В И Р О К
іменем України
"17" квітня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт за №0001046 від 24 липня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ковтунівка, Золотоніського району, Черкаської області, громадянина України, українця, з неповною вищою освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , 23 липня 2014 року близько 17 години 20 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем Ніссан Теана, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався заднім ходом по дворовій території поруч з будинком № 4, по вул. Двінській, в м. Києві, з боку першого під`їзду в напрямку третього під`їзду вказаного будинку.

В цей час позаду автомобіля Ніссан Теана, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_6 , знаходилась пішохід ОСОБА_5 .

Під час руху водій ОСОБА_6 допустив порушення вимог п.п.1.5, 2.3 підпункт б та 10.9 Правил дорожнього руху України:

- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

- підпункт б: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 10.9: під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_6 виразилось в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем Ніссан Теана, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом по дворовій території поруч з будинком №4, розташованого по вул. Двінській, в м. Києві, не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого, поруч з другим під`їздом зазначеного будинку, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1720/Е від 25 вересня 2014 року ОСОБА_5 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми живота уламкового перелому даху вертикальної западини справа, латерального, переднього та заднього країв її (зі зміщенням уламків); садна у ділянці правого колінного суглобів та правої гомілки у ділянці середньої третини, що в сукупності відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Порушення ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав повністю та показав суду, що дійсно 23 липня 2014 року близько 17 години 30 хвилин, він керував автомобілем Ніссан Теана, державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухався по дворовій території будинку, в якому він проживає, з метою знайти місце для стоянки. Рухаючись в дворі будинку, він побачив біля під`їзду було вільне місце, і вирішив здати заднім ходом, щоб припаркувати там автомобіль. Подивившись в дзеркало заднього виду він почав виконувати вказаний маневр та побачив, як діти бігли з дитячої площадки. В цей час він відчув, що керований ним автомобіль здійснив наїзд на перешкоду. Коли він вийшов з автомобіля то виявив, що здійснив наїзд на потерпілу ОСОБА_5 , яку він не помітив позаду керованого ним автомобіля. Вказував, що дуже шкодує про скоєне, та просив вибачення у потерпілої.

Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 35096 гривень та моральної шкоди на суму 25000 гривень, обвинувачений визнав частково, а саме: матеріальну шкоду на суму, яка підтверджується чеками, а моральну на суму 5000 гривень.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що 23 липня 2014 року, вона йшла по проїжджій частині біля під`їзду будинку в якому проживає, а обвинувачений повертав на автомобілі зі своєї стоянки. Коли ОСОБА_6 почав розвертати керований ним автомобіль, то здійснив на неї наїзд рухаючись заднім ходом. Вказувала, що обвинувачений наїхав на неї ненавмисне, а внаслідок його халатності та неуважності за кермом. Також потерпіла зазначила, що у випадку якщо суд задовольнить її цивільний позов повністю, то вона буде просити суд обвинуваченого суворо не карати, але позбавити його права керування транспортними засобами.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показала, що дорожньо-транспортної пригоди вона не бачила. Вже після скоєння ДТП вона допомагала потерпілій, а саме доглядала за нею та годувала, оскільки потерпіла ОСОБА_5 перебувала в нерухомому стані внаслідок отриманих тілесних ушкоджень. За вказаний догляд потерпіла сплачувала їй по 100 грн. в день. Всього потерпіла ОСОБА_5 сплатила їй 5200 грн. коли вона лежала в лікарні та 3000 грн. після того, як її виписали і вона знаходилася вдома.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показала, що дорожньо-транспортної пригоди вона не бачила. Потерпіла ОСОБА_5 працювала консьєржом в будинку в якому проживає та отримувала зарплатню в розмірі 1000 грн. на місяць. Внаслідок ДТП остання не мала змоги працювати 7 місяців і тому втратила дохід розміром 7000 грн., внаслідок знаходження на лікарняному.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показав, що точної дати та часу дорожньо-транспортної події він не пам`ятає. В той день, він нас службу в Відділі ДАІ м. Києва та отримав інформацію про автопригоду по вул. Двінська, 4, в м. Києві. Прибувши на місце ДТП, він виявив автомобіль Ніссан, позаду якого на проїзній частині лежала жінка, яка отримала тілесні ушкодження внаслідок зіткнення з автомобілем. Він викликав швидку медичну допомогу, працівники якої по прибуттю на місце пригоди надали потерпілій медичну допомогу. Вказував, що обвинувачений також надавав потерпілій медичну допомогу та допомагав завантажити її в карету швидкої.

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23 липня 2014 року, схеми дорожньо-транспортної пригоди та фото-таблиць, наїзд на пішохода відбувся на дворовій території поруч з будинком АДРЕСА_3 . Автомобіль Ніссан Теана, державний номерний знак НОМЕР_1 , не має механічних пошкоджень, лише потертість бруду на задньому бампері та кришці багажника (а.с.15-25).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1720/Е від 25 вересня 2014 року, у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота, уламкового перелому даху вертикальної западини справа, латерального, переднього та заднього країв її (зі зміщенням уламків); садна у ділянці правого колінного суглобів та правої гомілки у ділянці середньої третини, що в сукупності відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень уламкового перелому даху вертикальної западини справа, латерального, переднього та заднього країв її (зі зміщенням уламків); садна у ділянці правого колінного суглобів та правої гомілки у ділянці середньої третини, що в сукупності відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 512/ат від 25 вересня 2014 року в діях водія ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам пункту 10.9 Правил дорожнього руху України (а.с.107-111).

Оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, за місцем не офіційної роботи характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше злочинів не скоював.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , є щире каяття у вчиненні злочину та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують його покарання, суд не вбачає.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_6 основне покарання у виді обмеження волі, однак з огляду на особу обвинуваченого, наявності пом`якшуючих вину обставин, суд вважає за можливе надати ОСОБА_6 можливість виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства шляхом звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів.

Оцінивши докази що обґрунтовують позовні вимоги, суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. На погляд суду, розмір цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди на суму 25000 грн., з урахуванням майнового стану обвинуваченого є непомірно високим та необґрунтовано завищеним, а тому суд вважає за доцільне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_5 10000 грн. моральної шкоди. Що стосується відшкодування матеріальної шкоди на суму 35096 грн. 00 коп. то суд вважає за необхідне стягнути з підсудного на користь потерпілої матеріальну шкоду, яка обґрунтовано підтверджується наданими суду доказами на суму 2349 грн. 00 коп. ( т.2 а.с. 57, 59). Не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_5 щодо стягнення 32747 грн. 00 коп. матеріальних збитків, з наступних підстав. Витрати на лікування у вигляді догляду за потерпілою, не містять документів, які підтверджують рекомендацій лікарів щодо надання такого догляду, а тому суд позбавлений можливості оцінити належність та допустимість вказаних доказів. Також суд позбавлений можливості оцінити втрату заробітної платні у сумі 7000 грн., оскільки суду не надано належних та допустимих доказів, про отримання заробітної плати за попередній період. Також на підставі касових фіскальних чеків, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, не видається за можливе встановити, що витрати на придбання медикаментів понесені саме ОСОБА_5 , а тому позов в цій частині є недоведеним.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді обмеження волі, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчої інспекцію про зміну місця проживання і періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді особистого зобов`язання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 10000 грн. моральної та 2349 грн. 00 коп. матеріальної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення автотехнічної експертизи № 512/ат від 25 вересня 2014 року у розмірі 983 гривні 84 копійки.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: