Справа № 698/1277/15-к
Провадження № 1-кп/698/5/16
12 січня 2016 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_3 ,
потерпілого: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
захисника: ОСОБА_6 ,
Ухвалою суду від 14.12.2015 року по вказаному провадженню було призначене підготовче судове засідання на 30.12.2015 року, проведення якого було відкладено на 12.01.2016 року, в зв`язку з неявкою в судове засідання обвинуваченого та потерпілого.
Прокурор у даному підготовчому судовому засіданні просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, оскільки обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування відповідає вимогам КПК України. В судове засідання викликати обвинуваченого, захисника, потерпілого.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , заперечила проти призначення обвинувального акта до судового розгляду, та звернувся до суду з письмовим клопотанням про повернення обвинувального акта прокурору, посилаючись на те що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України на підставу своїх тверджень зазначила що в обвинувальному акті не конкретизовано формулювання обвинувачення, а саме: органи досудового слідства в обвинувальному акті вказали судимість ОСОБА_5 , яка на даний час погашена і відповідно до закону останній вважається не судимим, а тому в обвинувальному акті не може бути зазначено ні раніша судимість ОСОБА_5 ні висновок проте, що він на шлях виправлення не став і вчинив новий умисний злочин. Крім того, в обвинувальному акті не зазначено на грунті саме яких особистих не приязних відносин обвинувачений наніс потерпілому тілесні ушкодження, час виникнення цих неприязних відносин які і стали причиною нанесення потерпілому тілесних ушкоджень.
Органи досудового слідства обвинувачують ОСОБА_5 в тому, що він наніс потерпілому два удари в область правого вуха рукояткою предмету схожого на пістолет, однак в обвинувальному акті не конкретизовано, що це конкретно за предмет схожий на пістолет, де коли і при яких обставинах у ОСОБА_5 18 жовтня 2015 року близько 17 год. 00 хв., з`явився цей предмет схожий на пістолет яким він наніс потерпілому тілесні ушкодження та де в послідуючому цей предмет. В обвинувальному акті не зазначено чи визнав ОСОБА_5 свою вину на досудовому слідстві.
В порушення п.3 ч.2 ст.109 КПК України в реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено чи застосовувався до ОСОБА_5 запобіжний захід, якщо застосовувався то який саме. Не в повному обсязі зазначені всі процесуальні дії які мають значення для розгляду справи по суті, а саме: в реєстрі досудового розслідування не зазначена ухвала Катеринопільського районного суду про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи від 12 листопада 2015 року.
Вказані недоліки обвинувального акта захисник вважає грубим порушенням норм КПК та порушують право обвинуваченого ОСОБА_5 на захист.
Обвинувачений ОСОБА_5 , підтримав клопотання свого захисника.
Потерпілий ОСОБА_4 , пославшись на те що неприязні відносини у нього з обвинуваченим виникли з літа 2015 року, що не відображено в обвинувальному акті, власної думки щодо заявленого клопотання захисника обвинуваченого не висловив однак не заперечував проти призначення справи до судового розгляду.
Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, оглянувши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до висновку про повернення обвинувального акта прокурору за наступних підстав.
Так, відповідно до ст. 314 ч.3 п.3 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно ст. 110 ч.4 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
При цьому, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст.ст. 277, 291 КПК України, обвинувачення має бути логічним і конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення
Таким чином, відповідно до норм КПК України обвинувальний акт - це процесуальний документ про закінчення досудового розслідування, який відповідно до ст. 291 КПК України складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Дослідивши обвинувальний акт суд приходить до висновку, що він не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, а саме в даному пункті викладаються відомості, які прокурор вважає встановленими, а саме:
- виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими;
- правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
- формулювання обвинувачення.
В даному випадку слідчий в обвинувальному акті виклав фактичні обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 , кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, але, в супереч вимогам ст. 291 ч.2 п.5 КПК України чітко не сформулював обвинувачення, а лише частково переписав фактичні обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення - злочину, що призвело до відсутності конкретного формулювання обвинувачення - обставин, які характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону кримінального правопорушення. Результатом чого є те що обвинувальний акт не містить конкретного формулювання обвинувачення.
Згідно зі ст. 91 КПК Українив обвинуваченні повинні бути зазначені форма вини, мотив і мета вчинення злочину.
Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 7 березня 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», при призначенні покарання суди мають ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність всіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо).
Разом з тим, викладене в обвинувальному акті обвинувачення, його формулювання та приведені фактичні обставини злочину, свідчать про те, що слідчим та прокурором проігноровані вказані вимоги закону, бо наведені обставини, що характеризують суб`єктивну сторону злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, є незрозумілими, оскільки слідчим не зазначені конкретні ознаки спрямованості умислу і мотиву дій обвинуваченого.
Так в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_5 , 18 жовтня 2015 року близько 17 години 00 хвилин, знаходячись в смт. Катеринопіль, Черкаської області по вулиці Кірова, між домоволодіннями під номерами 17 та 21, під час суперечки із сусідом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 протиправно, умисно, на грунті особистих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, наніс останньому два удари рукояткою предмету схожого на пістолет, який тримав у правій руці в область правого вуха та декілька ударів ногою по сідницях ОСОБА_4 , внаслідок чого потерпілому ОСОБА_4 були нанесені тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці правого вуха, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 197 А від 12 листопада 2015 року відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Тобто, як видно із обвинувального акту в ньому не вказано конкретно фактичні обставини справи та формулювання обвинувачення в частині того які саме тілесні ушкодження було спричинено потерпілому від різних чисельних ударів обвинуваченого, яка їх локалізація. А саме в обвинувальному акті не вказано яка кількість ударів була нанесена потерпілому ногою по сідницях та є незрозумілим чи внаслідок цих ударів потерпілий отримав тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень чи ні. Так в обвинувальному акті зазначено, після переліку нанесених обвинуваченим двох ударів, рукояткою предмету схожого на пістолет, в область правого вуха потерпілого, та невизначеної кількості ударів ногою по сідницях потерпілого, що останньому були нанесені тілесні ушкодження у вигляді садна в лівій ділянці правого вуха (тобто одного), а далі посилаючись на висновок судово-медичної експертизи, при цьому без зазначення, щодо кого вона була проведена, від 12.11.2015 року № 197 А, міститься посилання на те що тілесне ушкодження, яке відносяться до легких тілесних ушкоджень було не одне про що свідчить те що в обвинувальному акті зазначено «які згідно висновку судово-медичної експертизи № 197 А від 12.11.2015 року, відноситься до легких тілесних ушкоджень»
Також обвинувачення є неконкретним і в частині того що зазначаючи спосіб вчинення злочину слідчий пославшись на те що обвинувачений наніс два удари, рукояткою предмету схожого на пістолет, в область правого вуха потерпілого при цьому не вказав чи наявність такого предмету була в руках обвинуваченого в момент нанесення удару та в подальшому достовірно встановлена чи удар був нанесеним невстановленим під час проведення досудового розслідування предметом. Таким чином має місце припущення слідчого щодо предмету яким нанесено два удари потерпілому.
На підставі частини п`ятої статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
За змістом вимог пунктів а) та b) частини третьої 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року), кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту. Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 р. зазначив, що у контексті підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу.
Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може надати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).
Відповідно до ст.478 КПК України (початок кримінального провадження у формі приватного обвинувачення) потерпілий має право подати до слідчого, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування, заяву про вчинення кримінального правопорушення протягом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення певного кримінального правопорушення.
Згідно з ч.1 ст.477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України.
Частиною 7 ст.55 КПК України, передбачено якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмової згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.
Положення цієї частини не поширюються на провадження, яке може бути розпочата те лише на підставі заяви потерпілого (кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення).
Так з реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається, що стало підставою початку зазначеного кримінального провадження, в розумінні ст.478 КПК України, а також незрозуміло коли ОСОБА_4 , було визнано потерпілим і ким.
Крім того відповідно до вимог ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, вид заходу забезпечення кримінального провадження. Дату і строк його застосування.
Вивчення реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено що у кримінальному провадженні в ході досудового розслідування було проведено обшук житла чи іншого володіння обвинуваченого., разом з тим в реєстрі досудового розслідування, не зазначена ухвала Катеринопільського районного суду про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи від 12 листопада 2015 року.
Зазначені недоліки при складанні Реєстру матеріалів досудового розслідування є суттєвими та такими, що поряд із встановленими судом недоліками обвинувального акта тягнуть за собою повернення обвинувального акту прокурору.
Крім того, відповідно до п.2.5 Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень, затвердженої Наказом МВС України від 6 серпня 2012 року №681, кримінальні провадження за межі слідчого підрозділу направляються із супровідним листом, який підписується начальником (його заступником) та реєструється в канцелярії цього підрозділу (у разі її відсутності у канцелярії органу внутрішніх справ), відповідно до вимог Інструкції з діловодства в системі МВС України; кримінальне провадження перед направленням повинно бути належним чином оформлене: містити внутрішній опис документів, пронумеровані аркуші, бути прошитим та скріпленим печаткою. У кінці кримінального провадження слідчий, який його оформив, робить підпис із зазначенням своєї посади, дати укладення, кількості підшитих у томі аркушів (цифрами та словами).
Зазначена норма Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень кореспондується з п.2.7 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року №173, згідно якому при надходженні до суду судової справи (матеріалів кримінального провадження) перевіряється наявність додатків, зазначених у супровідному листі суду, здійснюється огляд стану справи (наявність томів, повнота підшивання), тощо.
В порушення вимог зазначених Інструкцій обвинувальний акт по кримінальному провадженню та додатки до нього надійшли до суду непрошитими, печаткою не скріплені, на останній сторінці відповідний запис слідчого з підписом відсутні.
Недоліки обвинувального акту не можуть бути усунені при судовому розгляді справи шляхом зміни обвинувачення, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст. 338 КПК України, обвинувачення може бути змінено лише у разі встановлення нових фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. Зазначені фактичні дані не є новими, відомі на період досудового розслідування, стосовно них не може бути змінене обвинувачення в суді.
Неконкретність обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, порушує право обвинуваченого ОСОБА_5 , на захист, оскільки обвинувачений має право знати обсяг обвинувачення та фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується. За таких обставин, обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд, -
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,- повернути прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України для усунення виявлених недоліків.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1