Справа № 524/7938/15-к
У Х В А Л А
В С Т А Н О В И В :
На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ним здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, яке внесене 10.06.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.
В клопотанні зазначено, що протягом серпня 2014 року по вересень 2015 року, ОСОБА_7 , маючи на меті заволодіти грошовими коштами шляхом обману, виступаючи як фізична особа-підприємець, укладав договори з різними громадянами на виготовлення, доставку та встановлення метало-пластикових виробів і в подальшому не виконував умови договору у передбачений двадцятиодноденний термін. Таким чином, за версією слідства, ОСОБА_7 шляхом обману заволодівав чужими грошовими коштами, тобто вчиняв шахрайство.
29 вересня 2015 року ОСОБА_7 було оголошено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.
У клопотанні слідчого перелічені докази, що зібрані під час досудового розслідування та, на думку слідчого, вказують на причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому діянь. Також у клопотанні вказано на існування ризиків, що підозрюваний може, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків, оскільки має вільний час.
Прокурор та слідчий підтримали внесене клопотання, з підстав, що в ньому наведені, захисник та підозрюваний заперечували проти клопотання.
Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні заявив, що він не вважає себе винуватим у шахрайстві, оскільки під час укладення договорів з громадянами на установку метало-пластикових вікон він не мав на меті нікого обманювати. Зазначив, що таким видом діяльності він займається з 2011 року і ніколи не обманював своїх клієнтів. Також ОСОБА_7 показав, що потерпілі самостійно зверталися до нього з пропозицією укласти договори, раніше підозрюваний нікого з потерпілих не знав. Підозрюваний також повідомив, що свої зобов`язання за договорами він не виконав у зв`язку з фінансовими труднощами, а не тому, що бажав обманути своїх клієнтів, має на меті виконувати свої зобов`язання.
На підтвердження своєї версії сторона захисту надала слідчому судді копії актів приймання-передачі виконаних робіт по установці метало-пластикових вікон від потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також додаткові угоди про продовження строку дії договорів з потерпілими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», шахрайство це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.
Обман ( повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або право на нього.
Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство лише у тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити не виконуючи зобов`язання.
Частиною 1 ст.194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
До матеріалів клопотання долучено протоколи допитів потерпілих, з яких вбачається, що потерпілі самі зверталися до ОСОБА_7 по питанню установки метало-пластикових конструкцій. Про те, що ОСОБА_7 займається даним видом діяльності дізнавалися від сторонніх осіб або з рекламної друкованої продукції. Таким чином, можна зробити висновок, що ОСОБА_7 не вживав ніяких дій і, не будучи знайомим з потерпілими, не застосовував зловживання довірою з метою викликати у потерпілих впевненість у вигідності чи обов`язковості укладення договорів.
З показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 вбачається, що ОСОБА_7 дійсно займався діяльністю по установці метало-пластикових вікон, тобто при укладенні договорів з потерпілими, ОСОБА_7 повідомляв правдиву інформацію щодо виду своєї діяльності, вносив правдиву інформацію в договори.
Сам факт невиконання договірних зобов`язань при недоведеності умислу, на думку суду, не може достатньо переконливо свідчити про наявність в діях підозрюваної особи ознак злочину, передбаченого ст. 190 КК України.
Отже, стороною обвинувачення не надано слідчому судді доказів того, що ОСОБА_4 ще у момент укладення договорів з потерпілими та отримання від них грошей мав на меті не виконувати зобов`язання і отримані гроші обернув на свою користь, а тому - в даному випадку слідчим не доведено той факт, що має місце злочин, передбачений ст. 190 КК України, а не невиконання умов договору.
Отже, під час розгляду клопотання прокурором не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому, на даний час йому не може бути обрано будь-який запобіжний захід.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 177, 178, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: