Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/53/16-к
У Х В А Л А
Іменем України
11 січня 2016 року м. Полтава
Слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про наявність підстав для подальшого тримання
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Североморськ Мурманської області Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, освіта вища, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 ,
під вартою в порядку ст. 584 КПК України, -
Прокурор прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Полтави з клопотанням про наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 22 липня 2015 року та продовження застосування до нього екстрадиційного арешту до вирішення питання про його фактичну передачу до Російської Федерації.
В клопотанні вказував, що прокуратура Російської Федерації 23.05.2013 відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам, 1993 року звернулася із запитом до Генеральної прокуратури України про взяття під варту та видачу громадянина цієї держави ОСОБА_5 , 1966 року народження, для притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченої ч.ч. 2, 3 ст. 159-4, ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації.
Зазначав, що суддею Нікулінського районного суду м. Москви 18.01.2013 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід - тримання під вартою, органом досудового слідства Російської Федерації додатково 13.05.2013 року винесено постанову про притягнення ОСОБА_5 як обвинуваченого у вчиненні вищевказаних злочинів. 19.04.2013 року співробітниками Солом`янського РУ ГУ МВС України в Києві в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України на виконання вказаного запиту затримано ОСОБА_5 у місті Києві, останньому 21 квітня 2013 року було обрано запобіжний захід - тимчасовий арешт строком на 40 діб, а 27 травня 2013 року застосовано екстрадиційний арешт.
Також прокурор вказував, що 23 липня 2013 року відносно ОСОБА_5 продовжено застосування екстрадиційного арешту, а 13 вересня 2013 року скасовано запобіжний захід.
Зазначав, що Генеральною прокуратурою України 31.10.2014 року МВС України доручено організувати розшук вказаної особи, 20 липня 2015 року на підставі рішення Нікулінського районного суду м. Москва працівниками Київського РВ ПМУ У МВС України в Полтавській області о 14 год. 45 хв. ОСОБА_5 затримано у місті Полтаві, згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22 липня 2015 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для видачі особи, 16 вересня 2015 року та 12 листопада 2015 року слідчим суддею визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою до 17-15 год. 11 січня 2016 року.
Посилаючись на та, що 28 грудня 2015 року заступником Генерального прокурора України винесено постанову про видачу (екстрадицію) до Російської Федерації ОСОБА_5 , встановлений 10-денний строк для можливого оскарження вказаної постанови не витік, але 2-місячний строк екстрадиційного арешту ОСОБА_5 спливає 11.01.2016, просив слідчого суддю Київського районного суду м. Полтави визнати наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_5 під вартою та продовжити застосування до нього екстрадиційного арешту до вирішення питання про його фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації.
Заслухавши ОСОБА_5 , перевіривши надані матеріали клопотання, вислухавши думку прокурора, захисника, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
По кримінальній справі винесено постанову про притягнення ОСОБА_5 в якості обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.159-4, ч.3 ст. 159-4, ч.4 ст.159 КК Російської Федерації .
07 грудня 2012 року обвинувачений ОСОБА_5 оголошений у розшук, а 14 січня 2013 року у міжнародний розшук.
Постановою Никулінського районного суду м. Москви від 18 січня 2013 року ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
ОСОБА_5 є громадянином Російської Федерації.
Згідно українського законодавства дії ОСОБА_5 підпадають під кваліфікацію злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, яка передбачає покарання у вигляді позбавлення волі більш на строк від 3 до 8 років і є екстрадиційним злочином.
20 липня 2015 року ОСОБА_5 затриманий в м. Полтаві на підставі рішення Нікулінсього районного суду м. Москва, згідно ухвали Київського районного суду м. Полтави від 22 липня 2015 року застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. ч. 10, 11 ст. 584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.
Перевіркою наданих до суду матеріалів встановлено, що екстрадиційний арешт відносно ОСОБА_5 до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) застосовано постановою Київського районного суду м. Полтави від 22 липня 2015 року відповідно до ст. 584 КПК України та поміщено останнього до Полтавського СІЗО.
Згідно з ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2015 року та від 12 листопада 2015 року визнано наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_5 під вартою та продовження застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою до вирішення питання про його фактичну передачу до Російської Федерації, визначено термін до 17-15 год. 11 січня 2016 року.
Перевіряючи наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_5 під вартою або його звільнення, слідчий суддя виходить з наступного.
Відповідно до Указу Президента України від 10.10.2014 року № 767/2014 року ОСОБА_5 є таким, що втратив громадянство України.
Термін дії ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2015 року спливає о 17-15 год. 11 січня 2016 року.
В той же час, хоча 28 грудня 2015 року заступником Генерального прокурора України і винесено постанову про видачу (екстрадицію) до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_5 , 1966 року народження, але встановлений 10-денний строк для можливого оскарження вказаної постанови ОСОБА_5 не витік.
На даний час підстав для припинення екстрадиційного арешту та звільнення ОСОБА_5 з-під варти відповідно до ст. 586 КПК України не вбачається, оскільки продовжують існувати ризики, які слугували підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт), зокрема: можливість переховуватися від правоохоронних органів та суду, так як ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість можливого за вчинення злочину покарання (до 10 років позбавлення волі), не має постійного місця проживання на території України, не працює, не одружений, тобто, не має міцних соціальних зв`язків.
Твердження про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України для тримання особи під вартою, є неприйнятним.
Наявність таких ризиків встановлено ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 22 липня 2015 року про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які продовжують існувати на час звернення прокурора з відповідним клопотанням.
Також матеріалами встановлено, що стан здоров`я особи не перешкоджає його подальшому триманню під вартою, а наміри укласти шлюб з громадянкою України жодним чином не спростовують наявність підстав для його подальшого утримання під вартою.
Характеристика ГО «Громадський майдан Полтавщини» не може бути прийнята судом до уваги, оскільки не містить дати її видачі, не підписана уповноваженою особою та не відповідає фактичним встановленим судом даним, зокрема, щодо громадянства ОСОБА_5 .
Менш суворий запобіжний захід такий, як домашній арешт або застава не може бути застосований до ОСОБА_5 , оскільки останній не працює, не має офіційних доходів та засобів до існування. При цьому останній своє місце проживання в місті Полтаві та на території України взагалі у встановленому законом порядку не зареєстрував.
На підставі викладеного, з огляду на закінчення двомісячного строку та відсутності підстав для припинення екстрадиційного арешту та звільнення ОСОБА_5 з-під варти, клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись Конвенцією про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам, 1993 року, протоколом до неї від 28.03.1997 року та ст. 584 КПК України, -
Визнати наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою на підставі ухвали Київського районного суду м. Полтави від 22.07.2015 року та продовжити застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи /екстрадиційний арешт/ до вирішення питання про його фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації.
До вирішення питання про фактичну передачу ОСОБА_5 , 1966 року народження, тримати ОСОБА_5 в Полтавській установі виконання покарань № 23 УДПтСУ в Полтавській області.
Термін дії ухвали до 13 год. 45 хв. 10 березня 2016 року.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, її захисником чи законним представником, прокурором шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

11.01.2016