Справа № 128/4180/15-к
Провадження №11-кп/772/95/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2016 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 30 листопада 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 16 червня 2010 року засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, одруженого, до засудження не працював, раніше судимого: 13.10.1995 року Мінським районним судом м. Києва за ст. 140 ч. 3; 206 ч. 1; 42 КК України до 4 років позбавлення волі; 15.06.1998 року Бориспільським районним судом Київської області за ст. 190 ч. 2, 43 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 18.02.2000 року по закінченню відбування строку покарання; 12.09.2008 року Оболонським районним судом м, Києва за ст. І90 ч.1; 75 КК України до 1 року обмеження волі з випробувальним терміном на 1 рік; 24.12.2009 року Оболонським районним судом м. Києва за ст. 186 ч. 2, 357 ч. 3, 70, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_7 , відбуваючи покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 16 червня 2010 року в Стрижавській ВК (№ 81), звернувся до суду першої інстанції з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

За результатами розгляду даного клопотання суд першої інстанції відмовив у його задоволенні з огляду на те, що дані на особу засудженого ОСОБА_7 не дають підстави вважати, що останній виправився.
Не погодившись з рішенням суду, адвокат ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою застосувати до засудженого ОСОБА_7 положення ст. 81 КК України та звільнити умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк. Ухвалу вважає незаконною, висновки суду таким, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Заслухавши доповідь судді, виступ адвоката ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення її без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_7 за період відбування покарання за останнім вироком на виробництві СВК №81 працював з 30.01.2015 року у деревообробному цеху в якості різноробочого, до праці відносився посередньо, неодноразово звільнявся з роботи за станом здоров`я, був знятий з виробництва установи у зв`язку із зменшенням обсягів виробництва, 32 рази притягався до дисциплінарної відповідальності, 2 рази заохочувався, 6 разів поміщався у ДІЗО, 3 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності з поміщенням до ПКТ. Останнє дисциплінарне порушення є непогашеним. Перебував на профілактичному обліку як злісний порушник режиму утримання.
За характеристикою СВК №81 засуджений характеризується негативно, у взаємовідносинах з іншими засудженими створював конфліктні ситуації, з персоналом установи поводить себе зухвало, не тактовно, не завжди виконує їх законні вимоги. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, умисно уникає робіт із самообслуговування. Приймати участі в програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не бажає.
Зваживши на усі вищезазначені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, а тому не підлягає умовно-достроковому звільненню.

При вирішенні питання про застосування щодо особи умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, вирішальним фактором є не факт відбування ним встановленої частини покарання, а виправлення засудженого.

Так, дійсно засуджений відбув ? строку покарання, однак його поведінка під час відбування покарання свідчить про те, що ОСОБА_7 не зробив для себе належних висновків та призначене покарання на даний момент не досягло своєї мети виправлення засудженого.

Доводи захисника про формальність накладених на засудженого стягнень та не працевлаштування останнього з вини установи, колегія суддів вважає неспроможними. Недотримання вимог режиму утримання та правил внутрішнього розпорядку в установі виконання покарання не можна вважати формальним, а відношення засудженого до роботи під час працевлаштування у деревообробному цеху не свідчить про бажання та намір останнього своїм ставленням до праці довести своє виправлення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, належним чином обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. 405, 407 КПК України, суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 30 листопада 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 16 червня 2010 року без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_7 з дня отримання копії судового рішення.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно оригіналу.
Суддя: