Справа № 11-193/2010
Провадження № 11-193/2010
Категорія ч.1 ст.201КК України
Головуючий у 1 інстанції Фіцак Т.Д.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі :

головуючої - судді Ткачук Н.В.,

суддів Флісака Р.Й., Томенчука Б.М.,

з участю: прокурора Челій О.І.,

розглянувши 19 квітня 2010 року у відкритому судовому засіданні справу за апеляціями захисника ОСОБА_2 та засудженого ОСОБА_3, прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції , на вирок Івано-Франківського міського суду від 02 лютого 2010 року,-

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, згідно ст.89 КК України не судимий, одружений, приватний підприємець, українець, громадянин України,-

засуджений за ст. 201 ч.1 КК України на чотири роки позбавлення волі з конфіскацією предметів контрабанди, за ст. 358 ч. 1 КК України на один рік шість місяців обмеження волі,

за ст. 358 ч.3 КК України на один рік обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_3 покарання чотири роки позбавлення волі з конфіскацією предметів контрабанди.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на один рік шість місяців.

На підставі ст.76 КК України зобовязано засудженого повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання , періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально виконавчої системи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 залишено попередній підписку про невиїзд.

Речові докази шкіру вирішено передати Державній виконавчій службі для виконання конфіскації предметів контрабанди, автомобіль марки «Мерседес» конфіскувати в дохід держави.

За вироком ОСОБА_3 засуджений за те , що він вчинив 14 лютого 2006 року перемістив через митний контроль України з Республіки Угорщина з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу документи, що містять неправдиві дані про вартість і кількість товару, що переміщається, готову хромову галантерейну шкіру ВРХ у великих розмірах, загальною вартістю 263 294 грн., тканину та матеріал синтетичний нетканий на загальну суму 7044,35 грн., загальною вартістю 270 338,35 грн.

Маючи умисел на незаконне переміщення через митний кордон даного товару, 14 лютого 2006 року ОСОБА_3 власноручно підробив товаротранспортну накладну на вантаж, вказавши неправдиві дані про кількість товару, крім того подав працівникам митниці, як підставу для переміщення вантажу завідомо неправдивий інвойс № 0000012 від 10.02.2010 року, в якому занижена вартість шкіри, та підроблену ним товаротранспортну накладну.

В апеляціях:

- прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, вважає вирок суду незаконним з тих підстав, що злочини передбачені ст. 358 ч.ч.1,3 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості, вчинені 14 лютого 1996 року, а тому ОСОБА_3 підлягає звільненню від призначеного покарання в цій частині.

- захисник ОСОБА_2 та засуджений ОСОБА_3 вважають, що вирок суду підлягає скасуванню, а справа закриттю, через відсутність в його діях складу злочину.

Заслухавши доповідь судді Ткачук Н.В., думку прокурора, який заперечував проти апеляції захисника та засудженого, підтримував подану ним апеляцію, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши викладені в апеляціях доводи, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції підлягає до задоволення, а апеляція захисника та засудженого до задоволення не підлягає.

Висновок суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, за обставин, зазначених у вироку,відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних досудовим слідством, належно досліджених та правильно оцінених в судовому засіданні доказах.

Посилання захисника ОСОБА_2 та засудженого ОСОБА_3 про те, що не здобуто жодних доказів вини ОСОБА_3, спростовується матеріалами кримінальної справи.

Суд правильно оцінив наявні у справі докази та прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_3 вчинив переміщення через митний кордон України товар з приховуванням від митного контролю у великих розмірах, вчинив підроблення документа, громадянином-підприємцем, який має право видавати чи посвідчувати такі документи, який надає право або звільняє від обовязків з метою використання, а також використовував завідомо підроблений документ.

Цей висновок суду підтверджується частково показаннями засудженого ОСОБА_3, показаннями свідків та іншими матеріалами справи.

Зокрема, з показань засудженого ОСОБА_3 вбачається, що на початку лютого 2006 року йому зателефонувала працівниця Тернопільського підприємства «Фенікс Інтернейшнл, яка просила поїхати в Італію привести шкіру та матерію. Він на власному автомобілі «Мерседес» поїхав в Італію, де на складах фірми «Демо» завантажив тканину, а на підприємстві «Зіні» - шкіру. Якась жінка передала йому документи і гроші. В документах було вказано, що він завантажився у фірмі «Ребу» Іспанія, хоча там ніколи не був. На митниці в м. Тревізо замитнив товар, однак з документами не звіряв. По дорозі йому передзвонила ОСОБА_2 з Тернополя і сказала, що він буде мати проблеми з тканиною так як є різниця у вазі. Він зупинився на заправці і вона йому скинула факсом новий інвойс, а він переписав товаротранспортну накладну, яку завірив своєю печаткою підприємця. Під час перевірки на Чопській митниці у нього вилучили старі документи. Машина була затримана, тканина конфіскована.

Показаннями свідка ОСОБА_4 на досудовому слідстві підтверджено, що працюючи на посаді директора Новомиргородського шкірзаводу, Кіровоградської області. В лютому 2006 року на прохання ОСОБА_5 він поїхав на митний пост «Тиса» в м. Чоп , де перевантажили шкіру з автомашини ОСОБА_3 в його автомашину. На шкіру працівники митниці дали йому митну декларацію та інвойси. ОСОБА_3 дав йому ще один інвойс і казав передати підприємству «Фенікс-Інрернейшнл».

З показань свідка ОСОБА_6 - працівниці поста митниці «Тиса» вбачається, що в лютому 2006 року водій ОСОБА_3 подав їй декларацію на вантаж та товаротранспортну накладну без номера, заповнену рукописним текстом та без відмітки Угорської митниці. В звязку з чим автомобіль був затриманий, документи виявилися підробленими.

Аналогічні показання дали свідки працівники митниці ОСОБА_7 та ОСОБА_8

З показань свідка ОСОБА_9, яка працювала на посаді секретаря-менеджера ТзОВ «Фенікс - Інтернейшнл» вбачається, що вона бачила інвойси № 14 та № 0000012 від 10.02.2006 року вносила в них зміни по вказівці ОСОБА_10

Ці показання суд правильно визнав такими, що зібрані законним шляхом, є переконливими і підтверджується іншими доказами по справі.

Протоколом огляду місця події та вилучення речей ( т.1 а.с.14-24) від 17.02.2006 року встановлено, що в автомобілі «Мерседес» знаходилася готова галантерейна шкіра ВРХ в кількості 2837,83 кв. м, а не свиняча підкладка 1826 кв. м , що підтверджено також висновком товарознавчої експертизи (т.1 а. с. 142).

Як вбачається з висновку почеркознавчої експертизи підписи на копії інвойсу № 000047 від 03.02.2006 року ймовірно виконаний ОСОБА_3

Згідно отриманого в порядку правової допомоги інвойсу 000047 від 03.02.2006 року виданого виробником шкіри підприємством «Зіні» на шкіру телячу вартістю 40 774,23 євро, де є підпис ОСОБА_3, що свідчить про те, що він отримав даний вантаж (т. 1 а. с. 282). Копію такого ж інвойсу вилучено з автомашини ОСОБА_11 (т.1 а.с. 25), який він приховав від митного контролю, подавши на митниці в м. Чоп фіктивний інвойс.

Судом першої інстанції обгрунтовано не прийнято до уваги твердження ОСОБА_3 про те, що йому нічого не відомо було про невідповідність документів товару, який він перевозив, оскільки саме він приховав реальні документи замінивши їх на отримані незаконним шляхом та самостійно по них виписав товаротранспортні накладні, приховавши правдиві документи на митниці.

Неспроможними також є доводи захисника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про невинуватість його, які спростовуються наведеними вище доказами та належним чином змотивовані у вироку.

За таких доказів суд прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3, кваліфікуючи його дії за ст.ст. 201 ч.1, 358 ч.1, 358 ч.3 КК України, тобто що він вчинив переміщення через митний кордон України товар з приховуванням від митного контролю у великих розмірах, зокрема шкіри галантерейної хромової під видом свинячої підкладки, вартістю 264294 грн., тканини та матеріалу синтетичного нетканого вартістю 7044,35 грн., загальною вартістю 270338,35 грн., вчинив підроблення документа, громадянином-підприємцем, який має право видавати чи посвідчувати такі документи, який надає право або звільняє від обовязків з метою використання, а також використовував завідомо підроблений документ фіктивний інвойс №14 та № 0000012 від 10.02.2006 року.

Судом вірно оцінено всі докази по справі. Не визнання вини ОСОБА_3 розцінено як намір уникнути відповідальності.

Доводи захисника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про недоведеність його вини суд визнає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються наведеними у вироку доказами, визнати які недостовірними немає підстав.

При призначенні покарання засудженому суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про його особу та інші обставини, передбачені ст. 65 КК України та обрав йому покарання передбачене відповідними статтями із застосуванням ст.75 КК України.

Процесуальні порушення, на які покликаються захисник та засуджений в своїй апеляції, судова колегія не вважає такими, що тягнуть за собою скасування вироку.

Разом з тим, з часу вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ст. 358 ч. ч. 1,3 КК України пройшло більше 4 років, тобто пройшли строки давності, передбачені ст.49 КК України.

Враховуючи наведене, вирок слід змінити, відповідно до вимог ст.74 ч.5 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання у зв'язку із спливом строку притягнення до кримінальної відповідальності, що передбачено ст.49 ч.1 п.2 КК України.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 367 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляцію прокурора, який брав участь в розгляді справи судом І інстанції задовольнити, а апеляцію захисника ОСОБА_2 та засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду від 02 лютого 2010 року в частині засудження ОСОБА_3 за ст.358 ч.ч.1,3 КК України змінити, на підставі ст.74 ч.5 КК України звільнити його від покарання з підстав передбачених ст.49 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

Головуючий Н.В.Ткачук

Судді: Р.Й. Флісак

ОСОБА_12

Згідно з оригіналом

Суддя Н.В.Ткачук