Справа № 1-660/10
В И Р О К

іменем України

"10" червня 2010 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі :

головуючої судді Астахової О.О.,

при секретарі Пашиніні Є.О.,

за участю прокурора Довбищука А.І.,

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, дітей не має, проживаючого за адресою : Київська обл.., Миронівський р-н, с. Македони, вул.. Шахтобудівників 75, раніше судимого вироком Білоцерківського міського суду Київської області від 15.02.2008 року за ч.2 ст.186, 75 КК України до 4 років позбавлення волі, з випробувальним терміном на 2 роки, звільненого 31 березня 2010 року Постановою Миронівського районного суду Київської області від призначеного покарання,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, болгарина, громадянина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, не одруженого, не працюючого, дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, п/б, раніше не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3, маючи не зняту і не погашену судимість за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно, за попередньою змовою вчинив злочин. Так 30 листопада 2009 року приблизно о 21 годині 40 хвилин, ОСОБА_3 знаходячись біля будинку 6-А по вул. Бучми в м. Києві, вступив у попередню змову з ОСОБА_4 з метою повторного відкритого викрадення майна ОСОБА_6

Реалізуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підійшли до потерпілої, яка проходила біля дитячого садку по вул.. Бучми,6-а в м. Києві та згідно відведеної ролі, ОСОБА_4 обхопивши потерпілу ОСОБА_6 руками почав утримувати її, водночас однією рукою закривши їй рота, чим подолав волю потерпілої до опору, застосувавши таким чином фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілої. В цей час, ОСОБА_3, виконуючи свою злочинну роль, вирвав з рук ОСОБА_6 сумку з тканини чорного кольору, вартістю 100 грн., в якій знаходились її особисті речі, а саме: гаманець вартістю 50 гривень в якому були гроші у сумі 40 гривень, мобільний телефон «Нокіа 6131», вартістю 1197 гривень, карта пам»яті на 2 Гб, вартістю 98,00 грн., з SІМ-карткою оператора мобільного звязку «Київстар», вартістю 20 гривень, на рахунку якої були гроші у сумі 8 гривень, паспорт громадянина України на її імя, який не має оціночної вартості, платіжна картка «Райффайзен Банку» на рахунку якої були гроші у сумі 7 гривень, набір ключів від квартири у кількості 2 штук, які не мають оціночної вартості, чим спричинили ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 1 520 гривень.

Заволодівши чужим майном, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зникли з місця вчинення злочину та розпорядились викраденим за власним розсудом.

Крім того, ОСОБА_3 11 грудня 2009 року, приблизно о 23 годині 10 хвилин, знаходячись біля будинку № 3 по вул. Серафімовича в м. Києві, вступив у попередню змову з ОСОБА_4, з метою повторного відкритого викрадення майна ОСОБА_7

Реалізуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підійшли до потерпілої ОСОБА_7, яка у той час проходила за вищевказаною адресою, після чого, згідно відведеної ролі, ОСОБА_4 обхопивши ОСОБА_7 руками, однією рукою закривав потерпілій рота та почав утримувати її, подолавши волю потерпілої до опору, таким чином застосував фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілої. ОСОБА_3, виконуючи свою злочинну роль, вирвав з рук ОСОБА_7 сумку чорного кольору з лакової шкіри на блискавці, вартістю 400 грн., в якій знаходились її особисті речі, а саме: гаманець вартістю 100 гривень в якому знаходились грошові кошти в сумі 1040,0 гривень, окуляри, вартістю 800 гривень, мобільний телефон «LG KF 300» у корпусі темно - вишневого кольору, вартістю 1000 гривень, з SІМ-карткою оператора мобільного звязку «Київстар», що не має оціночної вартості, зарядний пристрій до мобільного телефону, який не представляє для потерпілої матеріальної цінності, набір ключів від квартири, які не мають оціночної вартості, паспорт громадянина України на її імя, що не має оціночної вартості, пластикові картки «Приват Банку» та «Еко Банку», що не мають оціночної вартості та тимчасова перепустка до ДПАУ на її імя, що не має оціночної вартості, чим спричинили ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 3 340 гривень.

Заволодівши чужим майном, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зникли з місця вчинення злочину та розпорядились викраденим на власний розсуд.

Підсудний ОСОБА_3 свою вину у предявленому обвинуваченні визнав повністю та показав, що 30 листопада 2009 року приблизно о 21 годині 40 хвилин, він разом із своїм знайомим ОСОБА_4, з яким тимчасово працював у магазині та проживав, повертаючись до дому, проходили біля будинку 6-А по вул. Бучми в м. Києві. Побачивши раніше незнайому ОСОБА_6, він запропонував ОСОБА_4 пограбувати її з метою заволодіння її майном, у звязку з скрутним матеріальним становищем. Вони підійшли до потерпілої ОСОБА_6, після чого ОСОБА_4 обхопив потерпілу руками та почав утримувати її, водночас закривши однією рукою їй рота, а він, ОСОБА_3, вирвав з рук ОСОБА_6 сумку чорного кольору, після чого вони втекли. Оглянувши вміст викраденої сумки, вони забрали собі гроші у сумі 40 гривень та мобільний телефон «Нокіа 6131», який він в подальшому продав раніше незнайомому чоловіку за 180 грн., а гроші вони поділили порівну. Сумку та решту речей, які знаходились в ній, вони викинули.

11 грудня 2009 року, приблизно о 23 годині 10 хвилин, вони разом із ОСОБА_4, повертаючись до дому, проходили біля будинку № 3 по вул. Серафімовича в м. Києві. Побачивши раніше незнайому ОСОБА_7, він запропонував ОСОБА_4 пограбувати її з метою заволодіння її майном, у звязку з скрутним матеріальним становищем. Реалізуючи спільний злочинний намір, вони підійшли до потерпілої ОСОБА_7, після чого ОСОБА_4 обхопив потерпілу руками та почав утримувати її, водночас закривши їй рота, а він вирвав з рук ОСОБА_7 сумку. Після цього вони втекли та оглянувши вміст викраденої сумки, забрали собі гроші у сумі 1040 гривень та мобільний телефон «LG KF 300» темно - вишневого кольору. Сумку та решту речей, які знаходились в ній, вони викинули. Викрадений мобільний телефон, ОСОБА_4 подарував своїй матері, а грошима вони розпорядились на власний розсуд.

Підсудний ОСОБА_4 свою вину у предявленому обвинуваченні визнав повністю та показав, що 30 листопада 2009 року приблизно о 21 годині 40 хвилин, він разом із своїм знайомим ОСОБА_3, з яким тимчасово працював у магазині та проживав, повертаючись до дому, проходили біля будинку 6-А по вул. Бучми в м. Києві. Побачивши раніше незнайому ОСОБА_6, ОСОБА_3 запропонував йому пограбувати її з метою заволодіння чужим майном, у звязку з скрутним матеріальним становищем. Вони підійшли до потерпілої ОСОБА_6, після чого він обхопив потерпілу руками та почав утримувати її, водночас однією рукою закривши їй рота, а ОСОБА_3 вирвав з рук ОСОБА_6 сумку чорного кольору та вони втекли. Оглянувши вміст викраденої сумки, вони забрали собі гроші у сумі 40 гривень та мобільний телефон «Нокіа 6131», який ОСОБА_3 в подальшому продав раніше незнайомому чоловіку за 180 грн., а гроші вони поділили порівну. Сумку та решту речей, які знаходились в ній, вони викинули.

11 грудня 2009 року, приблизно о 23 годині 10 хвилин, він разом із ОСОБА_3, повертаючись до дому, проходили біля будинку № 3 по вул. Серафімовича в м. Києві. Побачивши раніше незнайому ОСОБА_7, ОСОБА_3 запропонував йому пограбувати її з метою заволодіння її майном, у звязку з скрутним матеріальним становищем. Реалізуючи спільний злочинний намір, вони підійшли до потерпілої ОСОБА_7, після чого він обхопив її руками, закриваючи при цьому рота потерпілої та почав утримувати її, а ОСОБА_3 вирвав з рук ОСОБА_7 сумку. Після цього вони втекли та оглянувши вміст викраденої сумки, забрали собі гроші у сумі 1040,00гривень та мобільний телефон «LG KF 300» темно - вишневого кольору. Сумку та решту речей, які знаходились в ній, вони викинули. Викрадений мобільний телефон, він подарував своїй матері, а грошима вони розпорядились за власним розсудом.

Показання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння підсудними змісту обставин злочину, добровільності та істинності їх позицій.

Обмеживши в судовому засіданні, за згодою учасників процесу в порядку ч.3 ст.299 КПК України, обсяг дослідження доказів допитом підсудних, які повністю визнали себе винними у вчиненні злочину, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, роз»яснивши при цьому учасникам процесу, що в такому випадку, вони позбавлені права оспорювати ці фактичні дані у апеляційному порядку.

Оцінивши докази, суд вважає доведеною винність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в умисних діях, які виразились у відкритому викраденні чужого майна /грабежу/, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілих, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, і знаходить правильною кваліфікацію їх дій за ч.2 ст. 186 КК України.

Призначаючи підсудному ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст.. 12 КК України є тяжким злочином, характер суспільної небезпеки, особу підсудного, який не працює, характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває /а.с.287,288/, відношення до скоєного підсудного, який свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, а також те, що він раніше судимий за скоєння корисливого злочину, на шлях виправлення не став та знову скоїв аналогічний злочин, що свідчить про його стійку антисоціальну поведінку.

Призначаючи підсудному ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст.. 12 КК України є тяжким злочином, характер суспільної небезпеки, дані про особу підсудного, який офіційно не працює, характеризується позитивно /а.с.272,280/, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває /а.с.271/, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, а також те, що свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, конкретні обставини справи, те що викрадене майно повернув власнику та відношення до скоєного підсудного.

Обставиною, яка помякшує покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд визнає щире каяття у вчиненні злочину.

Також обставиною, яка помякшує покарання ОСОБА_4, суд визнає добровільне відшкодування завданих злочином збитків.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд визнає вчинення злочину, щодо особи похилого віку.

Також суд враховує ту обставину, що саме ОСОБА_3 виступив ініціатором вчинення злочину.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки його виправлення та перевиховання неможливі без ізоляції від суспільства, але не на максимальний строк.

Для перевиховання та виправлення ОСОБА_4, суд вважає необхідним й достатнім призначення йому покарання у виді позбавлення волі. В той же час, з урахуванням пом»якшуючих покарання обставини, особи винного, суд вважає, що відносно ОСОБА_4 можливо застосувати положення ст..75 КК України, та надати йому можливість виправлення і перевиховання без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням. При цьому на підсудного ОСОБА_4 покласти обов»язки, визначені п.п.2-4 ч.1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування ОСОБА_4 та ОСОБА_3 матеріальної шкоди завданої злочином в сумі 1520,00 грн. слід залишити без розгляду на підставі її заяви, у звязку з відшкодування завданих збитків.

Цивільний позов ОСОБА_7 не заявлений.

Речовий доказ у справі - мобільний телефон LG KF 300 вишневого кольору залишити у володінні потерпілої ОСОБА_7.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі - 4 /чотири/ роки 6 місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з 15 квітня 2010 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити без змін тримання під вартою в СІЗО №13 Державного Департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі - 4 /чотири/ роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 /трьох/ років іспитового строку, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Згідно ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з»являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 31 січня 2010 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити без змін тримання під вартою в СІЗО №13 Державного Департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 ОСОБА_8 ОСОБА_9 про відшкодування шкоди завданої злочином залишити без розгляду.

/Т.ІІ а.с. 28/

Речовий доказ у справі - мобільний телефон LG KF 300 вишневого кольору залишити у володінні потерпілої ОСОБА_7.

/Т.І а.с.91/

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 15 діб з дня проголошення через районний суд учасниками процесу, засудженим - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя О.О. Астахова