Справа № 441/1066/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/838/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 6 серпня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и л а :

вироком Городоцького районного суду Львівської області від 6 серпня 2015 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 595 грн.

ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що 21.06.2015 року, близько 10 год., знаходячись на вул. Шевченка, поруч із будинком АДРЕСА_2 , на грунті особистих неприязних стосунків сварився з ОСОБА_9 та вдарив її кілька разів по тілу тупим предметом, спричинив їй садна на правому передпліччі та в ділянці нижньої щелепи справа, що відноситься до легкого тілесного ушкодження.

На вирок суду адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, з врахуванням поданих змін до неї, просить вирок суду скасувати та постановити ухвалу, якою кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, закрити. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відхилив клопотання захисника про визнання доказу висновку судово-медичного експерта №93/15 від 22.06.2015 року недопустимим. Зазначає, що недопустимість доказу пов`язана із порядком його отримання. Оскільки відсутній допустимий доказ, який би підтверджував заподіяння легких тілесних ушкоджень, тому ОСОБА_6 повинен бути виправданий за ч.1 ст. 125 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на підтримку доводів апеляційної скарги, з врахуванням поданих змін до неї, думку прокурора про залишення вироку без змін, а апеляційної скарги - без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі із змінами доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що змінена апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині, вчиненому за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину в скоєному, щиро розкаявся. Зізнання обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в контексті ст. 95 КПК України є доказом.

Суд першої інстанції всебічно, повно і неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, відповідно до вимог ст. 94 КПК Україн, дав вірну оцінку кожному доказу: показам обвинуваченого, потерпілої, висновку судово-медичного експерта та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні злочину при зазначених у вироку суду обставинах.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 125 КК України є вірною.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 щодо недопустимості доказу висновку судово-медичного експерта № 93/15 від 22.06.2015 року у зв`язку з порушенням порядку його отримання, що є підставою для визнання такого висновку завідомо неправдивим та відсутності достатньо доказів для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, то такі колегія суддів вважає безпідставними, необгрунтованими і їх до уваги не бере, виходячи з наступного.

Покликання адвоката ОСОБА_8 про те, що висновок судово-медичної експертизи складений на підставі постанови слідчого СВ Городоцького РВ ГУ МВС України у Львівській області від 22.06.2015 року, у якій невірно зазначений номер кримінального провадження, не може бути безумовною підставою для визнання його недопустимим доказом у справі, адже сама постанова про призначення судово-медичної експертизи та висновок експерта № 93/15 від 22.06.2015 року містять виклад фактичних обставин справи та відомості про потерпілу.

Так, відповідно до п. 3.3. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 8.10.1998 року у документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначаються такі дані: місце й дата винесення постанови чи ухвали; посада, звання та прізвище особи, що призначила експертизу (залучила експерта); назва суду; назва справи та її номер; обставини справи, які мають значення для проведення експертизи; підстави для призначення експертизи; прізвище експерта або назва експертної установи, експертам якої доручається проведення експертизи; питання, які виносяться на вирішення експертові; перелік об`єктів, що підлягають дослідженню (у тому числі порівняльних зразків та інших матеріалів, направлених експертові, або посилання на такі переліки, що містяться в матеріалах справи); інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Що стосується доводів апеляційної скарги про закінчення дії вищої кваліфікаційної категорії судово-медичного експерта ОСОБА_10 1.12.2011 року, а тому і безпідставне зазначення такої у висновку експерта, то такі спростовуються відомостями Реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України, відповідно до якого на момент складання висновку експерту ОСОБА_10 було присвоєно вищу кваліфікаційну категорія, дія якої не закінчилася.

Щодо покликання адвоката ОСОБА_8 в апеляційній скарзі на те, що вступна частина висновку судово-медичного експерта № 92/15 від 22.06.2015 року не містить усіх обов`язкових реквізитів, зазначених в Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року № 6, як на підставу визнання висновку недопустимим доказом у справі, то з таким колегія суддів не погоджуться.

Так, статтею 102 КПК України чітко визначено зміст висновку експерта. Виходячи із змісту висновку судово-медичного експерта № 92/15 від 22.06.2015 року, то такий відповідає вимогам ст. 102 КПК України.

Крім того, дану експертизу експерт проводив, виходячи із прав та обов`язків, наданих йому статтями 69, 70 КПК України.

Так, правильність висновку експерта забезпечується вимогами ст. 70 КПК України, згідно якої за завідомо неправдивий висновок, відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків у суді, невиконання інших обов`язків експерт несе відповідальність, встановлену законом.

А тому, виходячи з наведенного, колегія суддів вважає, що вказаний висновок експерта є належним і допустимим доказом у справі, а тому суд правильно визнав його достовірним доказом та поклав в основу вироку.

На підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів, яким дана належна оцінка відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 і правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст. 125 КК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

вирок Городоцького районного суду Львівської області від 6 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4