АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003042 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої, останній раз 30.04.2015 вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців,

у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 1 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_5 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію своїх дій, просить вирок Оболонського районного суду м. Києва від 1 липня 2015 року змінити та пом`якшити призначене їй покарання. При цьому обвинувачена посилається на наявність у неї щирого каяття, а також на те, що має матір, яка хворіє і потребує її підтримки.

Іншими учасниками судового провадження апеляційні скарги на вирок суду першої інстанції не подані.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченої ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченої, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 1 липня 2015 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання:

за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців,

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 29.11.2013 та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Подільського районного суду м. Києва від 30.04.2015, більш суворим, призначеним за цим вироком остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Вирішено питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватою у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, та у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненому повторно, за наступних обставин.

Так, 24 квітня 2014 року приблизно о 18 годині 20 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні магазину «Колінс», розташованого в ТРЦ «Городок» за адресою: м. Київ, проспект Московський, 23, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, повторно таємно викрала належне ТОВ «Дельта Текс» майно, а саме: чоловічі джинси фабрики «ALAN WASH M PNT» розмір 33-32, артикул CL 026433, вартістю 332 грн. 50 коп.
Того ж дня, 24 квітня 2014 року, приблизно о 18 годині 50 хв. ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні магазину «Глорія Джинс», розташованого в ТРЦ «Городок» за адресою: м. Київ, проспект Московський, 23, з метою таємного викрадення чужого майна взяла з полиці магазину куртку, розмір М (44-46), артикул GAС000791, та куртку жіночу, розмір М (46-48), артикул GAС000791, загальною вартістю 308 грн. 80 коп., з якими зайшла до примірочної, де сховала у поліетиленовий пакет.
Виконавши всі дії, які вважала необхідними для повторного таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_5 направилась до виходу із магазину, однак свій умисел до кінця не довела з причин, що не залежали від її волі, оскільки була викрита та затримана охоронцем торгового центру.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинів за обставин, наведених у вироку, в апеляційній скарзі не заперечується та судом апеляційної інстанції відповідно до положень ч. 2 ст. 394 КПК України не перевіряється, оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 цього Кодексу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і у такому випадку учасники судового провадження позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 185 КК України визначена правильно.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченої про суворість призначеного їй покарання, то вони є необгрунтованими.

Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався.

Так, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості. Також суд врахував дані про особу винної, яка раніше неодноразово судима за вчинення корисливих злочинів проти власності, а також інших умисних злочинів, і маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, вчинила нові умисні злочини, і цю обставину рецидив злочинів визнав такою, що обтяжує покарання.

Крім того, судом врахована обставина, яка пом`якшує покарання, щире каяття у вчиненому.
Також судом взято до уваги і дані про особу ОСОБА_5 з місця проживання, про стан її здоров`я, взято до уваги і обставину, на яку обвинувачена посилається в апеляційній скарзі, незадовільний стан здоров`я її матері.

Виходячи із встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, обсягу і характеру дій ОСОБА_5 , наведених даних про її особу, суд першої інстанції прийшов до умотивованого висновку про неможливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства та з дотриманням вимог ст. 65 КК України призначив їй покарання у межах санкції кримінального закону.

Крім того, оскільки ОСОБА_5 , будучи звільненою з випробуванням від відбування покарання у виді трьох років позбавлення волі за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 29.11.2013, у період іспитового строку вчинила нові злочини, суд першої інстанції правильно призначив їй покарання за правилами ст. 71 КК України, яке має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Також, оскільки ОСОБА_5 вчинила злочини до постановлення відносно неї вироку Подільським районним судом м. Києва від 30.04.2015, судом першої інстанції вірно призначено їй покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

З огляду на викладене, призначене ОСОБА_5 судом першої інстанції покарання, на переконання колегії суддів, відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченої, є необхідним для виправлення винної та попередження нових злочинів, і підстави для пом`якшення їй покарання відсутні.

За наведених підстав колегія суддів визнає апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 1 липня 2015 року у кримінальному провадженні № №0003042 відносно ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою ОСОБА_5 в той же строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3