№ 317/3973/14-к
№/п 1-кп/317/21/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2015 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
представника потерпілих ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0000408 від 07.03.2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.3 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 01.04.2004 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст. 186 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням строком 3 роки; 27.01.2005 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.3 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 27.12.2007 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст.ст. 296 ч.2, 304, 357 ч.3 КК України до 3 років 27 днів позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до відбування 4 роки 5 місяців 27 днів; 30.08.2011 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч.2 КК України до 4 місяців арешту; 16.02.2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст. 309 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі з випробуванням строком 1 рік; 30.01.2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням строком 2 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В:
У період часу з 17 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин 07.03.2014 року, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вступивши в злочинну змову з ОСОБА_8 та трьома особами, матеріали кримінального провадження щодо яких виділені в окремі провадження, з метою заволодіння майном ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , приїхали до приватного домоволодіння АДРЕСА_3 .

Знаходячись на території вищезазначеного домоволодіння, ОСОБА_7 почав стукати у вхідні двері будинку.

У відповідь на такі дії, з приміщення будинку вийшла ОСОБА_4 .

Далі ОСОБА_7 , підійшовши до ОСОБА_4 , і, розуміючи відсутність між ним і нею та її родичами боргових зобов`язань, повідомив, що її співмешканець ОСОБА_5 винен грошові кошти в сумі 2000 гривень.

Після чого, ОСОБА_8 , а також три особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, які діяли за попередньою змовою, згідно з розподілом ролей, всупереч волі ОСОБА_4 , незаконно проникли до приміщення житлового будинку АДРЕСА_3 , звідки взяли та винесли за межі домоволодіння особисте майно ОСОБА_4 , отримавши тим самим можливість їм розпорядитися, а саме:

- браслет металевий з золотим покриттям вартістю 350 гривень;

- сережки металеві з золотим покриттям вартістю 350 гривень;

- ланцюжок металевий з кулоном з золотим покриттям вартістю 350 гривень;

- кільце металеве з золотим покриттям вартістю 350 гривень;

на загальну суму 1400 гривень;

та особисте майно ОСОБА_5 , а саме:

- металевий сейф, вартістю 1200 гривень;

- гвинтівку марки «Мерлін» калібру 5,6 мм з оптичним прицілом, вартістю 8600 гривень;

- патрони у кількості 70 штук, вартістю 170 гривень;

- травматичний пістолет марки ПМР калібр 9 мм, вартістю 2400 гривень;

на загальну суму 12370 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та три особи, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окремі провадження, відкрито викрали перелічене вище майно, внаслідок чого потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завдано матеріальну шкоду на суму 1400 гривень та 12 370 гривень, відповідно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що повністю визнає себе винними у злочині, що інкримінується, проте, фактично свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.3 КК України, не визнав, вказавши що зговору у діях з іншими не було, викрадення майна також з його боку не було. Пояснив суду, що вони з ОСОБА_11 відпочивали, 07 березня 2014 року зустрілися на пр. Металургів з Гальчанською та її друзями. Була розмова, що ОСОБА_12 повинен ОСОБА_13 гроші, поїхали туди до нього в с. Придніпровське, хлопці почали виносити майно з будинку, на що ОСОБА_7 почав заперечувати, але вони не чули, намагався заспокоїти ОСОБА_14 , бажав домовитися с ОСОБА_12 , щоб повернути йому майно. Всього приїхало п`ять осіб на двох автомобілях, ОСОБА_12 він раніше знав і знав де той мешкає, дорогу показувала ОСОБА_13 . Між ОСОБА_15 і ОСОБА_12 боргів не було, раніше ОСОБА_12 звертався до нього з приводу мотора. Люди ОСОБА_13 виносили сейф, гвинтівку, ще щось. ОСОБА_7 був на вулиці, у дворі, але до будинку не заходив, нічого не виносив, вказав, що може і він стукав у двері. ОСОБА_11 зайшов до будинку лише за сигаретами, документів у ОСОБА_11 не бачив. Обвинувачений зазначив, що вони були на підпитку, але не п`яні. Вони з ОСОБА_11 намагалися все зупинити, але фізично перешкодити не намагався, машину сусіда оглядали, щоб переконатися що сусіди не з вилами приїхали. Заявлений позов визнав повністю.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у інкримінованому злочині не визнав, пояснив суду, що вони з ОСОБА_15 пили пиво біля «Макдональдсу», під`їхали ОСОБА_13 з ОСОБА_16 , ОСОБА_13 він раніше знав, посиділи разом з ними у кафе, ОСОБА_13 попросила поїхати разом з нею в с. Придніпровське, приїхавши туди, ОСОБА_17 виніс пістолет з будинку, ОСОБА_16 завантажив гвинтівку із будинку. ОСОБА_11 розмовляв з ОСОБА_14 , заспокоював її, і разом з нею зайшов у будинок, ОСОБА_17 у будинку дав йому папку з документами, йому стало цікаво, але за вимогою ОСОБА_14 віддав їй документи. Потім всі роз`їхалися, все майно було у ОСОБА_18 , нічого з будинку не виносив, 10 березня його затримали. Зазначив, що лише катався на машині, відпочивав, до будинку заходив з дозволу ОСОБА_14 , перебував у стані алкогольного сп`яніння, фізично не зупиняв інших від незаконних дій, що ОСОБА_13 їхала до ОСОБА_12 за заробітною платнею. ОСОБА_8 злився на своїх «подєльників» за те, що вони його втягнули у це, зговору не було, активних дій він не вчиняв. Обвинувачений додав, що розумів на місці що дії інших були незаконні, позов визнає, шкоду потерпілим відшкодовує, щоб були пом`якшуючі обставини.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченими у інкримінованому злочині, їх винуватість повністю підтверджується дослідженими у суді доказами.

Згідно протоколу огляду місця події від 07.03.2014 року (з планом-схемою та фото таблицями) місцем події є будинок АДРЕСА_3 , вхідні двері металеві, відразу за вхідними дверима розташована кухня, праворуч від вхідних дверей мається дверний проріз, який веде до кімнати.

Свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 серед інших осіб впізнали ОСОБА_7 за рисами обличчя та зросту і вказали на нього як на хлопця, який ввечері 07.03.2014 року перебував на подвір`ї ОСОБА_4 та перебував у стані алкогольного сп`яніння, всього було біля десяти чоловік, цей хлопець перевіряв автомобіль ОСОБА_19 (за твердженнями цього свідка), що підтверджується протоколами пред`явлення особи для впізнання від 09.03.2014 року.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 10.03.2014 року, потерпіла ОСОБА_4 впізнала за ознаками віку, статури, обличчю серед інших осіб ОСОБА_8 і вказала на нього як на особу, яка скоїла грабіж відносно неї та виносила речі з будинку, що належали їй та її чоловіку (хід вказаної слідчої дії було записано на ДВД-диск, що визнаний постановою слідчого від 18.03.2014 року речовим доказом та долучений до матеріалів кримінального провадження, відеозапис на якому був досліджений у судовому засіданні).

Винуватість обвинувачених також підтверджується речовими доказами, а саме, викраденим майном (гвинтівка з оптичним прицілом «Marlin», пістолет ПМР, ланцюжок з металу жовтого кольору з кулоном, браслет з металу жовтого кольору, пара сережок з металу жовтого кольору з камінням, фрагмент тканини, сейф, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , печатка ПП « ОСОБА_5 »), що визнане речовими доказами відповідно до постанови слідчого СВ Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області від 18.03.2014 року. Зазначені речі після знаходження були оглянуті, що підтверджується протоколами огляду від 10.03.2014 року, 18.03.2014 року (з фото таблицями), в ході огляду ОСОБА_5 впевнено впізнав свої речі.

Згідно вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 20.11.2014 року, ОСОБА_21 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.3 КК України, і засуджено до 4 років позбавлення волі з випробуванням строком 2 роки 6 місяців за вчинення 07.03.2014 року з 17.00 год. до 18.00 год. з іншими особами, за попередньою змовою відкритого викрадення майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з їх будинку АДРЕСА_3 , тобто за вчинення інкримінованого ОСОБА_7 і ОСОБА_8 злочину за цим провадженням.

Факт перебування ОСОБА_7 під час вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, крім його показань, також підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №2199, складеним о 03.10 год. 08.03.2014 року, відносно нього.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що 07.03.2014 року, приблизно на початку 18.00 год., постучали у двері будинку, стояли двоє невідомих хлопців, спросили її чоловіка, це були ОСОБА_16 і ще невідомий, потім підійшов ОСОБА_22 (якого потерпіла знала раніше як знайомого її чоловіка), вони сказали, що її чоловік ОСОБА_23 заборгував їм 2 тис. грн., не повірили, що її чоловіка не було вдома, зайшли додому. ОСОБА_4 казала їм, що це приватна власність, але її вимоги ігнорували, дві машини без дозволу заїхали у двір через незачинені ворота, з будинку винесли зброю, потім винесли сейф. У будинку залишився невідомий. Підійшов ОСОБА_24 , зайшов у будинок, при цьому її не пускали у будинок, на вулиці вона розмовляла с ОСОБА_15 . У будинку потерпіла побачила ОСОБА_11 , який сидів на кухні і розглядав її документи, попросила його віддати, він не віддавав, віддав їх лише за вказівкою ОСОБА_15 . На вулиці ОСОБА_13 сказала, що всі речі забирають за борги, що це її люди. У будинку було все перевернуто, викрали біжутерію. Також потерпіла зазначила, що усі вказівки давав ОСОБА_15 , він казав не чіпати ОСОБА_4 , кому заходити у будинок. Сам ОСОБА_15 у будинок не заходив, у будинку були ОСОБА_16 , ОСОБА_11 і ще один невідомий. В цілому потерпіла бачила шістьох осіб, які у той вечір прибули на її подвір`я, вони були усі неадекватні, п`яні, тому вона дуже злякалась. Усі дії обвинувачених були узгоджені між собою. Міліцію викликали сусіди.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що грошових зобов`язань у нього перед обвинуваченими та іншими не було, їхали вони туди цілеспрямовано. 07.03.2014 року приблизно о 18.30 год. йому зателефонувала дружина і схвильовано повідомила, що зайшли у будинок, виносять зброю, він здогадувався, що по наводці міг приїхати ОСОБА_15 , оскільки у потерпілих є гроші. У дружини забрали телефон, і ОСОБА_15 сказав, щоб приїхав ОСОБА_12 . Потерпілий ОСОБА_5 зателефонував за номером «102» і повідомив про злочин. Поки їхав, телефонував дружині, хвилювався за зброю, оскільки вони були нетверезі. Коли він приїхав, уже нікого не було, дружина була жива. Двір зачинявся старими воротами, ворота того вечора були відчинені. Потім приїхала міліція. Пізніше зателефонував ОСОБА_15 і запропонував зустрітися, щоб забрати речі. З міліцією було погоджено цю зустріч, забрали оперативну групу у райвідділі і поїхали на зустріч у центр міста Запоріжжя, де ОСОБА_15 і затримали. Потерпілий зазначив також, що крім ОСОБА_15 ніхто не знав про місце їх проживання, раніше він був на ділянці ОСОБА_12 , приблизно за півроку до події, потерпілий допомагав йому оформлювати кредит. Внаслідок злочину викрали зброю, документи, повернули не все майно, на думку потерпілого, це був грабіж і розбій.

Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою потерпілих ОСОБА_26 і ОСОБА_27 . Це було 07.03.2014 року, було темно, зателефонував ОСОБА_28 , біля їх двора було дві машини, були двоє обвинувачених, ще дівчина. Приїхав ОСОБА_29 , привіз молоко, його автомобіль стали перевіряти. Якийсь високий чоловік виносив щось з будинку, довге, загорнуте, можливо зброю, і поклав у машину. Тані стало погано, і вона побігла за ліками для неї. Потім приїхала міліція. Також свідок додала, що обвинувачені були у дворі, потім зайшли у будинок, конфлікт тривав приблизно 30 хвилин, коли сказали що викликали міліцію, вони усі швидко сіли в машини і уїхали, двоє осіб були на вулиці, троє у дворі.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні пояснив, що є сусідом потерпілих, проживає через будинок. Того вечора під`їхав до їх двора, побачив потерпілу ОСОБА_30 і разом з нею сусідку ( ОСОБА_31 ), рядом також був ОСОБА_15 , неподалік стояла машина ВАЗ-10. ОСОБА_19 зупинився біля воріт, щоб віддати молоко, ОСОБА_15 оглянув його автомобіль ВАЗ-2107 і сказав, що до нього питань немає. ОСОБА_15 взяв молоко і поніс у двір до потерпілої, після чого ОСОБА_19 поїхав далі. По поведінці ОСОБА_15 свідок зрозумів, що той був у нетверезому стані. ОСОБА_19 щось відчув і зателефонував синові, щоб той проїхав на мопеді та не зупинявся, і щоб був обережний.

ОСОБА_20 , допитаний у суді в якості свідка пояснив, що є сином ОСОБА_19 , сусідом потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_14 . Навесні 2014 року ремонтував мопед, приблизно о 18-19 год. йому зателефонував батько ОСОБА_19 і сказав, щоб він подивився яка машина стоїть біля двора ОСОБА_27 та який її номер. Він відразу проїхав на мопеді, машини вже не було, стояли люди, його зупинив ОСОБА_15 , і спитав хто він і куди їде, потім відпустив, по поведінці ОСОБА_15 зрозумів, що той у нетверезому стані. Пояснив, що бачив ОСОБА_14 і ще двох чоловіків, але було темно.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні пояснив, що невідомі особи запропонували йому підробити і приблизно 07.03.2014 року він познайомився з ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , їх запросила ОСОБА_32 ( ОСОБА_13 ) забрати борг, було дві машини, вони разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_11 приїхали до ОСОБА_12 та ОСОБА_14 . ОСОБА_11 сказав, що приїхали за грошима. До господарки будинку підійшли він, ОСОБА_15 , ОСОБА_11 і ОСОБА_32 . ОСОБА_15 залишився з потерпілою. ОСОБА_21 зайшов до будинку, побачив сейф, в якому був пістолет Макарова, документи, забрав сейф і зброю, відніс їх у автомобіль «Ланос». ОСОБА_33 виносив біжутерію, він думав що це золото і сховав її собі у носки. ОСОБА_15 залишився заспокоювати ОСОБА_11 , який не бажав уїжджати, бажав золота. Уїхали на «Ланосі» разом з ОСОБА_34 . Потім вони зустрілися у центрі міста Запоріжжя, викрадені речі забрала ОСОБА_32 , він узгоджував свої дії з ОСОБА_15 . Лола обіцяла заплатити йому 100 грн. за участь, розумів, що вчиняє протизаконні дії, потім був у розшуку. Свідок зазначив, що дії усіх були узгоджені, щоб допомогти ОСОБА_35 , яка давала усім вказівки. Потерпіла не вчиняла активних дій, оскільки розуміла, що це не буде мати сенсу, казала, щоб повернули біжутерію, що це не золото, але воно їй дороге та щоб залишили сейф, оскільки в ньому документи.

Доводи сторони захисту про те, що вирок Запорізького районного суду Запорізької області відносно ОСОБА_21 за ст. 186 ч.3 КК України від 20.11.2014 року є недопустимим доказом, оскільки не був відкритий прокурором стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, суд вважає безпідставними, оскільки вказаний вирок суду був ухвалений вже під час перебування кримінального провадження відносно обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у суді, крім того, прокурор виконав положення кримінального процесуального закону та 19.03.2014 року склав відповідні протоколи, надавши копії матеріалів.

Надана суду захисником ОСОБА_10 довідка Запорізької обласної організації «Пора» на підтвердження необґрунтованості показань свідка ОСОБА_21 про те, що ОСОБА_21 не був і не є членом вказаної організації, керівництво не надавало йому розпоряджень їхати разом з особою на ім`я ОСОБА_32 ( ОСОБА_13 ), не впливає на ґрунтовність показань свідка щодо події злочину та участі у ньому обвинувачених, інші обставини, що повідомив свідок виходять за межі висунутого прокурором обвинувачення, не підлягають доказуванню, і відповідно, не повинні досліджуватись судом. Про факт свого офіційного перебування у ЗОГО «Пора», свідок ОСОБА_21 не вказував, зазначивши лише, що брав участь у мітингах.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Перебування обвинуваченим ОСОБА_8 під час вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, що інкримінується йому за обвинувальним актом та зазначається як обставина, що обтяжує покарання, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та суд вважає за необхідне виключити це з обвинувачення та не вважати обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 , оскільки жодних об`єктивних та достатніх доказів у підтвердження обвинувачення в цій частині суду не надано. Відсутній висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння чи інший медичний документ, що б підтверджував перебування ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння 07.03.2014 року.

Невизнання своєї вини у вчиненому злочині ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд розцінює як спробу уникнути відповідальності за вчинене, сукупність досліджених доказів свідчить про попередню змову обвинувачених вчинити відкрите викрадення майна, з проникненням у житло потерпілих.

Таким чином, суд приходить до висновку, що досліджені в ході судового розгляду докази є належними, допустимими, достатніми, узгоджуються між собою та є такими, що у сукупності підтверджують вину обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину.

Суд кваліфікує дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили тяжкий злочин.

Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує те, що він раніше не судимий, характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає те, що ОСОБА_7 сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував шкоду, заподіяну злочином.

Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає вчинення обвинуваченим злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , суд враховує те, що він раніше судимий, характеризується позитивно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає те, що ОСОБА_8 частково відшкодував шкоду, заподіяну злочином.

Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_8 будучи судимим за умисний злочин, вчинив новий умисний злочин.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, треба звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши передбачені ст. 76 КК України обов`язки.

Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , раніше неодноразово засудженого, який вчинив злочин, перебуваючи на випробуванні за попереднім вироком суду, що свідчить про його стійку антисуспільну установку та небажання встати на шлях виправлення, відсутність розкаяння за вчинене, суд вважає неможливим застосування відносно обвинуваченого положень ст.ст. 69, 75 КК України, тому вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням йому покарання у вигляді позбавлення волі.

За правилами ст. 71 КК України до покарання ОСОБА_8 за цим вироком підлягає приєднанню частково покарання за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2014 року.

Цивільний позов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди (уточнений) є обґрунтованим, заснованим на законі (ст. 1167 ЦК України), визнаний обвинуваченими, проте, підлягає частковому задоволенню. Враховуючи майновий стан сторін, відсутність тяжких наслідків, з врахуванням часткового відшкодування обвинуваченими моральної шкоди, суд вважає розумним та достатнім відшкодування моральної шкоди, яку було заподіяно потерпілим від злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_5 внаслідок відкритого викрадення майна, з проникненням до їх будинку, що виразилася у нервових стражданнях та переживаннях, порушенні їх звичного образу життя, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 у розмірі 10000 грн. і на користь ОСОБА_5 у розмірі 5000 грн., ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 у розмірі 7 000 грн. і на користь ОСОБА_5 у розмірі 5 000 грн.

Матеріальна шкода за первісним позовом протягом судового розгляду була відшкодована обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у сумах, заявлених у цивільному позові.

Питання щодо вирішення долі речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Суд вважає, що до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 слід залишити запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, ОСОБА_8 запобіжний захід не обирати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ст. 186 ч.3 КК України і призначити йому покарання у вигляді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, строком на три роки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ст. 186 ч.3 КК України і призначити йому покарання у вигляді чотирьох років трьох місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднати частково не відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2014 року, призначивши ОСОБА_8 остаточно загальний строк покарання за сукупністю вироків чотири роки чотири місяці позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 10 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 5 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 7 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 5 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.

У решті позову відмовити.

Речові докази викрадене майно, а саме, гвинтівку з оптичним прицілом «Marlin», пістолет ПМР, ланцюжок з металу жовтого кольору з кулоном, браслет з металу жовтого кольору, пара сережок з металу жовтого кольору з камінням, фрагмент тканини, сейф, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , печатка ПП « ОСОБА_5 », що визнані речовими доказами відповідно до постанови слідчого СВ Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області від 18.03.2014 року та передане на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 повернути за належністю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Два сліди рук, що передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Запорізького РВ знищити. ДВД-диск із записом слідчих дій залишити у матеріалах кримінального провадження.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_7 залишити запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, ОСОБА_8 запобіжний захід не обирати.

Строк покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Зарахувати у строк покарання обвинуваченим перебування їх під вартою, ОСОБА_7 - у період з 08.03.2014 року по 01.10.2014 року, ОСОБА_8 - у період з 10.03.2014 року по 01.09.2014 року.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення, через Запорізький районний суд Запорізької області.

Суддя: