УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2015 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю захисника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі матеріали скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 із указаною скаргою в якій зазначила, що 07.08.2015 року, зі слів підозрюваного приблизно о 15-15.30 годині, він був затриманий працівниками Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області, на трасі в районі села Стрижівка. При затриманні були порушені його права, а саме: п.4 ст.208 КПК України уповноважені службові особи, що здійснювали затримання, не повідомили негайно затриманого про підстави затримання, у вчиненні якого злочину він підозрюється, не роз`яснили йому права, передбачені для нього КПК України. Також захисник зазначає, що була порушена Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема щодо недопущення жорстокого поводження з людиною. За словами ОСОБА_4 , при затриманні йому зв`язали руки позаду мотузкою, примусили лягти на трасу і в такому стані тримали приблизно 2-2,5 години, під палючим сонцем. В результаті чого він отримав тепловий та сонячний удар. На прохання дати йому пити особи, що здійснили фактичне затримання, не реагували, у зв`язку з чим він змушений був звертатись і до прохожих мешканців села. Також всі 2-2,5 години не реагували особи, що затримували його, і на прохання розв`язати руки і пустити в туалет І лише через 2-2,5 години гр. ОСОБА_4 перевели в тінь. Згідно змісту скарги, не повідомляючи негайно Центр безоплатної правової допомоги про здійсненні затримання, як це передбачено ч.4 ст.213 КПК України, працівники міліції там же почали проводити слідчі дії. А приблизно о 22 годині 08.08.2015р., зі слів ОСОБА_4 , він був доставлений до Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області, де на нього почали здійснювати психологічний тиск, який полягав у тому, що невідома особа почала вимагати, щоб гр. ОСОБА_4 давав необхідні покази, інакше у нього заберуть цигарки, не дадуть пити і буде застосована до нього фізична сила. Такий тиск здійснювався ще біля двох годин, тобто до 00 години 08.08.2015. Посилаючись на положення ст.ст. 206, 208, 213 КПК України, захисник ОСОБА_3 просить слідчого суддю визнати затримання ОСОБА_4 07.08.2015 року (згідно протоколу від 08.08.2015) та тримання його під вартою протягом трьох діб до 15-ї години 10.08.2015 незаконним, тобто таким, що здійснене не в порядку, передбаченому чинним законодавством, а саме ст.ст. 208-213 КПК України, а також нелюдським й таким, що принижує його гідність.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 підтримала вимоги скарги з підстав у ній викладених, просила задовольнити.
Гр. ОСОБА_4 та слідчий Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду скарги повідомлялись належним чином, причини неявки невідомі.
Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги з огляду на наступне.
Із протоколу обшуку від 07.08.2015 року вбачається, що гр. ОСОБА_4 був затриманий в той же день працівниками Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області в районі с. Стрижівка.
08.08.2015 року старший слідчий Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_4 про те, що він підозрюється в умисному вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднане із проникненням у приміщення.
Згідно положень ст. 211 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу.
Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 10.08.2015 року до підозрюваного ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід домашній арешт строком до 2 місяців.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 19.08.2015 зазначена вище ухвала слідчого судді була скасована, а до підозрюваного ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на п`ятдесят днів до 07 жовтня 2015 року.
Статтею 206 КПК України, яка регламентує повноваження слідчого судді щодо захисту прав людини, передбачено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Частиною 6 зазначеної вище статті КПК України передбачено, що якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:
1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;
2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;
3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.
Зважаючи на те, що ухвалою суду до підозрюваного в строки, передбачені КПК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, доказів нелюдського поводження, одержання підозрюваним ОСОБА_4 теплового та сонячного удару або вчинення психологічного тиску на підозрювану особу слідчому судді надано не було, суддя приходить до висновку, зважаючи на положення ст. 206 КПК України, про можливість відмови в задоволенні скарги. Відмовляючи в задоволенні вимог скарги слідчий суддя також керується тим, що норми чинного КПК України не передбачають повноважень слідчого судді визнати затримання незаконним, а вказують на можливість зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав затриманої особи або звільнити її за певних обставин. Дотримання працівниками правоохоронних органів ст.ст. 208-213 КПК України враховується слідчим суддею при прийнятті рішення щодо застосування або відмови у застосуванні запобіжного заходу до підозрюваного.
На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1