В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.09.2015 Справа №607/14907/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження №0002242 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скоморохи Тернопільського району, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України,-

в с т а н о в и в :
13 серпня 2015 року близько 20.15 год., ОСОБА_4 перебуваючи на зупинці громадського транспорту по вул. Бродівській в м. Тернополі, помітив раніше невідому йому жінку, ОСОБА_5 , яку він почав переслідувати. Слідуючи за нею по вул. Крушильницької, звернувши у двір будинку №65, ОСОБА_4 підійшовши зі спини до ОСОБА_5 , схопив правою рукою за її сумку з пакетом, які вона тримала у правій руці. Схопивши вказану сумку, у якій перебували: мобільний телефон, грошові кошти в сумі 50,00 грн., помада, гребінець, ключі, та пакет з продуктами харчування, ОСОБА_4 смикнув за них один раз, але ОСОБА_5 не випустила їх з рук та закричала, зрозумівши що заволодіти майном ОСОБА_5 не вдасться ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік, не закінчивши його з причин що не залежали від його волі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину визнав повністю, пояснив суду, що 13 серпня 2015 року близько 20.15 год., він перебуваючи на зупинці громадського транспорту по вул. Бродівській в м. Тернополі, помітив раніше невідому йому жінку, яку він почав переслідувати. Слідуючи за нею по вул. Крушильницької, звернувши у двір будинку №65, він підійшовши зі спини до жінки, схопив правою рукою за її сумку з пакетом, які вона тримала у правій руці. Схопивши вказану сумку він смикнув за них один раз, але жінка не випустила їх з рук та закричала, зрозумівши що заволодіти її майном не вдасться він з місця вчинення злочину втік, не закінчивши його з причин що не залежали від його волі.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду, що 13 серпня 2015 року близько 20.15 год., ОСОБА_4 перебуваючи на зупинці громадського транспорту по вул. Бродівській в м. Тернополі, почав її переслідувати. Слідуючи за нею по вул. Крушильницької, звернувши у двір будинку №65, ОСОБА_4 підійшовши до неї зі спини, схопив правою рукою за її сумку з пакетом, які вона тримала у правій руці. Схопивши вказану сумку, у якій перебували: мобільний телефон, грошові кошти в сумі 50,00 грн., помада, гребінець, ключі, та пакет з продуктами харчування, ОСОБА_4 смикнув за них один раз, але вона не випустила їх з рук та закричала, після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік.

Обвинувачений ОСОБА_4 , визнавши свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України, тобто закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, раніше не судимого, щиро розкаявся у скоєному, що є обставиною, що пом`якшує покарання. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено, а тому покарання йому слід визначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин у виді штрафу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.370,374 КПК України, Суд,
з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді восьмиста п`ятдесяти гривень штрафу.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1