СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 1-кс/759/461/16
ун. № 759/1820/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2016 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007994 від 13.08.2015 року, в м. Києві клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:
05.02.2016 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 діб.

Клопотання обґрунтоване наступним. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , 12.08.2015 приблизно о 22:30 годині, перебуваючи в приміщенні ветеринарної клініки «Долецьких», що за адресою: м. Київ, вул. Трублаїні, 1, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, ігноруючи загально встановлені правила поведінки в суспільстві, виражаючись нецензурною лайкою, пошкодив майно, що належить ФОП ОСОБА_7 , крім того, наніс правою ногою декілька ударів по ногах ОСОБА_8 . З метою продовження своїх хуліганських дій, ОСОБА_4 , вийшов з приміщення ветеринарної клініки «Долецьких», та взявши з автомобіля марки Mercedes S550 н.з. НОМЕР_1 , пістолет калібру 9 мм моделі «ПМР» № НОМЕР_2 , призначений для відстрілу патронів «несмертельної дії», споряджений гумовими або аналогічними за своїми властивостями кулями, та знову зайшов до приміщення вище вказаної клініки де безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи загально встановлені правила поведінки в суспільстві, здійснив декілька пострілів в сторону потерпілого ОСОБА_8 , створивши реальну загрозу для життя та здоров`я останнього.

Свої хуліганські дії, ОСОБА_4 , продовжував протягом тривалого часу. В наслідок хуліганських дій останнього, потерпілому ОСОБА_8 , спричинено тілесні ушкодження, у вигляді: синців - на долонній поверхні лівого передпліччя в верхній третині, задній поверхні лівого стегна в середній третині; садно - по внутрішній поверхні правої гомілки в верхній третині, які згідно висновку експерта КМКБ СМЕ №2348 від 17.08.2015, спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитись 12.08.2015 та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

В наслідок хуліганських дій, ОСОБА_4 , ФОП « ОСОБА_7 » було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 73 970 гривень.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 05.11.2015 винесено повідомлення про підозру ОСОБА_4 про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. 04.02.2016 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру.

Обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_4 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: 1) протоколом прийняття від ОСОБА_9 , заяви про вчинення ОСОБА_4 , кримінального правопорушення; 2) протоколом огляду місця події від 12.08.2015, який проводився за адресою: м. Київ, вул. Трублаїні, 1, згідно якого було оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення; 3) протоколом огляду місця події від 13.08.2015, який проводився за адресою: м. Київ, вул. Трублаїні, 1, згідно якого було оглянуто ділянку місцевості та вилучено предмет зовні схожий на пістолет з маркуванням ПМР 9мм, НОМЕР_2 ; 4) висновком експерта НДЕКЦ при ГУ МВС України в м. Києві №693 від 26.08.2015; 5) протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; 6) протоколом огляду відеозапису від 14.10.2015, який проводився за участю потерпілого ОСОБА_8 ; 7) висновком експерта КМКБ СМЕ №2348 від 17.08.2015; 8) протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; 9) протоколом допиту свідка ОСОБА_9 .

В ході проведення досудового розслідування, з метою проведення слідчих дій, підозрюваний ОСОБА_4 , неодноразово викликався до слідчого відділу Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві, а саме: 19.10.2015, 19.10.2015, 06.11.2015. За викликами слідчого ОСОБА_4 жодного разу не з`явився, проігнорував, про поважні причини неприбуття не повідомив.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання.

Підозрюваний в судовому засіданні пояснив, що до слідчого не з`являвся, оскільки перебував на лікарняному, з слідчим завжди підтримував зв`язок у телефонному режимі та повідомляв про неможливість з`явитися до слідчого з цих підстав. Стверджує, що копії лікарняних заносилися слідчому. За першої можливості особисто з`явився до слідчого і в подальшому до суду. Посилається на те, що від слідства ніколи не переховувався, з місця злочину не зникав.

В судовому засіданні пояснення надав слідчий Святошинського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , який підтвердив ті обставини, що підозрюваний підтримував зв`язок у телефонному режимі та повідомляв про неможливість з`явитися через перебування на лікарняному. Докази отримання повісток в матеріалах справи відсутні, оскільки вся кореспонденція повернулася за закінченням терміну зберігання.

В судовому засіданні підозрюваний надав копії листків непрацездатності, які підтверджують обставини перебування його на лікарняному, коли слідчий викликав його.

Також встановлено, що підозрюваний сам особисто з`явився до слідчого, а в подальшому на перший же виклик до суду.

Слідчий, як на підставу доказу неявки ОСОБА_4 до СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві, посилається на рапорти від 19.10.2015 року, 11.11.2015 року. Проте, в силу ч. 2 ст. 84 КПК України, рапорт не є процесуальним джерелом доказу, а тому не може підтверджувати обставин, зазначених у клопотанні. З квитанції про направлення повідомлення про виклик зазначається місто Запоріжжя, без зазначення конкретної адреси, дати відправлення виклику. Доказів належного повідомлення ОСОБА_4 до управління поліції надано не було. В рапортах відображена недостовірна інформація, оскільки слідчому було відомо про причини неявки підозрюваного, проте вони не відображені у рапорті. Жодна з повісток не була отримана, оскільки вся кореспонденція повернулася за закінченням терміну зберігання, що також визнається слідчим. Тобто, фактично матеріали справи не містять належних доказів отримання підозрюваним повісток, не містять інформації про спілкування слідчого з підозрюваним та повідомлення останнім обставин перебування на лікарняному.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 177 КПК встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вченні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

В клопотанні не наведено достатніх підстав вважати, що перебуваючи на волі, особа може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, вчинятиме дії, спрямовані на знищення, спотворення та приховування доказів, які викривають його у вчиненні злочину, перешкоджатиме досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні, шляхом здійснення незаконного впливу на свідків, змушуючи їх свідчити на його користь, вчинюватиме інші кримінальні правопорушення.

Жоден із вказаних у клопотанні ризиків не підтверджується будь-якими доказами. Навпаки, зазначені в клопотанні обставини спростовуються наданими підозрюваним доказами і поясненнями слідчого. Зокрема останній повідомлявся в телефонному режимі про поважні причини неявки, але в постанову про розшук підозрюваного і в клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вносяться завідомо неправдиві відомості про неповідомлення причин неявки, внаслідок чого штучно створюються підстави для оголошення особи у розшук, що фактично є тиском на підозрюваного.

Враховуючи наведене, можна стверджувати, що подане клопотання є формальним без зазначення будь-яких доводів і без посилання на докази, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким ризикам.

Матеріали клопотання не містять даних про те, що підозрюваний чинить перешкод слідству. Поведінка підозрюваного не дає підстав вважати, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а прокурором протилежного не наведено.

Процесуальна поведінка підозрюваного спростовує зазначені у клопотанні і підтримані прокурором твердження щодо наявності ризиків, оскільки підозрюваний завжди підтримував зв`язок зі слідчим у телефонному режимі та повідомляв про неможливість з`явитися, що визнається слідчим, підозрюваний за можливості особисто з`явився до слідчого, а в подальшому на перший же виклик до суду. Зазначене позитивно характеризує підозрюваного.

Частиною першою статті 29 Конституції України, передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до пункту 5 Листа від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 слідчий суддя, суд має ретельно перевіряти відповідність поданого клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу вимогам статті 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному, обвинуваченому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу (не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання); у випадку недотримання слідчим, прокурором вимог статті 184 КПК України слідчий суддя розглядає відповідне клопотання та відмовляє у його задоволенні.

У справі «Луценко проти України» Європейський суд з прав людини у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року в пункті 62 зазначив: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у зазначеному вище положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04).

ЄСПЛ визнає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою. Але Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви» (Jecius v. Lithuania), заява № 34578/97, п. 94, ECHR 2000-IX).

Згідно практики ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (див. рішення від 23 вересня 2008 р. у справі «Вренчев проти Сербії» (Vrenсev v. Serbia), заява № 2361/05, п. 76).

Статті 183-184 КПК України покладають саме на прокурора обов`язок обґрунтовувати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також доводити, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Проте, на порушення процесуальних норм в клопотанні вказане не доведено. Доводи прокурора зводяться виключно до припущень, що не може слугувати підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також доводи клопотання і прокурора були спростовані в судовому засіданні.

Беручи до уваги вищевикладене, відсутні підстави для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурор не довів наявності таких підстав.

Відповідно до ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Беручи до уваги наведене вище, існують підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176 179, 181, 184, 194, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі зобов`язання: 1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання.

Контроль за виконанням даного запобіжного заходу покласти на органи внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала слідчого судді діє 30 днів до 05.03.2016 року та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: ОСОБА_11

Копію цієї ухвали вручено 05.02.2016 року

о «__» год. «__» хв.

Одночасно роз`яснено порядок її оскарження.

підозрюваний ОСОБА_4 ______________