Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 11а-128/2010 Головуючий в 1 інстанції Смирнов Г.С.
Категорія: ст.186 ч. 2 КК України Доповідач: Сажинов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 р. лютого місяця „23 дня

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участі прокурора ОСОБА_4
адвокатів: ОСОБА_5, ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальну справу за апеляцією з доповненнями засудженого ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 13 липня 2009 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше не судимого,

- за ст. 186 ч. 2 КК України на 5 років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.

Засуджений утримується під вартою з 05 листопада 2008 року.

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

- за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком два роки. Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладені обовязки: повідомляти органам кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботі, періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід підписка про невиїзд.

За вироком суду з ОСОБА_8 стягнуто на користь ОСОБА_9 600 грн., як відшкодування заподіяної шкоди.

Вирішено питання щодо речових доказів по справі.

ОСОБА_8 і ОСОБА_7 визнано винними та засуджено за вчинення наступних злочинів.

08 жовтня 2008 року близько 22 год. 45 хв. ОСОБА_8 і ОСОБА_7 за попередньою змовою між собою біля магазину та кафе Черепаха, розташованого в районі перехрестя проспекту 200 років Херсону та вул.Карбишева, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, переслідуючи корисливий умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, відкрито, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров'я для потерпілого ОСОБА_10, яке виразилось у нанесенні ударів руками в область грудної клітини та спини, заволоділи мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_11 Т650 І з чипом ЮМС, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1500 грн.

Окрім того, 05 листопада 2008 року близько 18 год. 20 хв. ОСОБА_8 і невстановлена особа за попередньою змовою між собою на пр-ті Сенявіна напроти входу до технікуму в м.Херсоні, переслідуючи корисливий умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, відкрито, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров'я для потерпілої ОСОБА_9, яке виразилось у поштовху у плече ззаду, від чого потерпіла впала на землю, шляхом ривка заволоділи жіночою сумкою, в якій знаходились: гаманець з грошима та ключі від дому, чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 600 грн.

В апеляції з доповненнями засуджений ОСОБА_8 вказує на незаконність та необґрунтованість вироку, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, однобічність і неповноту судового слідства, істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону. Так, злочину, за який його засуджено, він не вчиняв. Його вина не доказана. На досудовому слідстві було порушено його право на захист. Судом не було враховано, що ОСОБА_7 через неприязні стосунки затіяв бійку з потерпілим ОСОБА_10, а він не зясувавши причини бійки втрутився в неї. Змови у нього з ОСОБА_7 не було і про викрадення останнім телефону потерпілого він узнав згодом. Вказані обставини підтверджуються також показаннями ОСОБА_7 та потерпілого. Умислу на заволодіння телефоном у нього не було. Його дії за цим епізодом слід розцінювати, як хуліганство, а тому їх слід перекваліфікувати зі ст. 186 КК України на ст. 296 КК України. До злочину щодо ОСОБА_9 він не причетний, оскільки не міг його скоїти. Потерпіла не була при впізнанні впевнена, що грабіж вчинив він. До того ж впізнання проведено з порушенням кримінально-процесуального закону. Докази є сумнівними і суперечливими, тому справа підлягала закриттю. Судом не повно, не всебічно та не обєктивно досліджені всі обставини справи. Судове слідство проведено з обвинувальним ухилом. Докази оцінені не у сукупності. Просить вирок скасувати, а справу направити на додаткове розслідування або призначити мінімальне покарання та застосувати до нього положення ст. 75 КК України.

Вирок суду стосовно ОСОБА_7 не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, адвоката ОСОБА_5, який підтримав апеляцію ОСОБА_8, думку прокурора про безпідставність апеляції з доповненнями засудженого ОСОБА_8, розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція з доповненнями засудженого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Вина ОСОБА_8 і ОСОБА_7 у скоєнні злочину, за який вони засуджені, при обставинах встановлених судом та викладених у вироку, повністю доведена та підтверджується наступними доказами.

1 епізод:

У суді першої інстанції засуджений ОСОБА_8 свою вину не визнав та показав, що на початку жовтня 2008 року близько 22 години разом з ОСОБА_7 вийшов з кафе Черепаха, де вживав спиртні напої: горілку і пиво. Йдучи по вулиці, він побачив хлопця, який йшов на зустріч. ОСОБА_7 схопив хлопця за руку і почав бійку. Він також почав бійку з хлопцем. Він бачив, як ОСОБА_7 взяв телефон, але чий то був телефон, він не знає. Потім вони втекли.

У суді першої інстанції засуджений ОСОБА_7 свою вину визнав та показав, що він разом з ОСОБА_8 8.10.2008 року близько 22 години вийшов на вулицю з кафе Черепаха, де відпочивали, пили горілку і пиво. Він побачив хлопця, який йшов в їх сторону. Він схопив хлопця за руку, в якій був мобільний телефон, щоб заволодіти цим телефоном. ОСОБА_8 підбіг та вдарив хлопця. Потім він хлопця штовхнув, і той впав, він вибив з руки потерпілого телефон, узяв останній і разом з ОСОБА_8 втік. Вважає, що ОСОБА_8 бачив, як він брав телефон. У вчиненому кається.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що 8.10.2008 року близько 22 год. 45 хв. він йшов по вул Карбишева та ніс у руках мобільний телефон. Назустріч йшли засуджені. Один з них, а саме ОСОБА_7 висмикнув у нього телефон. При цьому він ОСОБА_7 не зачіпав. Він кинув засудженого на землю, а телефон випав. Потім до нього підійшов ОСОБА_8 та став наносити йому удари руками в область грудей та спину. Він відштовхнув ОСОБА_8 Після цього засуджені почали тікати, а він їм услід кричав, щоб вони повернули телефон. Телефон йому повернули, а шкоду відшкодували.

Відповідно до протоколів предявлення особи для впізнання, потерпілий впізнав засуджених, як осіб, які напали на нього та забрали у нього телефон (а.с. 35, 36).

Відповідно до протоколів виїмки, у потерпілого був вилучений гарантійний талон до мобільного телефону ОСОБА_11 Т650 І, а у засудженого ОСОБА_7, був вилучений вказаний телефон (а.с. 24, 31).

Під час допиту в якості обвинуваченого від 06.11.2008 року ОСОБА_7 в присутності адвоката показав, що коли вони разом з ОСОБА_8 побачили потерпілого, у них виник умисел на викрадення у нього телефона, який той тримав у руці, а коли він забрав телефон і вони разом з ОСОБА_8 уходили, то хлопець кричав їм, щоби повернули телефон (а.с. 65).

Зазначені показання обєктивно підтверджуються сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, які повністю викривають ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

2 епізод:

У суді першої інстанції засуджений ОСОБА_8 свою вину не визнав, від дачі показань відмовився. Однак, під час допиту на досудовому слідстві показав, що 05.11.2008 року близько 17.00 години разом з Настею прийшов на автовокзал зустрічати ОСОБА_12. ОСОБА_12, вони стояли біля автозаправки, звідки він пішов в громадський туалет. Коли вийшов із туалета, до нього підійшли працівники ППС і запросили проїхати разом з ними для проведення впізнання. На вул. Сенявіна, до них в машину підсіла дівчина, яка на питання працівника міліції відповіла, що схожий. Після чого вони повернулися до автовокзалу, де працівник міліції пішов розмовляти з ОСОБА_12 та Настею, а він залишився в машині. Після чого його доставили до Суворовського райвідділу міліції (а.с. 86).

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що 05.11.2008 року близько 18.10 години вона поверталася з роботи по вул. Сенявіна, біля технікума услишала позаду кроки, повернулася та побачила двох раніше незнайомих хлопців, хотіла їх пропустити, але ОСОБА_8 підбіг та почав тягнути сумку, вона намагалася її утримати, почалася боротьба. Потім її відштовхнули, вона впала, а сумка залишилася у хлопців. Вона повернулася на роботу та викликала міліцію. Вона добре запамятала ОСОБА_8, так як вони стояли обличчям до обличчя та світив ліхтар. ОСОБА_8 був одягнутий в ярку куртку зі світящимися емблемами. В сумці був гаманець та 400 гривень. Збиток їй не відшкодовано.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що 05.11.2008 року ОСОБА_8 на її прохання зустрів на автовокзалі ОСОБА_14. Коли вона близько 17.30 години приїхала на автовокзал, то вони вже були там. Вона разом з ОСОБА_14 відійшли в сторону, а ОСОБА_8 пішов до туалета. Коли вони повернулися, то ОСОБА_8 вже був затриманий. ОСОБА_8 був відсутній близько 20 хвилин.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що 05.11.2008 року він разом з ОСОБА_16 несли службу та близько 18.30 години отримали орієнтування про те, що скоєний грабіж. Хвилин через 7 вони були на автовокзалі та побачили схожего чоловіка. Це був ОСОБА_8, який пояснив, що він на автовокзалі знаходиться з двома дівчатами, яких вони опитали і ті розказали, що ОСОБА_8 був відсутній близько півгодини. Після чого ОСОБА_8 було доставлено до райвідділу міліції.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні дав аналогічні показання.

Із оголошених та перевірених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що 05.11.2008 року її на автовокзалі зустрів ОСОБА_8, а потім близько 17.30 години на автовокзал прийшла ОСОБА_13, яка повинна була зустрітися з адвокатом. Вони відійшли в сторону, а ОСОБА_8 пішов до туалета, був відсутній близько 20 хвилин, а потім підїхав автомобіль працівників міліції, я кому знаходився ОСОБА_8. За словами ОСОБА_8, останній ходив до туалета, але куди саме він ходив вона не знає (а.с. 50).

Відповідно до протоколу предявлення особи для впізнання від 05.11.2008 року, потерпіла впізнала засудженого ОСОБА_8, як особу, яка напала на неї та заволоділа її майном (а.с. 46).

Таким чином, дослідивши та проаналізувавши наведені докази в їх сукупності, суд першої інстанції дав їм належну оцінку й обгрунтовано прийшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, і правильно кваліфікував його дії за ст. 186 ч. 2 КК України.

Доводи засудженого ОСОБА_8 в апеляції про те, що його необгрунтовано засуджено, колегія суддів визнає такими, що не відповідають матеріалам справи і є способом його захисту, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілих ОСОБА_10, ОСОБА_9, свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, протоколами предявлення особи для впізнання та протоколами виїмок, які повністю викривають засудженого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування вироку, не встановлено.

Покарання засудженому ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, та є необхідне та достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію з доповненнями засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 13 липня 2009 року щодо нього - без зміни.

Головуючий:

Судді: