанції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обрав остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4(чотири) роки 6(шість) місяців кожному, то з врахуванням положень ч.5 ст.72 КК України, вони підлягають звільненню від відбування покарання, оскільки строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженими у межах цього кримінального провадження, перевищує фактично призначене їм покарання.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
вирок Яворівського районного суду Львівської області від 20.10.2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого по ч.2 ст.15 , ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України залишити без змін, а апеляцію прокурора - без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України звільнити від відбування покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , звільнивши їх з-під варти із залу суду.

Запобіжний захід ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4