Справа № 460/105/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/615/15 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2015 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора прокуратури Яворівського району Львівської області ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_9 на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 05.06.2015 року,
встановила:
вироком Яворівського районного суду Львівської області від 05.06.2015 року:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Рогізно Яворівського району Львівської області, житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, згідно ст. 89 КК України, не маючий судимості

визнаний винуватим в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.125 ч.2, 185 ч.1, 289 ч.2 КК України, та обрано покарання: - за ст.125 ч.2 КК України у виді 02/двох/ років обмеження волі; - за ст.185 ч.1 КК України у виді 01 /одного/ року позбавлення волі; - за ст.289 ч.2 КК України у виді 05/п`ять/ років позбавлення волі, без конфіскації особисто належного майна.

Згідно з ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено за сукупністю злочинів покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді 05/п`ять/ років 03/три/ місяці позбавлення волі, без конфіскації особисто належного майна, з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з 05 червня 2015 року, з часу його затримання та взяття від варту.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 17 серпня 2014 року приблизно о 07 год 00 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в приміщенні кімнати №1 готелю «Ватра», що в м.Новояворівську Яворівського району Львівської області, під час розпиття спиртних напоїв та виниклих неприязних відносин, умисно наніс удар пляшкою по голові потерпілому ОСОБА_9 ,, який від отриманого удару впав на підлогу, де обвинувачений наніс ще декілька ударів ногою по голові потерпілому, спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ст.125 ч.2 КК України.

Також обвинувачений ОСОБА_7 17 серпня 2014 року приблизно о 07 год 00 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в приміщенні кімнати №1 готелю «Ватра», що в м.Новояворівську Яворівського району Львівської області, після спричинення потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, в результаті яких потерпілий ОСОБА_9 перебував в непритомному стані, таємно викрав, знявши із безіменного пальця правої руки потерпілого, золоту обручку вартістю 8405 гривень. Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ст.185 ч.1 КК України.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_7 17 серпня 2014 року приблизно о 07 год. 05 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в приміщенні кімнати №1 готелю «Ватра», що в м.Новояворівську Яворівського району Львівської області, після спричинення потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, в результаті яких потерпілий ОСОБА_9 перебував в непритомному стані, виявив на підлозі кімнати ключі від автомобіля потерпілого, які підняв та в подальшому підійшов на територію автостоянки готелю, де незважаючи на зауваження ОСОБА_11 , за допомогою викрадених ключів проник в салон автомобіля марки «Фольксваген Гольф», реєстраційний номер НОМЕР_1 , запустив двигун та виїхав цим автомобілем за межі автостоянки, повторно незаконно заволодівши транспортним засобом потерпілого ОСОБА_9 , вартістю 5860,51 гривень, який в подальшому передав під керування ОСОБА_12 , який вчинив дорожньо-транспортну пригоду. Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ст.289 ч.2 КК України.

Не погоджуючись із вказаним вироком захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Яворівського районного суду Львівської області від 05.06.2015 року змінити та призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання із застосуванням ст. 75 КК України, призначивши покарання яким звільнити від відбування покарання з випробуванням. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуваний вирок незаконний, оскільки висновок суду, викладений у вироку, не відповідає фактичним обставинам справи, було, на думку апелянта, істотно порушено кримінальний-процесуальний закон при розгляді кримінальної справи. Як зазначає апелянт, ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у скоєному та інкримінованому злочині, сприяв розкриттю та розслідуванню злочину, добровільно повернув всі речі та сам з`явився в Яворівське РВ ГУМВСУ у Львівській області, щиро розкаявся у вчиненому та став на шлях виправлення. Апелянт вважає, що не доведено умисел обвинуваченого на скоєння нападу на потерпілого з метою заволодіння чужим майном, оскільки, тілесні ушкодження які були завдані потерпілому ніяк не пов`язані із заволодінням транспортним засобом. Обставини, які спонукали обвинуваченого сісти в автомобіль не були корисливими і він не мав на меті реалізувати автомобіль, а тільки покататись, як вказує апелянт. Також, апелянт зазначає, що попередньої змови групи осіб не було, раніше таких дій обвинувачений не вчиняв, шкода завдана потерпілому була компенсована в повній мірі, а саме 3000 дол. США, було повернуто пошкоджений автомобіль. Апелянт вказує, що моральна шкода була врахована у відшкодовану суму, потерпілий і обвинувачений примирились, а сам потерпілий просив суворо не карати та не ув`язнювати обвинуваченого.

Не погоджуючись із вказаним вироком прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Яворівського районного суду Львівської області від 05.06.2015 року скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст. 187 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч.2 ст. 289 КК України 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, згідно ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити за сукупністю злочинів покарання обвинуваченому ОСОБА_7 5 років 3 місяці позбавлення волі, без конфіскації майна. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуваний вирок є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. На думку апелянта, судом першої інстанції при постановленні судового рішення неправомірно змінено правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 із ч.1 ст.187 КК України на ч.2 ст.125, ч.1 ст.185 КК України. Як зазначає апелянт, висновок суду при зміні правової кваліфікації дій ОСОБА_7 із ч.1 ст.187 КК України на ч.2 ст.125, ч.1 ст.185 КК України, не обґрунтовує із посиланням на жодні докази, дослідженні в ході судового розгляду; під час судового слідства так і під час судових дебатів ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 187, ч.2 ст.289 КК України визнав повністю. Також, як вважає апелянт, не враховано показання потерпілого ОСОБА_9 , який будучи допитаним в ході судового розгляду даного кримінального провадження повідомив, що жодних конфліктів 17.08.2014 у нього з ОСОБА_7 не було, а ОСОБА_7 наніс йому удар пляшкою по голові в момент, коли той прощаючись вставав зі столу із невідомих йому причин, після чого він втратив свідомість, та не наведено причини неврахування даних показань при постановлені судового рішення. Судом, на думку апелянта, не враховано показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що одразу ж після нанесення ударів потерпілому та того, як останній впав, він почав знімати із його руки золоту обручку, що свідчить про наявність у ОСОБА_7 в момент заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень умислу викрадення майна потерпілого.
Подав апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_9 , в якій просить змінити вирок Яворівського районного суду Львівської області від 05.06.2015 року та застосувати ст. 75 КК України призначивши покарання, яким звільнити від відбування покарання з випробуванням. Мотивуючи апеляційну скаргу вказує, що оскаржуваний вирок є незаконний, у зв`язку із тим, що є занадто суворим, оскільки ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у скоєному, сприяв розкриттю та розслідуванню злочину, добровільно повернув всі речі та сам з`явився до Яворівського РВ ГУМВСУ у Львівській області, щиро розкаявся у вчиненому та компенсував 3000 дол. США.
Заслухавши доповідача, виступ прокурора, який підтримав подану прокурором прокуратури Яворівського району Львівської області ОСОБА_10 апеляційну скаргу та заперечив апеляційні скарги захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 , пояснення захисника ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу потерпілого, заперечив апеляційну скаргу прокурора, пояснення потерпілого, який підтримав подану ним та апеляційну скаргу захисника, заперечив апеляційну скаргу прокурора, обговоривши наведені доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора прокуратури Яворівського району Львівської області ОСОБА_10 , захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.
Дослідивши подані апеляційні скарги на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 05.06.2015 року встановлено, що жодний із апелянтів не оспорює сам факт вчинення дій, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_7 , зокрема, ніким не оскаржується доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст. 289 КК України.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю наведених у вироку суду доказів, є обґрунтованим і вмотивованим.

Щодо кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.125, ч.1 ст.185 КК України, колегія суддів приходить до висновку, що заслуговують на увагу мотиви прокурора в апеляційній скарзі про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 6, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року, розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні. Небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

Як вбачається із змісту оскаржуваного вироку, зокрема:

- із показів обвинуваченого, даними під час судового розгляду в суді першої інстанції, розпиваючи спиртне між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_13 виникла суперечка, вони почали шарпатись між собою, тоді він взяв зі столу пусту пляшку, якою вдарив по голові ОСОБА_9 , який від отриманого удару впав на підлогу і він його ще декілька раз вдарив ногою в область голови. Коли ОСОБА_14 лежав на підлозі без свідомості, він зняв з пальця його руки обручку, яку поклав собі в кишеню;

- із показів потерпілого, даними під час судового розгляду в суді першої інстанції, коли потерпілий вирішив йти до магазину і піднявся із стільця, то побачив, що ОСОБА_7 взяв зі столу пусту пляшку з-під горілки, якою наніс йому удар по голові;

- із показів свідка ОСОБА_12 , даними під часового розгляду в суді першої інстанції, ОСОБА_14 приніс зі свого номера пляшку горілки та продовжував розмовляти з ОСОБА_15 , тоді свідок почув звук удару і побачив, що ОСОБА_14 , який був без свідомості, лежить на підлозі і з його голови тече кров, а біля нього стояв ОСОБА_16 з пляшкою в руці. Від побаченого він розгубився, але бачив, що ОСОБА_16 обшукав ОСОБА_9 , стягнув з нього футболку та шорти, знімав щось із пальця руки потерпілого та підняв з підлоги ключі від автомобіля.

Крім цього, необхідно зазначити, що у судовому засідання під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції та на досудовому слідстві обвинувачений свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України визнав.

Висновком експерта №231/2014 від 19.08.2014 року, згідно якого при огляді та згідно меддокументів у гр-на ОСОБА_17 виявлено множинні забійні рани голови та обличчя, синці на повіках обох очей та спинки носа, вогнещевий крововилив в білкову оболонку лівого ока, множинні садна на обличчі, крововилив та садно в слизовій оболонці нижньої губи, які утворилися від контактів з тупими предметами, могли виникнути 17 серпня 2014 року, кваліфікуються як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. /а.к.п.158 т.1/ Як пояснив потерпілий ОСОБА_14 дані тілесні ушкодження він виявив у себе, коли прийшов до свідомості в лікарні м.Новояворівська.

Враховуючи це, колегія суддів приходить до переконання, що оскільки діями обвинуваченого потерпілому було заподіяно легкі тілесні ушкодження з короткостроковим розладом здоров`я та з огляду на те якою була поведінка відразу після нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, яка полягала у тому, що обвинувачений відразу після втрати свідомості потерпілим обшукав непритомного потерпілого та у присутності інших осіб зняв з пальця його руки обручку, свідчить про наявність у діях обвинуваченого ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Вказівка суду першої інстанції на наявність між обвинуваченим і потерпілим на неприязні відносини під час розпиття спиртних напоїв є необґрунтованим та не підтверджуюся показами учасників судового розгляду. Вказівка у показах обвинуваченого, наданих під час судового розгляду в суді першої інстанції на наявність суперечки не підтверджує наявності неприязних відносин.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, вирок Яворівського районного суду Львівської області від 05.06.2015 року в частині кваліфікації діянь обвинуваченого за ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 185 КК України та призначення покарання підлягає скасуванню з постановленням нового вироку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що обвинуваченого ОСОБА_7 слід визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, який він вчинив при наступних обставинах, зокрема:

17 серпня 2014 року, приблизно о 07 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні готелю «Ватра», що в м. Новояворівську по вул. Львівська, 6 Яворівського району Львівської області, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, наніс громадянину Республіки Польща ОСОБА_9 удар пляшкою та декілька ударів ногами по голові, чим заподіяв йому множинні забійні рани голови та обличчя, синці на повіках обох очей та спинки носа, вогнищевий крововилив в білкову оболонку лівого ока, множинні садна на обличчі, крововилив та садно в слизовій оболонці нижньої губи, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 231V2014 від 19.08.2014 кваліфікуються, як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Після цього, ОСОБА_7 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_9 , який на той час перебував у непритомному стані, зняв із безіменного пальця правої руки та викрав золоту обручку вартістю 2000 польських злотих, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 17.08.2014 становить 8405 гривень.
Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_7 , вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 187 КК України.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відноситься до тяжких; особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем свого проживання; обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, повне та добровільне відшкодування заподіяної потерпілому майнової шкоди, а також те, що потерпілий в суді апеляційної інстанції просить обвинуваченого суворо не карати. Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння.

Тому, колегія суддів, враховуючи мотивацію апеляційних скарг і захисника і потерпілого, приходить до висновку про те, що зазначені обставини в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів та вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, а тому обвинуваченого ОСОБА_7 слід звільнити від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,409, 420 КПК України, колегія суддів, -

засудила :
апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора прокуратури Яворівського району Львівської області ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Яворівського районного суду Львівської області від 05.06.2015 року скасувати в частині визнання винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125, ч.1 ст. 185 КК України та призначення покарання.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України і призначити покарання:

за ч.1 ст. 187 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 289 КК України в виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації особисто належного майна.

Згідно з ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити за сукупністю злочинів покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації особисто належного майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з"являтись в ці органи для реєстрації.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

В решті вирок Яворівського районного суду Львівської області від 05.06.2015 року. залишити без змін.

На вирок суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4