№1-20/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2червня 2011 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Підкурганного В.В.

при секретарі - Грищенко І.В.,

за участі старшого помічника прокурора - Усманової Є.І.,

цивільної позивачки - ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вишгороді кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 ім. Лазо Хабаровського краю, що проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, судовим слідством

ВСТАНОВИВ:

21 лютого, близько 8 год. ранку ОСОБА_3 керуючи автомобілем «ВАЗ-1118» (д.н.з. АА 51 49ВІ) у напрямку м. Києва на автошляху «Овруч- Київ» у с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області зїхав з дороги та допустив наїзд на громадянку ОСОБА_1, у наслідок чого остання отримала середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_3 порушили пункти 1.5., 2.3., 11.2., 12.1 Правил дорожнього руху.

Зазначені наслідки у вигляді тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, отриманих ОСОБА_1, знаходяться в прямому причинному звязку з порушенням підсудним правил безпеки дорожнього руху й наїздом автомобілем на потерпілу, що стався внаслідок цього.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Так, допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що 21 лютого 2011 року рухаючись на автомобілі «ВАЗ -1118» у с. Старі Петрівці, з правого боку, де зазвичай невідома йому жінка здійснює продаж чаю та кави, стояв автомобіль білого кольору марки «Фольцваген», задня частина якого перешкоджала напрямку його руху. Підсудний був змушений направити

автомобіль в ліву сторону з метою обїзду зазначеного автомобіля, однак через значне нашарування снігу та ожеледі на дорожньому покритті його автомобіль почало заносити. Підсудний намагався вирівняти рух автомобіля, однак йому це не вдалося і автомобіль понесло праворуч де знаходилась особа жіночої статі, що здійснює продаж чаю та кави при дорозі.

Не впоравшись з керуванням автомобіль ОСОБА_3 зачепив продавщицю кави та чаю - громадянку ОСОБА_1, оминувши білий «Фольцваген». Після того ОСОБА_3 відчув удар автомобіля та знепритомнів.

Отямившись, побачив, що його автомобіль зіткнувся із бетонною огорожею на протилежній половині дороги і крім того завдав пошкоджень громадянці ОСОБА_1

Потерпіла ОСОБА_1 у судовому засіданні повідомила, що 21 лютого 2011 року з самого ранку у с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області прийшла на місце біля дороги де вона здійснює продаж чаю та кави. Близько 8 год. ранку вона побачила автомобіль «ВАЗ 1118», що рухався у напрямку Києва. Автомобіль їхав ближче до узбіччя дороги. Перед нею автомобіль занесло в сторону і понесло на неї. Правою стороною автомобіль зачепив її в результаті чого вона отримала тілесні ушкодження, а автомобіль викинуло на протилежну частину дороги, він вдарився об бетонну огорожу, підсудний, як виявилося пізніше, втратив свідомість.

Також потерпіла зазначила, що здійснює торгівлю у с. Старі Петрівці вишгородського району Київської області самовільно.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 посвідчив, що 21 лютого 2011 року приблизно о 7 год. 45 хв. виїхав із с Лютіж Вишгородського району Київської області у напрямку м. Києва на роботу. Погодні умови були складними у звязку із ожеледицею та значним шаром снігу на дорожньому покритті.

Перед ним рухався автомобіль «ВАЗ - 1118» зеленого кольору зі швидкістю, приблизно 55- 61 км/год. В ході руху автомобіль, що рухався попереду, на думку свідка, не допускав порушень правил дорожнього руху.

Однак, у с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області автомобіль «ВАЗ - 1118» почало заносити і водій не впоравшись із керуванням втратив контроль над автомобілем, в результаті чого автомобіль зачепив особу, що продавала чай та каву на узбіччі дороги.

Автомобіль розвернуло та викинуло на протилежну частину дороги. Свідок вийшов з власного автомобіля та почав надавати першу допомогу водієві автомобіля, який був непритомний.

Також, свідок пояснив, що припаркований біля точки продажу чаю та кави автомобіль «Фольцваген» білого кольору, на його думку, перешкоджав руху автомобіля «ВАЗ - 1118».

Крім того, вина підсудного підтверджується наступними зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні доказами:

-висновком судово - медичної експертизи від 29 березня 2011 року № 17/Д-2001, відповідно до якого ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургії Вишгородської ЦРЛ з 21 по 22 лютого 2011 року і у відділенні ортопедії КМКЛ № 12 з 22 лютого по 9 березня 2011 року з діагнозом: перелом обох кісток лівої голені зі зміщенням уламків, який підтверджується даними наданої медичної документації.

Такого характеру тілесне ушкодження могло виникнути від дії тупих предметів, можливо у строк і при обставинах (зіткнення автомобіля із пішоходом), і, зокрема, у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так як для зростання вказаних переломів потрібно більше 21 дня (а.с. 18);

-висновком судово-автотехнічної експертизи від 25 березня 2011 року № 221 А, згідно якого система робочого гальма автомобіля «ВАЗ 1118» (д.н.з. НОМЕР_1) на момент огляду знаходилась у працездатному стані. Несправностей що могли б викликати погіршення або відмовлення у роботі системи робочого гальма перед подією - не виявлено.

Рульове керування автомобіля «ВАЗ 1118» (д.н.з. НОМЕР_1) на момент огляду знаходилось у працездатному стані, несправностей що могли б викликати погіршення або відмову у роботі рульового керування перед подією не виявлено.

Елементи підвіски автомобіля «ВАЗ 1118» (д.н.з. НОМЕР_1) на момент огляду знаходились у працездатному стані, несправностей що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед подією не виявлено (а.с. 29);

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21 лютого 2011 року та схемою до нього. Відповідно до яких виявлено автомобіль «ВАЗ - 1118» зеленого кольору, який частково знаходиться на подвірї будинку № 52 по вул. Князя Святослава у с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області (а.с. 5-7).

Таким чином, оцінивши всі докази у сукупності та у їх взаємозвязку, суд визнає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Дії підсудного вірно кваліфіковані органом досудового слідства за частиною 1 статті 286 КК України.

При призначенні підсудному покарання, суд враховує обставини справи: вчинення підсудним необережного злочину невеликої тяжкості, дані про його особу: має позитивну характеристику, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, є інвалідом третьої групи, є батьком чотирьох дітей раніше не судимий.

Обставиною, що помякшує покарання підсудного, слід визнати щире каяття підсудного, обставини, що обтяжують покарання - відсутні.

Тому суд приходить до висновку про можливість виправлення підсудного без ізоляції від суспільства.

Потерпілою ОСОБА_1 було заявлено цивільний позов. Зокрема ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 просили про стягнення із підсудного завданої матеріальної шкоди у розмірі 7872 грн. 71 коп., середньої заробітної плати за сім місяців у розмірі 10 500 гривень та моральної шкоди у сумі 50000 грн.

Суд вважає, що заявлений цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Зокрема підлягають стягненню із підсудного, документально підтверджені витрати понесені ОСОБА_1 на придбання ліків та медичне обслуговування у розмірі 7872 грн. 71 коп. (а.с. 99,101-104).

Також, статтею 1195 ЦК передбачено відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

Відповідно до частини 2 зазначеної статті, у разі каліцтва або іншого ушкодження здоровя фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи із розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, враховуючи те, що потерпіла ОСОБА_1 не працює протягом останніх трьох років, у даному випадку, зазначена норма підлягає застосуванню.

У статті 22 Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» закріплено, що розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2011 року становить 941 грн., азі квітня 2011 року - 960 грн.

Враховуючи те, що дорожньо-транспортна пригода, в наслідок якої ОСОБА_1 зазнала тілесних ушкоджень сталася у лютому місяці 2011 року, відшкодування шкоди повинне бути здійснене саме з того періоду.

Виходячи з викладеного, суд задовольняє вимогу про стягнення шкоди заподіяної здоровю за пять місяців 2011 року у розмірі 4762 грн.

Стосовно стягнення моральної шкоди судом зазначається наступне.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи душевних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконною дією або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Однак, ОСОБА_1 та її представником суду не надано належних доказів, що підтверджують перенесення нею душевних страждань, їх тривалість, наявність порушення нормальних життєвих звязків у результаті наїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_3 і мають бути оцінені у 50000 грн.

Тому суд приходить до висновку про потребу стягнення із підсудного моральної шкоди у розмірі, еквівалентному розміру завданих збитків, повязаних із лікуванням та медичним обслуговуванням ОСОБА_1, а саме 7872 грн. 71 коп.

Судові витрати за проведення судово-автотехнічної експертизи підлягають стягненню із підсудного на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в Київській області у розмірі 1519 грн. 56 коп.

Питання про речові докази слід вирішити з урахуванням положень статті 81 КПК України - автомобіль «ВАЗ 1118» (д.н.з. НОМЕР_1), переданий на зберігання підсудному має залишитись у нього.

На підставі викладеного та керуючись статтями 323 і 324 КПК України,

суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України та призначити йому покарання за цим законом у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного даним вироком покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до статті 76 КК України зобовязати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції за місцем проживання, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи та періодично зявлятися для реєстрації.

До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд ОСОБА_3 - залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 1519 (тисяча пятсот девятнадцять) грн. 56 коп. за проведення судово-автотехнічної експертизи на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в Київській області (р/р 0700 УДК у Київській області МФО 821018 код 25574713).

Речовий доказ, автомобіль «ВАЗ - 1118» (д.н.з. НОМЕР_1), переданий на зберігання ОСОБА_3 - залишити у нього.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_1 витрати понесені на придбання ліків та медичне обслуговування у розмірі 7872 (сім тисяч вісімсот сімдесят дві) грн. 71 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_1, шкоду заподіяну здоровю у розмірі 4762 (чотири тисячі шістдесят дві) грн. та моральну шкоду у розмірі 7872 (сім тисяч вісімсот сімдесят дві) грн. 71 коп.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області протягом 15 діб через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя