АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1559/15 Справа № 185/3917/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000309 за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

В апеляційній скарзі на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки; на підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік та покладанням обов`язків, прокурор просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого через м`якість; постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд, призначаючи покарання ОСОБА_7 призначив останньому покарання, яке не відповідає його особі, тяжкості скоєного, наслідкам котрі настали після вчинення кримінального правопорушення, та вважає таким покаранням, яке буде не достатнім для його виправлення.
В суді апеляційної інстанції прокурор підтримав доводи апеляційної скарги.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник під час апеляційного розгляду заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили залишити вирок суду першої інстанції без змін.
За обставин, викладених у вироку, 30 січня 2015 року о 07 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , з метою ухилитися від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи належним чином повідомленим про прибуття та придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, і не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, умисно не прибув до пункту відправлення за адресою: БК «Шахтобудівників», вул. Дніпровська, буд. 77-б, м. Павлоград, Дніпропетровська область.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, дослідивши частково матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні доказах і є правильним, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Доводи прокурора про те, що призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , стосовно якого ухвалено обвинувальний вирок, судом першої інстанції були в повній мірі дотримані вимоги вказаних статей кримінального закону, врахована як тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, так і особа винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, працює та за місцем роботи характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, та батька, який хворий і потребує постійного догляду, також враховано відношення обвинуваченого до скоєного, а саме: визнання ним своєї вини повністю та щире каяття, і з урахуванням відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень є достатнім призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки із звільненням ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку в 1 рік та покладанням обов`язків, що відповідає вимогам як ст. 50 КК України, так і ст. 65 КК України.

Доводи прокурора щодо невідповідності покарання особі обвинуваченого ОСОБА_7 є необґрунтованими, оскільки обвинувачений працює, має на утриманні дітей, позитивно характеризується, раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому. Крім того, у обвинуваченого склались певні сімейні обставини, оскільки він перебуває у шлюбі з дружиною, яка народилася в м.Горлівка Донецької області, що стало причиною ухилення від призову за мобілізацією згідно з його поясненнями в суді апеляційної інстанції.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні будь-які дані, які б свідчили про неможливість виправлення засудженого без відбування покарання, не вказує на такі і прокурор в своїй апеляційній скарзі.
Посилання в апеляційній скарзі на неврахування тяжкості скоєного на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки судом при призначенні покарання обвинуваченому вказано про врахування тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ч.3 ст.12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для застосування більш суворого покарання обвинуваченому ОСОБА_7 та приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення і не вбачає підстав для скасування вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 .

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено, та не вказано таких порушень і в апеляційній скарзі прокурора.

На підставі наведеного і керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року - залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4