Ухвала
іменем україни

28 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 8 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_5 ,
встановила:

Вироком Городоцького районного суду Хмельницької області від 14 липня 2015 року

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Вишнівчик, Чемеровецького району, Хмельницької області, мешканця м. Києва, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
На відшкодування матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 постановлено стягнути відповідно 87 855,01 грн. та 10 000 грн., а також 3 290,2 грн. витрат пов`язаних з прибуттям до місця судового провадження.
ОСОБА_5 засуджено за те, що він на початку квітня 2012 року, з метою незаконного привласнення майна свого родича ОСОБА_4 , перебуваючи у його господарстві по АДРЕСА_1 , увійшов до нього в довіру та запропонував йому свою допомогу у реалізації автомобіля «Камаз», вартістю 29 920 грн., яким у подальшому незаконно заволодів, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на зазначену шкоду.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 8 жовтня 2015 року вирок залишено без зміни.
У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи касаційну скаргу скаржник зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема ст.ст. 75, 76 КК України, та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості. В обґрунтування своїх вимог стверджує про помилковість визнання судом щирого каяття засудженого та часткового відшкодування ним шкоди обставинами, які пом`якшують покарання, що призвело до призначення йому надто м`якого покарання та неправильного застосування положень ст. 75 КК України. Крім того, потерпілий не погоджується із сумою, визначеною судом на відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди. Скаржник зазначає, що на вказані ним недоліки не звернув уваги апеляційний суд та незаконним складом суду постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання скаржником порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Доводи касаційної скарги щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, на які посилається потерпілий у касаційній скарзі, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Доведеність вини та кваліфікація дій засудженого за ч. 1 ст. 190 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи касаційної скарги потерпілого ОСОБА_4 про м`якість призначеного ОСОБА_5 покарання та незаконне звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням є безпідставними.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як убачається з копії оскаржуваного вироку, при призначенні покарання ОСОБА_5 суд врахувавступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який за місцем реєстрації характеризується позитивно, повністю визнав свою вину. За обставину, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття ОСОБА_5 у вчиненому.

Крім того, з урахуванням даних про особу засудженого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, належним чином обґрунтовуючи прийняте рішення, суд звільнив ОСОБА_5 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 1 рік.
У вироку наведено обґрунтовані мотиви щодо часткового задоволення цивільного позову потерпілого. Висновок щодо розміру грошових коштів, визначеного судом до стягнення на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди суд зробив на підставі досліджених ним документів. Питання щодо розміру матеріальної шкоди, визначеного до стягнення на користь потерпілого, було предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який в своїй ухвалі навів відповідні мотиви з якими погоджується колегія суддів під час розгляду касаційної скарги.
Як убачається із копії ухвали апеляційного суду, в судовому засіданні було досліджено надані засудженим під час апеляційного розгляду оригінали поштових переказів грошових коштів на адресу потерпілого ОСОБА_4 на загальну суму 23 000 грн., з огляду на що часткове відшкодування заподіяної злочином шкоди визнано за обставину, що пом`якшує покарання.
Також апеляційний суд обґрунтовано погодився з висновками суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного засудженому покарання за ч. 1 ст. 190 КК України, який переглянув вирок суду за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 з підстав аналогічних тим, що наведені у касаційній скарзі останнього.
Колегія суддів апеляційного суду погодилася також і з висновками суду першої інстанції про можливість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, оскільки часткове відшкодування ОСОБА_5 шкоди носить добровільний характер та свідчить про щирість розкаяння засудженого у вчиненому.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є обґрунтованою та вмотивованою, із зазначенням підстав з яких доводи апеляційної скарги потерпілого були визнані необґрунтованими.
Доводи касаційної скарги потерпілого щодо незаконності складу суду, який постановив оскаржувану ним ухвалу, не є підставою для її скасування, оскільки не стосуються обмежень, визначених ст. 76 КПК України. Та обставина, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 наявні копії судових рішень з іншого кримінального провадження, які були постановлені за участю судді, не виключає участь цього ж судді у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 . Зазначеного висновку колегія суддів дійшла з огляду на долучені скаржником до касаційної скарги копії судових рішень.
З мотивів, наведених у касаційній скарзі, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстави для задоволення касаційної скарги потерпілого відсутні, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України підстав для відкриття касаційного провадження немає.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
ухвалила:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 8 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_5 .
судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3