Справа № 461/362/16-к
Провадження № 1-кс/461/234/16
в с т а н о в и в :
В обґрунтування внесеної скарги покликається на те, що 11 грудня 2013 року о 20.00 год. у м. Львові на вул. Угорській, 10 відбулась дорожньо - транспортна пригода, в результаті якої водій автомобіля «Фіат Лінеа» р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 здійснив наїзд на ОСОБА_4 . Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження. Вважає постанову слідчого про закриття кримінального провадження незаконним та необґрунтованим, виходячи із наступного. Вищевказане кримінальне провадження було закрите постановою слідчого СВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 від 02 червня 2014 року, яка була скасована ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26 вересня 2014 року. Однак, з моменту скасування постанови пройшло більше 1,5 року, проте слідчим лише проведено повторний допит потерпілої ОСОБА_4 , а жодних інших дій не проведено. Вказує, що постанову потерпіла отримала лише 04 січня 2016 року.
В судовому засіданні 25 січня 2016 року адвокат ОСОБА_3 подав доповнення до скарги, в яких вказує, що згідно висновку транспортно - трасологічної експертизи №1/1219 від 14 лютого 2014 року, наїзд автомобіля «Фіат Лінеа» на пішохода ОСОБА_4 відбувся на правій смузі руху проїзної частини дороги вул. Угорської у м. Львові. Згідно схеми ДТП від 11 грудня 2013 року пластмасові уламки зафіксовані на правій смузі руху на відстані 2,6 м. від правого краю проїзної частини. Однак, в ході слідчого експерименту свідком ОСОБА_6 було показано, що по правій смузі руху безпосередньо перед наїздом здійснював рух маршрутний автобус «ЛАЗ» та наїзд відбувся на лівій смузі на відстані 4 м. від правого краю проїзної частини. Вказує на необґрунтованість висновку автотехнічної експертизи №1718 від 15 травня 2014 року, згідно з яким підтверджується розташування місця наїзду на пішохода, вказане водієм ОСОБА_6 та не підтверджується розташування місця наїзду, вказане пішоходом ОСОБА_4 . Слідчим не допитаний експерт ОСОБА_7 . Слідчий експеримент від 01 лютого 2014 року було проведено без автобуса «ЛАЗ».
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладених у доповненнях та просив скаргу задоволити.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду скарги. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, їх відсутність не є перешкодою для розгляду скарги, відтак, зі згоди скаржника, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності слідчого та прокурора, на підставі наявних у справі матеріалів.
Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно з ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене, зокрема, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
22 грудня 2015 року слідчим слідчого ГУ НП у Львівської області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, встановлено, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стали дії пішохода ОСОБА_4 , які не відповідали вимогам п.п. 1.5; 4.10; 4.14 (підпункту а) Правил дорожнього руху України, яка проявила неуважність до оточуючої обстановки та її змін, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, раптово почала переходити проїздну частину вулиці невстановленому місці, поза пішохідним переходом, із за стоячого транспортного засобу, який обмежував оглядовість, що і призвело до настання ДТП (а.с.3-6).
Згідно положень ст. 93 КПК України, метою проведення слідчих дій є виключно збирання доказів, а ст. 91 КПК України передбачає виключний перелік обставин, які підлягають доказуванню.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно з ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
В силу ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Слідчим та прокурором не представлено суду жодних доказів, які б свідчили про повноту ведення досудового слідства.
Відповідно до ч. 1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статі може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.
З огляду на викладене, приходжу до висновку, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження від 22 грудня 2015 року винесена передчасно, без достатніх для цього підстав, без проведення усіх необхідні слідчих дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні. При проведенні досудового розслідування з метою всебічного та повного дослідження обставин кримінального провадження слід: допитати експерта ОСОБА_7 з приводу висновку автотехнічної експертизи №1718 від 15 травня 2014 року в частині спроможності показів учасників ДТП по місцю наїзду; провести додатковий слідчий експеримент за участю ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з використанням автобуса «ЛАЗ» (р.н.з. НОМЕР_2 ); провести розташування транспортних засобів на проїзній частині та їх розтяжку; провести слідчий експеримент із свідком ОСОБА_9 ; провести одночасний допит ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ; витребувати з Львівського регіонального центру з гідрометеології інформацію про погодні умови у м. Львові станом на 20.00 год. 11 грудня 2013 року, а також провести інші слідчі дії, в яких виникне необхідність у ході досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 2, 22, 84, 91, 93, 94, 220, 224, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя -
При проведені досудового розслідування виконати зазначені в мотивувальній частині ухвали слідчі дії.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1