Справа №1-211/10 року
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2011 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Снігурівка кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, допризовника, учня І-го курсу Снігурівського професійного ліцею, неодруженого, непрацюючого, виховується у неповній сім`ї, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого;

за ст.186 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2010 р. близько 20-00 год. на перехресті вулиці Леніна та провулку Мельничного в м. Снігурівка Миколаївської області підсудний ОСОБА_6 з метою заволодіння чужим майном напав на потерпілу ОСОБА_4 та застосовуючи до неї насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, схватив її рукою за шию, повалив на землю, наніс два удари ногами по тулубу, відкрито заволодів її жіночою сумкою вартістю 70 грн., в якій знаходилося наступне майно: окуляри вартістю 60 грн., ключі від квартири вартістю 40 грн., губна помада «Оріфлейм`вартістю 22 грн., олівець для губ вартістю 5 грн.; мобільний телефон «Нокіа - 1202»вартістю 150 грн. з стартовим пакетом мобільного оператора Київстар вартістю 10 грн., а також паспорт, пенсійне посвідчення, ощадну книжку і дві картки ПриватБанку та Ощадбанку, а всього на загальну суму 357 грн.

Заподіяна матеріальна шкода потерпілій відшкодована шляхом повернення викраденого в натурі та грошовою компенсацією.

У судовому засіданні підсудний винним себе визнав повністю та пояснив, що на вулиці Леніна в м. Снігурівка навпроти меблевого магазину наздогнав потерпілу, застосував до неї фізичну силу, вирвав у неї з рук жіночу сумку, в якій знаходилося її особисте майно і заволодів ним, у вчиненому розкаюється, просив не позбавляти його волі.

Незважаючи на визнання вини підсудним, його вина підтверджується наступними доказами.
Показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка повідомила, що підсудний 12 жовтня 2010 р. біля 20-00 год. наздогнав її навпроти меблевого магазину, повалив на землю, наніс декілька ударів та заволодів її жіночою сумкою чорного кольору, в якій знаходився мобільний телефон «Нокіа», окуляри, ключі від квартири, косметичні приналежності та інше майно. Матеріальну шкоду їй повністю відшкодовано під час досудового слідства. Претензій матеріального характеру до підсудного вона немає.

Показаннями свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що 12 жовтня 2010 р. вечірнього часу до нього додому прийшов підсудний та повідомив, що заволодів майном потерпілої, а саме мобільним телефоном «Нокіа - 1202».

Заявою (а.с.2) потерпілої ОСОБА_4 від 12.10.2010 р. про крадіжку її жіночої сумки на вулиці Леніна в м. Снігурівка на адресу Снігурівського РВ УМВС України в Миколаївській області.

Протоколом огляду місця події (а.с.6) від 12.10.2010 р., який свідчить, що місцем вчинення злочину є перехрестя вулиці Леніна та провулку Мельничного в м. Снігурівка.

Протоколом огляду мобільного телефону(а.с.13) від 15 жовтня 2010р., з якого убачається, що підсудний за місцем свого проживання видав мобільний телефон «Нокіа - 1202» , який було викрадено у потерпілої.

Довідкою про вартість мобільного телефону бувшого в користуванні на день його викрадення (а.с.18).

Суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_6 за ст. 186 ч.2 КК України, як викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує тяжкість та суспільну небезпечність злочину, вчинено тяжкий злочин, особу винного, який характеризується позитивно, визнання ним вини і розкаяння у вчиненому злочині, вчинення злочину в неповнолітньому віці, відшкодування матеріальної шкоди потерпілій, його першу судимість.

Обставин, що обтяжують відповідальність підсудного суд не вбачає.

Суд вважає що виправлення підсудного можливе і без ізоляції його від суспільства, але в умовах нагляду та контролю за ним, а тому застосує до нього ст.ст.75, 76, 104 КК України та згідно ст.69 КК України призначає більш м`яке покарання ніж передбачено санкцією ст. 186 ч.2 КК України та вважає його необхідним й достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити покарання з застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим терміном на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1. Повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, навчання;

2. Періодично з`являтися для реєстрації в органи в кримінально виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_6 до вступу вироку у законну силу, залишити попередню, підписка про невиїзд.

Речові докази, вказані в постановах (а.с.75-78) від 16, 18, 19 листопада 2010 року, вважати повернутими за належністю їх власнику потерпілій ОСОБА_4 .

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Миколаївської області через районний суд протягом 15-ти днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ