АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/1078/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/25/14 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2
Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора - ОСОБА_6
підозрюваної - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали кримінального провадження № 11-сс/789/25/14 за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 24 січня 2014 року, -

Встановила:
Цією ухвалою у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_9 , погодженого старшим прокурором прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернополя, українки, громадянки України, непрацюючої, неодруженої, проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше несудимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

відмовлено та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заборонено підозрюваній ОСОБА_7 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 ,цілодобово.
Покладено на підозрювану ОСОБА_10 .Мнаступні обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та / або місця роботи, носити електронний засіб контролю.
Встановлено строк дії ухвали терміном до 22 березня 2014 року.
У провадженні старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_9 знаходяться матеріали об`єднаного досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000278 від 31 жовтня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Досудовим розслідуванням у вказаному провадженні встановлено, що 30 жовтня 2013 року ОСОБА_7 знаходячись по вул. Злуки в м. Тернополі збула ОСОБА_11 (анкетні дані змінено) частину таблетки Субутексу за грошові кошти в сумі 250 грн.
Відомості про кримінальне правопорушення, передбачені ч.5 ст.214 КПК України, відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст.214 КПК України внесено до ЄРДР 31 жовтня 2013 року за № 0000278.
Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч.1 ст.307 КК України.
Крім цього, 27 листопада 2013 року співробітниками УБОЗ УМВСУ в Тернопільській області в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі контрольної закупки задокументовано факт збуту громадянкою ОСОБА_12 таблеток Субутексу ОСОБА_13 (анкетні дані якого змінено) за грошові кошти в сумі 2000 грн.
Відомості про кримінальне провадження відповідно до вимог ч.1 ст.1 та ч.4 ст.214 КПК України внесено СУ УМВС України в області до ЄРДР 28 листопада 2013 року за №0000300.
Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.307 КК України.
20 січня 2014 року, вказані матеріали досудового розслідування, об`єднано в одному провадженні, якому присвоєно № 0000278.
22 січня 2014 року ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме в тому, що вона обґрунтовано підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.307 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_7 , яка перебувала в м. Тернополі, в кінці жовтня 2013 року виник злочинний умисел спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів обіг яких обмежено.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 в жовтні 2013 року перебуваючи в м. Тернополі, в порушення вимог ст.7 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори від 22.12.2006 року, незаконно придбала у невстановленої слідством особи, наркотичний засіб -бупренорфін , який зберігала при собі та мала намір в подальшому збути.
Згідно ст. 2, 7 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори від 22.12.2006 року та Таблиці №1, Списку №1, Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року, із змінами, внесеними згідно Постанови Кабінету Міністрів України №1890 від 12.12.2002 року, бупренорфін відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.
30 жовтня 2013 року близько 13.30 год., ОСОБА_7 , перебуваючи по вул. Злуки в м. Тернополі, маючи в наявності заздалегідь незаконно придбану у невстановленої слідством особи частину таблетки білого кольору, яка згідно з висновком експерта №2-1204/13 від 15 листопада 2013 року, містить бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, маса бупренорфіну в частині таблетки білого кольору становить 0,0027 грами, з корисливою метою, збула його ОСОБА_11 (анкетні дані якого змінено), за що отримала від нього грошові кошти в сумі 250 грн.
Крім цього, у ОСОБА_7 , яка перебувала в м. Тернополі, в кінці листопада 2013 року виник злочинний умисел спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, повторно.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 в кінці листопада 2013 року перебуваючи в м. Тернополі, в порушення вимог ст.7 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори від 22.12.2006 року, незаконно придбала у невстановленої слідством особи, наркотичний засіб - бупренорфін , який зберігала при собі та мала намір в подальшому збути.
Згідно ст. 2, 7 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори від 22.12.2006 року та Таблиці №1, Списку №1, Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року, із змінами, внесеними згідно Постанови Кабінету Міністрів України №1890 від 12.12.2002 року, бупрненорфін відноситься до наркотичних засобів, обіг якого обмежено.
27 листопада 2013 року, ОСОБА_7 , перебуваючи по вул. Злуки м. Тернополі, маючи в наявності заздалегідь незаконно придбанні у невстановленої слідством особи три цілих та одну половину таблетки білого кольору, які згідно з висновком експерта №2-1312/13 від 30 грудня 2013 року, містять бупренорфін гідро хлорид, який відноситься до наркотичного засобу, обіг якого обмежено, маса якого в перерахунку на основу в трьох цілих та частині таблетки становить 0,02424 грама, незаконно, з корисливою метою в ході проведеної працівниками мілїції оперативної закупки наркотичного засобу, збула їх ОСОБА_13 ( анкетні дані якого змінено), за що отримала від нього грошові кошти в сумі 2000 грн.
Відмовляючи у застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обираючи щодо неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суд першої інстанції виходив з того, що згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. При цьому, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, з врахуванням вчинення підозрюваною двохепізодного збуту наркотичного засобу та з врахуванням тяжкості покарання що загрожує підозрюваній, наявних ризиків, даних про особу підозрюваної, зокрема того, що вона має постійне місце проживання, позитивної характеристики з місця проживання, стану здоров`я підозрюваної, та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною підозрюваній залишати житло цілодобово, у звязку з недоведенням прокурором та слідчим недостатності застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам.
В апеляційній скарзі старший прокурор прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 24 січня 2014 року, якою відмовлено в задоволені клопотання старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_9 про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу вигляді тримання під вартою скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 днів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом не враховано, що слідчим та прокурором наведено три обґрунтовані ризики, передбачених ст.177 КПК України, а саме ризик переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, інших співучасників вчинення злочину у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, також судом не враховано, що підозрювана ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Крім цього, запобіжний захід, який застосував слідчий суддя до підозрюваної не забезпечить належного виконання підозрюваною ОСОБА_7 покладених на неї процесуальних обов`язків та не дасть змоги запобігти спробам незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.
Заслухавши доповідача - суддю апеляційного суду, міркування прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу і, з мотивів викладених у ній, просить оскаржувану ухвалу про обрання запобіжного заходу до підозрюваної у вигляді домашнього арешту скасувати та ухвалити нову ухвалу, застосувавши до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, підозрювану ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які вважають апеляцію прокурора безпідставною і просять залишити оскаржувану ухвалу суду без змін, дослідивши копії матеріалів провадження, доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.176, ч.1 ст.183 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно ч.2 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України.
З клопотання старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_9 , погодженого старшим прокурором прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 убачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, це необхідність запобігти спробам підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також обставини, які виправдовують тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 та підтверджують наявність ризиків, зокрема те, що підозрювана ОСОБА_7 підтримує зв`язки із свідками та іншими особами причетними до вчинених кримінальних правопорушень, займалась незаконним збутом наркотичних засобів ряду осіб, які на даний час встановлені, але недопитані як свідки і яких ОСОБА_7 добре знає та може незаконно впливати на них з метою дачі неправдивих показів, або відмови від добровільно наданих показань, що свідчить про її можливість переховуватися від органів досудового розслідування та можливість продовжити свою злочину діяльність, а тому до неї слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Колегія суддів вважає, що в матеріалах клопотання наявні докази того, що підозрювана ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, можливість переховування від органів слідства та /або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Разом з цим, колегія суддів прийшла до переконання, що в матеріалах клопотання відсутні і судом не встановлені достатні докази того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, зокрема: можливим переховуванню від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення і ця обставина, передбачена п.3 ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання прокурором не доведена, а тому суд, відповідно до вимог ч.2 ст.194 КПК України, вірно постановив ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Водночас, відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, що має місце в даному випадку, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладання яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Колегія суддів вважає, що слідчий-суддя, розглянувши вказане клопотання, вірно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.196 КПК України ухвалив про обрання відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною підозрюваній залишати житло цілодобово та покладенням обовязків прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду; повідомляти їх про зміну свого місця проживання або роботи; носити електронний засіб контролю.
При цьому слідчим-суддеюбуло прийнято до уваги вагомість наявних доказів, що підтверджують вчинення підозрюваною ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого, наявні вищезазначені ризики, дані про її особу, зокрема те, що вона має постійне місце проживання, позитивно характеризується по місцю проживання, стану здоров`я підозрюваної.
Нових ризиків, а також будь-яких характеризуючих відомостей про особу підозрюваної, доказів недостатності застосування більш мяких запобіжних заходів, які б давали підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором в апеляційній інстанції не наведено.
Тому, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 404, 405, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 24 січня 2014 року про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

Головуючий - підпис
Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2