Код суду 233 Справа № 233/4478/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2015 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суду Донецької області у складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ;

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000635 від 24 квітня 2015 року за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Добропілля Добропільського району Донецької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, який неповнолітніх дітей не має, з середньо-технічною освітою, не працюючого, раніше судимого:

-- 30.06.2000 року Дзержинським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 141,ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 196-1, ст. 42 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна; звільнений 30.01.2006 року;

- 13.02.2008 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки; звільнений 01.02.2010 року умовно-достроково, не відбутий строк: 10 місяців 20 днів із застосуванням ст.81 КК України;

- 02.12.2010 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, звільнений 17.07.2014р. умовно-достроково з не відбутим строком: 2 місяці 12 днів із застосуванням ст. 81 КК України;

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово засудженим за таємне викрадення чужого майна, на шлях виправлення не став, та знову скоїв новий аналогічний злочин при наступних обставинах.

23 квітня 2015 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, більш точного часу судом не встановлено, ОСОБА_4 проходив біля гаражу, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , ворота якого були відчинені. Біля гаражу знаходився автомобіль марки ВАЗ 2108 сірого кольору, на капоті вищевказаного автомобіля знаходилась жіноча сумка темно-коричневого кольору, яка належала ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, схопив жіночу сумку темно-коричневого кольору, вартістю 108 грн. 33 коп., в який знаходилося наступне майно:

- каблучка вагою 3,49 гр. 585 проби вартістю 1724 грн. 69 коп.;

- каблучка вагою 5 гр. 585 проби вартістю 2470 грн. 90 коп.;

- мобільний телефон марки «S-TELL» моделі М480 білого кольору вартістю 1391 грн. 25 коп.;

- мобільний телефон марки «Samsung» La`Fleur Wave Y моделі GT-S5380WRFSEK рожевого кольору із зарядним пристроєм вартістю 1043 грн. 75 коп.;

- карта пам`яті мікро-CD об`ємом 2 Gb вартістю 36 грн. 00 коп.;

- сім-картка мобільного оператору МТС вартістю 12 грн. 50 коп.;

- сім-картки мобільного оператору Лайф вартістю 8 грн. 33 коп.;

- флеш-карта пам`яті «Transcend» об`ємом 4 Gb вартістю 36 грн. 00 коп.;

- грошові кошти в сумі 20грн.;

- шкіряний гаманець червоного кольору, який не представляє матеріальної цінності для потерпілого;

- 3 пластикових карти «Приватбанк», які не представляють матеріальної цінності для потерпілої;

- пластикова карта «Укрсиббанк», яка не представляє матеріальної цінності для потерпілої;

- жіноча косметичка, виготовлену з шкірзамінника чорно-зеленого кольору, яка не представляє матеріальної цінності для потерпілої;

- амбулаторна книга на ім`я ОСОБА_5 , яка не представляє матеріальної цінності для потерпілої;

спричинивши ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 6851,25грн., після чого з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, та пояснив, що він дійсно 23.04.2015р. близько 18:00 год. проходив повз гараж, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 в, біля якого, на проїжджій частині стояв автомобіль ВАЗ 2108, на капоті якого, в куті, знаходилась жіноча сумка темного кольору. Пересвідчившись, що його ніхто не бачить, взяв зазначену сумку та пішов з нею неподалік, на ділянку місцевості, яка покрита кущами де і з`ясував її вміст, який відповідав переліку предметів, що викладені в обвинувальному акті. Згодом розпорядився викраденим майном на власний розсуд, зокрема мобільний телефон марки «S-TELL» подарив знайомому, якого зустрів на вулиці, мобільний телефон марки «Samsung» та дві каблучки продав.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась надала суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі у зв`язку із неможливістю прибуття в судове засідання. Покарання просить призначити строге. Суд заслухавши думку учасників судового провадження дійшов до висновку про можливість розгляду справи за умов відсутності потерпілої ОСОБА_5 .

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор також не оспорював встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та матеріали щодо речових доказів, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при встановлених судом обставинах, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Досліджуючи дані які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він раніше тричі судимим за вчинення злочинів проти власності, маючи не погашені та не зняті у встановленому законом порядку судимості, перебуваючи під адміністративним наглядом, скоїв новий злочин. За місцем проживання характеризується посередньо, стійких соціальних зв`язків не має, на обліках в наркологічному, психіатричному та протитуберкульозному диспансерах м. Костянтинівка Донецької області не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченого повинно бути пов`язано з позбавленням волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів. І не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті, зокрема арешт або обмеженням волі, оскільки такі вважає надто м`якими та такими, що не призведуть до виправлення особи засудженого і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Також, враховуючи дані про особу ОСОБА_4 , який, незважаючи на працездатний вік, суспільно-корисною працею не займався, суд не вбачає підстав для застосування ст.75 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази по справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Речові докази: мобільний телефон марки "S-TELL" моделі М480 білого кольору та жіночу сумку темно-коричневого кольору вважати повернутими за належністю потерпілій ОСОБА_5 згідно розписок від 10.06.2015р. та 21.07.2015р. (а.с. 28, 49).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя