Справа № 153/444/14
Провадження №11-кп/772/63/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2016 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого: ОСОБА_2 ,

при секретарі: ОСОБА_3

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянув «13» січня 2016 року у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000498 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від «19» січня 2015 року, яким

ОСОБА_5 ,

народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженку с. Бабинці Могилів
Подільського району

Вінницької області, проживаючої

АДРЕСА_1 ,

в силу ст. 89 КК України раніше не судиму,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення та призначено покарання за ч.2 ст. 190 КК України вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 ( одна тисяча сімсот) гривень.

На підставі ст. 74 ч.5 КК України ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання, на підставі ст. 49 ч.1 п.3 КК України у зв`язку із закінченням строку давності.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 99 120 грн. майнової шкоди, 10 000 грн. моральної шкоди, 243 грн. 60 коп. витрат, всього: 109363 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ:

Згідно вироку суду, ОСОБА_5 маючи умисел на збагачення за рахунок чужого майна, в серпні 2006 року в місті Ямпіль Вінницької області, під приводом продажу будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_2 , та належить її чоловікові ОСОБА_9 , що підтверджується довідкою Ямпільського районного бюро технічної інвентаризації від 18.01.2011 року №8, зловживаючи довірою ОСОБА_8 , отримала від неї гроші в сумі 6 000 (шість тисяч) доларів США, що еквівалентно по відношенню до гривні станом на серпень 2006 року 30 420 (тридцять тисяч чотириста двадцять) гривень, нібито за продаж належного її чоловікові будинку.

08 серпня 2006 року в період часу після 15 години в м. Ямпіль Вінницької області в приміщенні Ямпільської філії КБ «Приватбанк» ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_10 4000 доларів США, які належали потерпілій ОСОБА_8 , через деякий час літку того ж 2006 року в місті Ямпіль Вінницької області біля території ринку ( більш точний час не встановлено) ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_8 2000 доларів США, які належали потерпілій ОСОБА_8 . Після отримання грошових коштів ОСОБА_5 жодних нотаріальних дій по оформленню будинку не вчиняла. Отримавши грошові кошти, які їй були передані від ОСОБА_8 за продаж будинку, ОСОБА_5 в подальшому повертати їх відмовилась та розпорядилася ними на власний розсуд. Потерпілій ОСОБА_8 було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 30420 (тридцять тисяч чотириста двадцять) гривень.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_5 ставить питання про скасування вироку Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 січня 2015 року щодо неї із закриттям кримінального провадження, в зв`язку з істотним порушення вимог кримінально процесуального законодавства та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність.

Свої вимоги мотивувала тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, її винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Як на докази її винуватості суд послався на покази свідка ОСОБА_10 невістки потерпілої ОСОБА_8 та інші письмові докази. Вказує на те, що висновок, про те, що передача 4000 доларів США відбулася саме в серпні( коли була виписана наявна в справі копія квитанції про перевірку банкнот) є безпідставними оскільки суд зробив не з`ясувавши ні в ОСОБА_10 , ні в головного бухгалтера ОСОБА_11 .Ю, ні в касира ОСОБА_12 чи стосується зазначена квитанція саме тих подій . Крім того, ким підписувалась квитанція судом з`ясовано не було. Разом з тим, крім квитанції суду інших письмових доказів представлено не було і в судовому засіданні ніякі докази не досліджувались. Покази ж потерпілої та свідків, на які посилається суд суперечливі, непослідовні, викликають сумнів.

Обвинувачена стверджує, що її покази послідовні і повністю підтверджуються показами свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , а також письмовими доказами, зокрема квитанціями про оплату послуг МБТІ.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_19 не погоджуючись з поданою апеляційною скаргою обвинуваченої, подав на неї свої заперечення, в яких просить вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 січня 2015 року, яким ОСОБА_5 було засуджено за ч. ст. 190 КК України до штрафу в сумі 1700 грн. та на підставі ст. 74 ч.5, ст. 49 ч.1 п. 3 КК України, звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності залишити без змін.

Вважає вирок щодо ОСОБА_5 законним та обґрунтованим, винесеним на доказах, всебічно перевірених в судовому засіданні, а тому апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_5 на його думку є безпідставною.

Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_5 та її захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, представника потерпілої ОСОБА_7 , який вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, думку прокурора, який також вважає вирок суду щодо ОСОБА_5 законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово ОСОБА_5 апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 12 листопада 2015 року задоволено касаційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_8 , ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 15 квітня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасовано та призначено новий судовий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Згідно ухвали суду касаційної інстанції, судом першої інстанції було встановлено в сукупності з іншими дослідженими доказами, а саме показами численних свідків, потерпілої та письмових матеріалів кримінального провадження, що є належними та допустимими доказами, повністю доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненому кримінальному правопорушенні. Як вірно встановлено судом першої інстанції в діях ОСОБА_5 наявний склад злочину, передбачений ч.2 ст. 190 КК України, предметом якого стали грошові кошти в сумі 6 000 доларів США, якими заволоділа ОСОБА_5 шляхом зловживання довірою було розпочато оформлення необхідних для продажу житлового будинку документів та передано на деякий час ОСОБА_8 будинок, таким чином створено видимість намірів продати житловий будинок з метою привласнення грошових коштів потерпілої.

Доведено судом першої інстанції й те, що ОСОБА_5 діяла з прямим умислом, так як відмовившись від подальшого оформлення необхідних для купівлі продажу будинку документів та відчуження майна, усвідомлювала, що посягає на чужу власність, заволодіє майном, на яке вона не має ніякого права , передбачала спричинення потерпілій шкоди нас уму 6 000 доларів США та бажала спричинити таку шкоду, яка є значною шкодою - на суму від ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян з врахуванням майнового стану потерпілої ОСОБА_8 , 1943 року народження , яка на момент вчинення кримінального правопорушення була непрацездатною особою, яка досягла пенсійного віку, тому сума 6 000 доларів США для потерпілої є значною.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Твердження та доводи обвинуваченої ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а її винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, також твердження , що покази свідків та потерпілої непослідовні та підлягають сумніву, безпідставні, є надумані, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються показами свідків та потерпілої.

Так, потерпіла ОСОБА_8 в суді першої інстанції пояснила, що в 2006 році в м. Ямпіль продавався будинок, розташований неподалік від будинку її сина. Вона зателефонувала до невістки та повідомила, що продається будинок по АДРЕСА_2 за 6200 доларів США у ОСОБА_9 . Зазначила, що вона через своїх сина та невістку передала ОСОБА_20 гроші за будинок, однак, в подальшому ОСОБА_5 не оформила документи на будинок і сказала, щоб вони доказали, що дійсно вона брала гроші. Гроші за будинок передавали при свідках ОСОБА_21 і ОСОБА_22 . Вперше дали гроші за будинок 1000 гривень, як завдаток, а потім син та невістка дали ОСОБА_5 6000 доларів США. Після чого ОСОБА_5 віддала їй ключі від будинку і вона заселилася в будинок. Також зазначила, що після заселення вона зрозуміла, що будинок вже їхній, робила в ньому ремонт, але ОСОБА_5 ухилялася від оформлення договору купівлі-продажу будинку. Також потерпіла пояснила, що вона зверталась до суду у цивільному провадженні, щодо цього житлового будинку, однак, всі рішення були не на її користь. Пояснила, що чоловік ОСОБА_5 був власником цього будинку. При передачі грошей за будинок розписки не писали.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що в 2006 році вона працювала головним бухгалтером у Ямпільському відділенні «Приватбанк». ОСОБА_8 їй повідомила, що вона купує хату у сестри ОСОБА_23 перевірили у банку. Вона бачила, як ОСОБА_24 та ОСОБА_5 разом підійшли до каси, але вона не бачила чи передавалися гроші на покупку будинку.

Свідок ОСОБА_25 пояснила, що їй відомо, що продавався будинок в м. Ямпіль. При зустрічі із ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та її покійним сином ОСОБА_28 , ОСОБА_29 сказала, що продала будинок ОСОБА_30 за 6200 доларів США.

Свідок ОСОБА_31 пояснила, що в 2006 році 15 червня у неї женився син і через тиждень після весілля до неї приїхала ОСОБА_32 і сказала, що вони мають намір купити будинок по-сусідству. Зазначила, що хата, яку купила ОСОБА_32 , була у занедбаному стані. ОСОБА_29 забрала свої речі і виїхала. Пізніше до неї прийшла ОСОБА_32 і вона разом із нею поїхали в село до матері ОСОБА_33 . Приїхавши в село ОСОБА_29 сказала, що передумала продавати будинок і пообіцяла повернути гроші. Пояснила, що вона не була свідком передачі грошей ОСОБА_5 , однак, при розмові ОСОБА_29 сказала, що ОСОБА_32 гроші дала, але немає ніяких доказів про те, що дійсно гроші передані з рук в руки. Зазначила, що ОСОБА_32 робила великий ремонт в будинку, а саме - проводили воду, мурували пере стінки, ставили плиточку.

Свідок ОСОБА_34 пояснив , що ОСОБА_29 продавала хату в м. Ямпіль, її намір на продаж будинку був чіткий, однак, як передавали гроші ОСОБА_35 за хату він не бачив.

Свідок ОСОБА_36 пояснив, що вісім років назад він працював трактористом. Йому відомо, що ОСОБА_29 продала хату і забрала документи та речі з будинку. Також йому відомо, що даний будинок в ОСОБА_5 купила ОСОБА_32 за 6200 доларів США. Однак, ОСОБА_29 забрала гроші та документи на будинок, однак, документи на будинок не віддала ОСОБА_37 . Вказав, що вони приїжджали до матері ОСОБА_5 та пояснили їй дану ситуацію, на що мати їм пояснила, що гроші віддадуть у сумі 6200 доларів США.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що він проживає по-сусідству із ОСОБА_38 . Він бачив, як ОСОБА_29 перевозила меблі та інші речі з будинку. Пізніше його дружина йому повідомила про те, що ОСОБА_39 продали будинок. Також зазначив, що він не бачив, як давали гроші за хату. Свідок вказав, що бачив, як ОСОБА_40 робила ремонт в будинку, ставила євро вікна. Зазначив, що ОСОБА_8 багато років жила у вказаному будинку, п`ять років тому виконавча служба виселила ОСОБА_8 із цього будинку.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що в 2006 році ОСОБА_8 запросила його робити ремонт в будинку. Зазначив, що він розбирав веранду, грубку вимурував. За вказані роботи розраховувалася ОСОБА_8 , ОСОБА_29 жодного разу не приходила до хати. Також пояснив, що за гроші, які передавалися за хату він нічого не знає.

Свідок ОСОБА_41 , показала що влітку 2006 року вона попросила ОСОБА_32 допомогти підвезти цукор. В автомобіль ОСОБА_32 сів валютчик. ОСОБА_24 дала валютчику гроші і він перевірив і віддав гроші ОСОБА_5 . Зазначила, що в автомобілі на місці водія знаходився валютчик, біля нього ОСОБА_24 , позаду сиділи вона зліва, посередині дочка ОСОБА_5 і справа сиділа ОСОБА_5 . ОСОБА_24 сказала валютчику: «Тут дві тисячі доларів, перевір».

Свідок ОСОБА_42 пояснив, що він є сусідом ОСОБА_8 . Він бачив, як ОСОБА_32 робила ремонт в будинку, купляла цемент. Також свідок вказав, що ОСОБА_43 декілька років прожили в будинку, перевозили речі, а потім прийшли працівники виконавчої служби та виселили їх з хати. Як ОСОБА_32 передавала гроші ОСОБА_35 він не бачив.

Свідок ОСОБА_44 показала, що їй відомо, що влітку 2006 року продавався будинок. Йшли ОСОБА_45 і ОСОБА_29 , яка сказала, що продала хату за 6200 доларів і йде жити в село ОСОБА_32 почала робити ремонт в будинку, міняла двері, вікна. Потім почалися скандали і суди між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 . Вона із ОСОБА_46 поїхали в село до матері ОСОБА_5 , і мати ОСОБА_5 відповіла їм, що вони люди чесні та віддадуть гроші. Їй відомо, що ОСОБА_32 дала ОСОБА_35 гроші та документи на оформлення будинку, але ОСОБА_29 не оформила будинок. В даний час в будинку ніхто не проживає, ОСОБА_8 двічі виселяли із будинку.

Свідок ОСОБА_47 пояснив, що в 2006 році влітку до нього підійшов ОСОБА_48 та попросив перевірити долари США, чи не фальшиві. Він сів в автомобіль ОСОБА_49 . Форд Ескорт голубого кольору, ОСОБА_24 передала гроші йому, він перевірив 2000 доларів США - купюри по 100 доларів США, після чого він передав ці гроші ОСОБА_50 . Від ОСОБА_32 йому стало відомо, що Ульянові купують будинок у ОСОБА_5 , за яку саме ціну купують будинок - він не знає. Біля автомобіля були ще дві жінки, ОСОБА_24 сказала, що в ОСОБА_5 вони купують хату. В автомобілі знаходилися ОСОБА_45 , яка сиділа на передньому пасажирському сидінні, позаду сиділи ОСОБА_29 із дочкою.

Крім даних, отриманих із показань потерпілої та свідків, які не суперечать між собою щодо фактичних обставин, винуватість обвинуваченої ( підсудної) ОСОБА_5 у скоєному доведена копією квитанції Ямпільської філії КБ « Приватбанк» № 53 від 08.08.2006 року, з якої встановлено, що ОСОБА_10 оплачено 40 гривень комісії за перевірку банкнот.

Також, вина ОСОБА_5 доводиться показами потерпілої та свідків ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 та ОСОБА_54 , які не суперечать даним, отриманим із копії вказаного касового документу передача ОСОБА_5 належних потерпілій грошових коштів у сумі 4000 доларів США мала місце в м. Ямпіль Вінницької області в приміщенні Ямпільської філії КБ « Приватбанк» 08 серпня 2006 року в період часу після 15 години, оскільки передачі цих грошових коштів передувала перевірка купюр в касі банку, яка мала місце о 08.08.2006 року о 15:00:49 год. Крім цього, даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_55 , які не суперечать показанням свідків ОСОБА_56 та ОСОБА_47 , встановлено, що передача ОСОБА_5 належних потерпілій ОСОБА_8 грошових коштів у сумі 2000 доларів США мала місце через деякий час після 08.08.2006 року в м. Ямпіль біля території ринку в автомобілі ОСОБА_49 .

Твердження ОСОБА_5 про те, що підпис у копії квитанції не її, є надуманим, з метою уникнути від кримінальної відповідальності.

Також обвинувачена ОСОБА_5 вказує на те, що суд при винесенні вироку не врахував як доказ у цьому кримінальному провадженні судові рішення, на які обвинувачена посилається у апеляційній скарзі, дане твердження відповідає дійсності, однак судом першої інстанції було обґрунтовано та вмотивовано підстави не врахування даних рішень як доказу при доведенні вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_5 посилається на те, що суд при винесенні вироку не врахував в якості доказу її покази, щодо непричетності до вказаного кримінального правопорушення, дане твердження також відповідає дійсності , однак суд першої інстанції мотивував дану позицію , зазначивши підстави прийнятого ним рішення.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) таке, що завдало значної шкоди потерпілому ґрунтується на сукупності доказів, які досліджені в судовому засіданні і є правильними.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції щодо виду та міри обраного покарання ОСОБА_5 і вважає, його достатнім попередження вчинення нею нових злочинів.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 19.01.2015 року є законним та обґрунтованим, тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд , -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 січня серпня 2015 року, щодо ОСОБА_5 , обвинуваченої за ч. 2 ст. 190 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

З оригіналом вірно: