Справа № 645/4636/14-к
Провадження № 1-кп/645/28/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2016 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

потерпілої ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001477 від 25 квітня 2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Актюбінск республіки Казахстан, громадянки України, незаміжньої, яка офіційно не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :
24 квітня 2014 року о 22:00 годині ОСОБА_13 перебувала за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . Під час сварки, що виникла між нею та її племінницею ОСОБА_12 при вирішенні побутових питань на ґрунті особистих неприязних відносин, у ОСОБА_13 раптово виник умисел, направлений спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 . Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, умисно нанесла кулаком правої руки удар в область чола потерпілої, а у подальшому подряпини на обличчі, шиї та правій руці. В результаті зазначених дій ОСОБА_13 спричинила ОСОБА_12 садна на голові, шиї, правій руці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Обвинувачена ОСОБА_13 , будучи допитаною в ході судового розгляду, свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не визнала, показавши, що 24 квітня 2014 року біля 22:00 години вона повернулась з роботи додому та побачила, що кухня, як завжди, зайнята. ОСОБА_13 роздратувалася та голосно хлопнула дверима. У зв`язку із чим її сестра ОСОБА_14 почала висловлюватися нецензурною лайкою в бік обвинуваченої. ОСОБА_13 намагалася піти до своєї кімнати, відкрила двері і звідти вибігла собака, яку сестра почала бити. Потім прибігла її племінниця - ОСОБА_12 і майже одразу нанесла ОСОБА_13 удар в область шиї. Зав`язалася бійка. Сестра з племінницею почали заштовхувати ОСОБА_13 у її кімнату. ОСОБА_13 захищалася, намагалася відштовхнути їх, махала руками, проте навмисно ударів не наносила.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_13 , її вина у фактично скоєному підтверджується належними та допустимими доказами в їх сукупності, які не суперечать один одному.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 пояснила, що 24 квітня 2014 року біля 22:00 години вона зі своїм хлопцем ОСОБА_15 прийшла до дому і вони стали готувати їжу на кухні. Через деякий час до дому прийшла її тітка ОСОБА_13 і почала голосно себе вести: хлопати дверима, клацати вимикачем і т.п. Через деякий час вона дуже голосно хлопнула дверима. Потім ОСОБА_12 почула крики та шум і забігла до кімнати мами ОСОБА_14 . В цей час ОСОБА_13 тримала ОСОБА_14 за шию. ОСОБА_12 почала захищати маму і ОСОБА_13 вдарила її кулаком по голові. Потерпіла відсахнулася і коли прийшла до тями, вони з мамою намагалися заштовхати ОСОБА_13 до її кімнати. Вона пручалася та погрожувала ОСОБА_12 , подряпала їй лице, шию, руки. Окрім, ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 у квартирі нікого не було та ніхто не заходив. Бо після того, як до дому зайшла ОСОБА_13 , ОСОБА_12 зачинила за нею двері на ключ, залишивши його в замку.
Свідок ОСОБА_15 , допитаний у судовому засіданні пояснив, що 24 квітня 2014 року біля 21:30 години він разом з ОСОБА_12 прийшов до додому. Десь біля 22:00 прийшла ОСОБА_13 , яка була дуже незадоволена їх присутністю, і почала стукати дверима. ОСОБА_12 закрила за ОСОБА_13 вхідні двері. ОСОБА_15 з ОСОБА_12 знаходилися на кухні, коли почався конфлікт між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ; почули, що щось відбувається і ОСОБА_12 пішла подивитися. Секунд через 10 ОСОБА_15 вийшов до коридору та побачив бійку, в якій ОСОБА_13 вдарила ОСОБА_12 в обличчя. ОСОБА_13 махала руками та попала декілька разів по ОСОБА_12 та ОСОБА_14 . Вони намагалися зачинити за нею двері в її кімнату. Після цього у ОСОБА_12 було видно садна на чолі, щоках, шиї. Увесь час ОСОБА_15 стояв у коридорі, крім нього, ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 у квартирі нікого не було та до квартири ніхто не заходив.
Свідок ОСОБА_14 , допитана в ході судового розгляду пояснила, що 24 квітня 2014 року у вечері, коли вона вже спала, додому прийшла її сестра ОСОБА_13 , почала стукати дверима, ввімкнула світло і розбудила її. ОСОБА_14 зробила їй зауваження, а ОСОБА_13 стала її ображати. Потім вибігла собака, почала лаяти і між сестрами почалася словесна перепалка. ОСОБА_13 вчепилася у ОСОБА_14 . В цей час зайшла донька ОСОБА_12 і намагалася допомогти ОСОБА_14 . ОСОБА_13 вдарила ОСОБА_12 рукою по голові, і та відсахнулася. Потім вони з ОСОБА_12 разом намагалися заштовхнути ОСОБА_13 до її кімнати та закрити двері. Вона пручалася. У ОСОБА_12 текла кров з чола та були подряпані руки. Окрім ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 у квартирі нікого не було та до квартири ніхто не заходив.
Також судом були досліджені письмові докази по справі, якими підтверджується винність ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого злочину за ч. 1 ст. 125 КК України:

- висновки судово-медичної експертизи № 846-С, № 847-С, № 848-С від 25.04.2014 року, згідно яких громадянці ОСОБА_12 були причинені садна на голові, шиї, правій руці. Ці пошкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, за механізмом тертя-ковзання і могли бути отримані в строк в межах 1-3 доби до огляду. За ступенем тяжкості садна викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 13, 15, 17);
- висновок судово-медичної експертизи № 898-С від 30.04.2014 року, згідно якого взаєморозташування потерпілого і нападника в момент заподіяння тілесних ушкоджень, могло бути будь-яким за умови доступності локалізації вищевказаних тілесних ушкоджень дії травмуючого предмета (а.с. 32);
- протокол проведення слідчого експерименту від 30.04.2014 року, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_12 та судово-медичного експерту ОСОБА_16 , в ході якого потерпіла показала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень (а.с. 35);
- висновок судово-медичної експертизи № 899-С від 30.04.2014 року, згідно якого показання гр. ОСОБА_12 , дані нею при проведенні слідчого експерименту від 30.04.2014 року, не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у неї тілесних ушкоджень (а.с. 34);
- протокол проведення слідчого експерименту від 30.05.2014 року, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 для з`ясування, чи могла свідок ОСОБА_17 бачити спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , в ході якого встановлено, що коли ключ стоїть у двері з боку квартири у зачиненому стані, при відчинені дверей з боку коридору замок відчиняється дуже важко. На стелі у 20 см від дверей мається підвіска з тонкими трубочками, і коли відчиняються двері, торкаються до підвіски та йде дзвінок. При неповному відчиненні вхідної двері, кімната, яка знаходиться прямо за свідком ОСОБА_15 , не проглядається (а.с. 73-79).
Крім того, у судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_17 - подруга обвинуваченої ОСОБА_13 , яка пояснила, що 24 квітня 2014 року приблизно о 22:00 годині вона за домовленістю з ОСОБА_13 зайшла до неї додому. Відкрила двері наявним у неї ключем приблизно на 60 градусів, заглянула у квартиру та побачила, що ОСОБА_13 стоїть в проході у свою кімнату, а ОСОБА_12 та ОСОБА_14 дуже агресивно намагаються заштовхнути її до кімнати. Побачивши цей конфлікт, ОСОБА_17 зачинила двері та пішла.
Проте, суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_17 , оскільки вони є суперечливими та спростовуються показами інших свідків: ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , які вказують на те, що окрім ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 під час подій, що відбувалися 24 квітня 2014 року біля 22:00 год. у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 нікого не було, та письмовими доказами, зокрема протоколом проведення слідчого експерименту від 30.05.2014 року.
Згідно ч. 1 ст. 85 КК України судом не можуть бути розцінені і прийняті до уваги як належні докази у даному кримінальному провадженні фотокартки ОСОБА_13 (а.с. 65-68) та копія висновку судово-медичної експертизи № 914-С від 30.04.2014 року ОСОБА_13 , проведеної в рамках іншого кримінального провадження, (а.с. 168-169) оскільки вони не спростовують винність/невиновність ОСОБА_13 та не підтверджують жодної із обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно ч. 1 ст. 91 КПК України.
Доводи обвинуваченої про те, що вона відштовхувалася від ОСОБА_12 і навмисно ударів не наносила, суд оцінює критично. Потерпіла дала чіткі і послідовні показання про обставини спричинення їй ОСОБА_13 умисних тілесних ушкоджень. Окрім того, за висновком судово-медичної експертизи № 899-С від 30.04.2014 року, згідно якого показання гр. ОСОБА_12 , дані нею при проведенні слідчого експерименту від 30.04.2014 року, не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у неї тілесних ушкоджень. Будь-яких підстав не довіряти показанням як самої потерпілої, так і свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 - очевидців події, суд не вбачає.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що вину обвинуваченої повністю доведено під час су дового розгляду та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, ОСОБА_13 вчинила злочин невеликої тяжкості.

При дослідженні особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_13 раніше не судима, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується добре.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої, згідно ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_13 відповідно до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, а також дані, що характеризують її особу, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням викладеного, суд вважає можливим призначити ОСОБА_13 покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Цивільний позов у справі не заявлено.
Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжні заходи не обиралися.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_13 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1