Справа № 751/6555/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/770/2015
Категорія - ст. 311 ч. 2 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002569 від 14 квітня 2015 року за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури м. Чернігова ОСОБА_6 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 липня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 14 листопада 2003 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ст.ст. 309 ч. 1, 75, 76 КК України до 1 року позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, 21 березня 2005 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ст.ст. 309 ч. 2, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, 26 березня 2008 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ст.ст. 358 ч. 3, 358 ч. 1, 309 ч. 2, 70 КК України до 2 років позбавлення волі, 17 серпня 2011 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ст.ст. 309 ч. 2, 311 ч. 1, 70 КК України до 3 років позбавлення волі,

з участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

До апеляційного суду Чернігівської області надійшла апеляційна скарга прокурора, в якій він, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дії обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 309 ч. 2, 311 ч. 2 КК України скасувати за м`якістю призначеного покарання та постановити новий, яким останнього визнати винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та призначити більш суворе покарання ніж визначене судом першої інстанції без застосування вимог ст.ст. 75, 76 КК України.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 309 ч. 2, 311 ч. 2 КК України та призначено покарання за ст. 309 ч. 2 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі; за ст. 311 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворої міри покарання більш суворою, остаточно до відбування покарання ОСОБА_7 призначено 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Стягнуто із ОСОБА_7 553 грн. 98 коп. процесуальних витрат, за проведення експертиз, на користь держави.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказує, що суд першої інстанції призначив занадто м`яке покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , яке не відповідає ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає, що суд першої інстанції не врахував обставину, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів та рецидив кримінального правопорушення.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановив суд, у невстановленому місці та невстановлений час, діючи повторно, ОСОБА_7 придбав рідину, що містить соляну кислоту масою 0,542г., яку помістив у медичний шприц та продовжував зберігати з метою виготовлення наркотичних засобів без мети збуту.

Також, 14 квітня 2015 року, близько 12 години, ОСОБА_7 , знаходячись по місцю мешкання АДРЕСА_1 , діючи повторно, виготовив рідину масою 2,018г., яку помістив до медичного шприца та продовжував зберігати для власного вживання.

Після чого, цього ж дня, о 16 год. 30 хв., при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , який перебував в стані наркотичного сп`яніння, працівниками міліції було виявлено та вилучено медичний шприц з рідиною масою 2,018г.. яка відповідно висновку експерта №529 (х) від 21.04.2015 року, містить у своєму складі психотропну речовину амфетамін, маса якого в рідині становить 0,188г., та медичний шприц з рідиною масою 0,542г., яка згідно висновку експерта №529 (х) від 21.04.2015 року містить соляну кислоту, яка віднесена до прекурсорів, стосовно яких встановлено заходи контролю, об`єм якої при питомій вазі 1,198г/см кубічний становить 0,1 мл., які ОСОБА_7 зберігав для власного вживання та використання під час виготовлення наркотичних засобів..

Згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, затвердженим Постановою КМ України від 06.05.2000р. №770, з послідуючими змінами та доповненнями, амфетамін (таблиця 2, список №2), віднесено до психотропних речовин, обіг яких обмежено. А соляна кислота (таблиця 4, список №2) віднесено до прекурсорів, стосовно яких встановлені заходи контролю.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги і просив її залишити без задоволення, а вирок суду без змін, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з підстав, що наведені в неї, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає, виходячи з наступного.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 не заперечував своєї вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та підтвердив фактичні обставини кримінального провадження, викладені в обвинувальному акті та вироку суду. В скоєному щиро розкаявся, заперечував проти апеляційної скарги прокурора та просив залишити вирок суду щодо нього без змін.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку діянь, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, яким дана належна юридична оцінка.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувались докази щодо фактичних обставин, а сам обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 309 ч. 2, 311 ч. 2 КК України.

Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, про те, що суд призначив обвинуваченому ОСОБА_7 занадто м`яке покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості скоєних кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, не заслуговують на увагу, а зазначені ним обставини судом належним чином враховані при призначенні покарання.

Апеляційний суд вважає, що доводи прокурора про неврахування судом першої інстанції обставин, що обтяжують покарання, а саме: вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів та рецидив кримінального правопорушення не заслуговують на увагу. У вступній частині вироку вказані всі попередні судимості обвинуваченого ОСОБА_7 , а в мотивувальній частині вироку вказано, що ОСОБА_7 при виявленні у нього наркотичного засобу, перебував у стані алкогольного сп`яніння, тобто при встановленні даних винної особи та при формулюванні встановленого обвинувачення зазначені прокурором обтяжуючі покарання обставини були враховані. При призначенні покарання суд першої інстанції врахував ступінь суспільної небезпеки скоєного та особу обвинуваченого, де містились обставини, на які вказував прокурор в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нового кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону, та беручи до уваги, що він вчинив середньої тяжкості кримінальні правопорушення та враховуючи особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, незадовільний стан здоров`я, обставину, яка пом`якшує покарання, а саме: щире каяття у скоєному, активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень прийшов до вірного висновку про призначення покарання останньому у виді позбавлення волі.

Також, враховуючи наведене суд першої інстанції прийшов до висновку, що ізоляція від суспільства ОСОБА_7 не є належним способом досягнення визначеної у законі мети покарання, тоді як викладене свідчить про можливість виправлення останнього без відбування покарання з випробуванням і з урахуванням строку призначеного обвинуваченому позбавлення волі не перешкоджає застосуванню ст. 75 КК України, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, давши шанс на виправлення без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Слід відмітити і те, що як в ході досудового слідства так і в суді першої та апеляційної інстанцій, обставин які б свідчили про те що ОСОБА_7 становить небезпеку для суспільства та що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства не встановлено, не наведено таких даних і в апеляційній скарзі прокурора. Мета покарання - це виправлення та перевиховання особи яка скоїла кримінальне правопорушення та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень та не повинно бути карою та розправою за скоєння кримінального правопорушення.

Призначене покарання ОСОБА_7 є достатнім і необхідним для його виправлення, перевиховання та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень і відповідає принципам індивідуалізації, обґрунтованості, гуманності, законності та справедливості призначення покарання, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального-процесуального закону при розслідуванні кримінальних правопорушень та розгляду в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури м. Чернігова залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4