справа №176/11/16-к
провадження №1-в/176/25/16
УХВАЛА
21 січня 2016 р. м. Жовті Води

Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ЖВК №26 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду, під час дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції, під час трансляції із Жовтоводської виправної колонії №26, клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В :

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні свої клопотання підтримав, просив умовно-достроково його звільнити від подальшого відбування покарання.

Представник Жовтоводської виправної колонії №26 та прокурор в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання засудженого, мотивуючи тим, що за період відбування покарання засуджений не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання засудженого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий: 11.04.2012 року Київським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.; 18.07.2012 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки, із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки; 17.10.2012 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Останній раз ОСОБА_5 засуджений вироком Суворівського районного суду м. Одеси від 25.12.2013 року за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, до остаточного покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки 7 місяців.

Засуджений ОСОБА_5 з 14.12.2012 року відбуває покарання у Жовтоводській виправній колонії №26. В місцях попереднього ув`язнення знаходиться з 23.10.2012 року. Кінець строку покарання 17.04.2017 року.

Судом встановлено, що станом на 21.01.2016 року засуджений відбув 2/3 частини покарання, невідбутий строк становить 01 рік 02 місяці 26 днів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

З метою з`ясування даних про особу засудженого в ході судового засідання, судом вивчено документи, що знаходяться в особовій справі засудженого та відображають процес відбування ним покарання і процес становлення на шлях виправлення, заслухано пояснення засудженого та представника адміністрації Жовтоводської виправної колонії №26.

Згідно особової справи на засудженого вбачається, що ОСОБА_5 в місцях попереднього ув`язнення утримувався з 23.10.2012 року. Під час тримання характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.

З 14.12.2012 року відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії №26, за період відбування покарання в зазначеній установі зарекомендував себе посередньо.

За весь період відбування покарання в колонії мав дисциплінарне стягнення від 20.10.2014 року за порушення п.29 Правил внутрішнього розпорядку, у зв`язку із чим поміщений в ДІЗО строком на 3 доби. Станом на день розгляду клопотання засудженого, стягнення погашено за плином часу.

Одночасно, за весь період відбування засуджений має лише одне заохочення 14.12.2015 року засудженому оголошено подяку.

28.07.2014 року засудженому ОСОБА_5 було відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації як такому, що не стає на шлях виправлення.

06.03.2015 року, 09.09.2015 року засудженому ОСОБА_5 було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, оскільки останній не довів своє виправлення.

17.12.2015 року засудженому ОСОБА_5 було відмовлено в умовно-достроковому звільненні як такому, що не довів свого виправлення.

На виробництві установи засуджений працевлаштований різноробочим.

Суд вважає за необхідне зазначити те, що сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку тощо, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

З матеріалів особової справи на засудженого вбачається, що останній на початку відбування покарання не приймав участь в програмах диференційованого вихованого впливу, суспільно-корисну активність не виявляв. Згодом, наприкінці 2015 року, засуджений почав проявляти участь в зазначених програмах.

Наявність лише одного заохочення за період відбування покарання не є достатньою підставою для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Послідовні відомості про поведінку ОСОБА_5 за період відбування ним покарання у виправній колонії не свідчать про його дійсне виправлення, правосвідоме ставлення до свого виправлення та намагання в подальшому не допускати будь-яких порушень як в умовах ізоляції, так і в умовах життя у суспільстві.

За таких обставин, враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, суд вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання ОСОБА_5 немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена на протязі 7 днів до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтоводський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя