Справа № 4-7/2011
Постанова

Іменем України

08 лютого 2011 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області, у складі головуючого судді Волошиної Н.Л., при секретарі Доненко Н.О., за участю прокурора Гаврилюка Р.В., захисника адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Світловодську скаргу ОСОБА_2 на постанову заступник Світловодського міжрайонного прокурора радника юстиції ОСОБА_3 від 19 січня 2011 року про порушення кримінальної справи за ч. 2 ст. 125 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову заступника Світловодського міжрайонного прокурора радника юстиції ОСОБА_3 від 19 січня 2011 року про порушення відносно нього кримінальної справи за ч. 2 ст. 125 КК України. Обґрунтовуючи свої вимоги посилався на те, що кримінальна справа порушена прокурором без дотримання вимог ст..ст. 4, 27, 94, 97, 98, 130 КПК України, поза межами його компетенції та з порушенням встановленого порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник адвокат ОСОБА_1 скаргу підтримали з підстав, викладених у скарзі.

Прокурор з доводами скаржника та його захисника не погодився, вважає , що кримінальна справа відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 125 КК України була порушена у повній відповідності до вимог кримінально процесуального законодавства.

Вивчивши матеріали, на підставі яких було порушено справу, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_1, думку прокурора, суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення скарги , з огляду на слідуюче.

Судом встановлено, що 28 липня 2010 року слідчим СВ Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_5 було порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КК України за фактом спричинення 18 липня 2010 року ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В ході проведення досудового слідства належність спричинених ОСОБА_7В тілесних ушкоджень до категорії середньої тяжкості не знайшла підтвердження, оскільки висновком комісійної судово медичної експертизи № 256 від 10 грудня 2010 року (а.с.81-84, матеріали кримінальної справи № 21-6671) встановлено, що ушкодження потерпілого відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоровя.

Постановою від 19 січня 2011 року заступник Світловодського міжрайпрокурора радник юстиції ОСОБА_3 закрив кримінальну справу за ч. 1 ст. 122 КК України та цією ж постановою, без наведення приводів , порушив відносно ОСОБА_2 кримінальну справу за ч. 2 ст. 125 КК України.

У відповідності до ст.. 4 КПК України, суд , прокурор, слідчий і орган дізнання зобовязані в межах своєї компетенції порушити кримінальну справу в кожному випадку виявлення ознак злочину.

Порушення кримінальних справ про злочини, передбачені , зокрема, ст. 125 КК України, відноситься до компетенції судді, при цьому приводом до порушення кримінальної справи є скарга потерпілого, яка подається безпосередньо до суду.

Право прокурора на порушення кримінальної справи за ст.. 125 КК України закріплено ч. 3 ст. 27 КПК України, згідно якої прокурор вправі порушити кримінальну справу у випадку , коли злочин має особливе громадське значення, а також у виняткових випадках, коли потерпілий у такій справі через свій безпорадний стан, залежність від обвинуваченого чи з інших причин не може захистити свої законі інтереси.

При цьому в матеріалах, на підставі яких порушено кримінальну справу за ч. 2 ст. 125 КК Країни , відсутні документи, які б свідчили про наявність підстав для реалізації прокурором свого права, закріпленого ч. 3 ст. 27 КПК України. Більше того, в самій постанові від 19 січня 2011 року не наведено жодних обґрунтувань та мотивів вчинення прокурором процесуальних дій поза межами своєї компетенції.

У відповідності до п. 8 Постанови Пленуму Верховнотсуду України № 6 від 4 червня 2010 року «Про деякі питання, що виникають під час розгляду судами України скарг на постанови органів дізнання, слідчого, прокурора про порушення кримінальної справи», розглядаючи скаргу на постанову про порушення кримінальної справи, суддя повинен перевірити: чи були наявними на час порушення справи передбачені частиною першою статті 94 КПК приводи; чи мала особа, яка порушила справу, достатньо даних, що вказували на наявність ознак злочину (частина друга статті 94 КПК) законність джерел отримання цих даних; чи компетентна особа прийняла рішення про порушення кримінальної справи і чи було додержано нею встановлений для цього порядок (стаття 98 КПК).

Таким чином суд вважає достовірно встановленим, що порушення прокурором кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 125 КК України було здійснено без дотримання вимог ч. 4 ст. 98 КПК України, що є підставою для задоволення скарги .

Керуючись ст. 236-8 КПК України, суд, -

Постановив:

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову заступника Світловодського міжрайонного прокурора радника юстиції ОСОБА_3 від 19 січня 2011 року в частині порушення відносно ОСОБА_2 кримінальної справи за ч. 2 ст. 125 КК України скасувати.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області. Подача апеляції не зупиняє виконання постанови.

Суддя Н.Л.Волошина.