АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/760/15 Справа № 695/1731/15-к Категорія: ч.1 ст.28 ч.2 ст.125 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9

виправданої ОСОБА_10

обвинувачуваного ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси, кримінальне провадження за апеляційним скаргами потерпілої ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 на вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 липня 2015 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль, Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначено покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_11 на користь потерпілої матеріальну шкоду в сумі 1082,29 грн. та моральну шкоду у сумі 1000,00 грн.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м. Київ, українки, громадянки України, з середньою освітою, пенсіонерку, одружену, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму

визнано невинуватою в пред`явленому їй обвинуваченню за ч.1 ст.28 ч.2 ст.125 КК України та виправдано за відсутністю в її діях складу інкримінованого злочину.

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку районного суду ОСОБА_11 визнаний винним в тому, що він 07 липня 2014 року близько 18.00 год., перебуваючи по вул.. Набережній в селі Скориківка, Золотоніського району, Черкаської області на ґрунті давніх неприязних відносин, умисно, шляхом перекидання інвалідного візка, спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_8 у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, що згідно з висновком судово-медичної експертизи №261 від 13.10.2014 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Цим же вироком ОСОБА_10 визнана невинуватою в пред`явленому їй обвинуваченні та виправдана за відсутністю в її діях складу інкримінованого злочину згідно якого ОСОБА_11 разом з ОСОБА_10 0.7 липня 2014 року близько 18-00 перебуваючи по вул. Набережній в с. Скориківка, Золотоніського району, Черкаської області на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, умисно, шляхом перекидання інвалідного візка на якому сиділа потерпіла спричинили їй тілесні ушкодження у виді травми голови зі струсом головного мозку, що згідно з висновком судово-медичної експертизи № 261 від 13.13.10.2014 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В поданих апеляційних скаргах:

Потерпіла ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції від 10.07.2015року у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити новий вирок, яким визнати обвинувачуваних ОСОБА_11 та ОСОБА_10 винними у скоєнні злочину за ч.1 ст.28 ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у відповідності до вимог санкції статті. Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити та стягнути з ОСОБА_11 і ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі -1477,25 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000грн. в солідарному порядку на користь потерпілої. Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт, зазначає що суд першої інстанції з невідомих причин взяв до уваги покази обвинувачуваних ОСОБА_11 , ОСОБА_10 і свідка ОСОБА_13 ,. які виправдовують ОСОБА_10 , проте не спростував покази свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та потерпілої ОСОБА_17 які вказують на причетність ОСОБА_10 до інкримінованого органами досудового розслідування злочину.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 ввжає, що оскаржуваний вирок є незаконним та підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність. Тому просить повторно дослідити обставини, встановленні під час кримінального провадження, допитати потерпілу ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 дослідити письмові матеріали кримінального провадження, в тому числі висновок судово-медичної експертизи № 261 від 13.10.2014 року, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винною за ч.1 ст.28 ч.2 ст.125 КК України та призначить їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 100(сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., ОСОБА_11 визнати винним за ч.1 ст.28 ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Висновок суду про доведеність винуватості та засудження за ч.2 ст. 125 КК України ОСОБА_11 ніким з учасників процесу не оспорюється і судом не переглядається.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та потерпілої в підтримку апеляційних скарг, обвинувачуваних ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які в судових дебатах та останньому слові просили відмовити у задоволенні апеляційних скарг а вирок суду першої інстанції залишити без змін, повторно дослідивши та перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, провівши дебати та вислухавши останнє слово обвинувачуваних, колегія суддів приходить висновку, що подана апеляційна скарга прокурора підлягають до задоволення, а апеляційна скарга потерпілої підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги не були в повній мірі дотримані судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 частини 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині вироку зазначаються мотиви, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Так виправдовуючи ОСОБА_10 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 28 ч.2 ст. 125 КК України суд першої інстанції не зазначив в чому обвинувачується ОСОБА_10 та зазначив відповідних мотивів для виправдання останньої в пред`явленому їй обвинуваченні .

Як вбачається зі змісту вироку, суд визнаючи ОСОБА_20 невинуватою в пред`явленому їй обвинуваченню за ч.1 ст.28 ч.2 ст.125 КК України та виправдовуючи її за відсутністю в її діях складу інкримінованого злочину обґрунтував, це лише показаннями обвинуваченого ОСОБА_11 та виправданої ОСОБА_10 .

Крім того судом жодним чином не проаналізовано в їх сукупності з іншими доказами показання свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_18 та визнав їх такими що не узгоджуються між собою та показаннями потерпілої, які в ході судового засідання в суді першої інстанції а також в суді апеляційної інстанції пояснювали, що тілесні ушкодження потерпілій були спричинені ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_10 ..

За таких обставин колегія суддів приходить висновку, що вирок суду першої інстанції з цих підстав та з підстав невідповідності висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження і істотного порушення кримінально процесуального закону та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність підлягає скасуванню з постановленням нового вироку.

Згідно результатів повторного дослідження обставин провадження колегією суддів встановлено, що ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_10 7 липня 2014 року близько 18,00 год. перебуваючи по вул. Набережній в с. Скориківка, Золотоніського району, Черкаської області на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, шляхом перекидання інвалідного візка, на якому сиділа потерпіла ОСОБА_8 спричинили їй тілесні ушкодження у виді травми голови зі струсом головного мозку, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 261 від 13.10.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_11 повідомив що він частково визнає свою вину у вчиненому та пояснив по суті обвинувачення, що 07 липня 2014 року близько 18.00 год. він з дружиною вийшли на вулицю, щоб забрати з вигону своїх кіз. Вийшовши, помітили як за їх двором, рухалася на інвалідному візку їх сусідка ОСОБА_8 . Коли вони зрівнялися з ОСОБА_8 , він її запитав, чому вона йому телефонує вночі і тероризує їх сім`ю. У відповідь на це ОСОБА_8 повідомила, що вона не дзвонила. Потім обвинувачений їй сказав, щоб вона не брехала і у свій бік почув нецензурні вислови і коли зрозумів, що ці вислови стосуються його малолітнього внука, то спересердя штовхнув інвалідну коляску, яка перевернулася так, що ОСОБА_8 випала з коляски і впала на спину. При поштовху інвалідного візку він стояв позаду неї і ОСОБА_8 була до нього спиною. Він не бачив, щоб від падіння ОСОБА_8 ударилася головою, тим паче що падіння відбулося не на асфальтне покриття, а на траву, яка знаходиться на узбіччі дороги. На момент коли виник вказаний конфлікт на вулиці нікого не було. Він зі своєю дружиною після цього розвернулися і пішли назад у свій двір. Потім він з дружиною помітили, що біля ОСОБА_8 , з`явилась ОСОБА_14 , ОСОБА_21 та пізніше ОСОБА_22 .

Допитана у судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_10 , пояснила, що близько 18.00 год. 07.07.2014 вона з чоловіком ОСОБА_11 вийшли на вулицю, щоб забрати з вигону своїх кіз. Вийшовши вони помітили як за їхнім двором, рухалася на інвалідному візку їхня сусідка ОСОБА_8 Коли вони зрівнялися з ОСОБА_8 , то її чоловік запитав потерпілу, чому вона телефонує їм вночі і тероризує їхню родину. У відповідь на це ОСОБА_23 повідомила, що вона не дзвонила. Потім ОСОБА_24 сказав їй, щоб вона не брехала і у відповідь почув у свій бік нецензурну лайку і коли він почув, що ці вислови стосуються і їх малолітнього внука він обійшов інвалідну коляску та штовхнув її. Внаслідок чого коляска перекинулась на задні ручки і потерпіла впала на спину. Проте падіння відбулося не на асфальтне покриття, а на траву, яка знаходиться на узбіччі дороги. Далі ОСОБА_8 сама сіла на землю і відразу почала комусь телефонувати. На момент коли виник вказаний конфлікт на вулиці нікого не було. Після цього вони розвернулися і пішли назад у двір, а пізніше вони помітили, що біля ОСОБА_8 з`явилися ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , та пізніше ОСОБА_25 (соціальний працівник).

Незважаючи на часткове визнання своє вини обвинуваченим ОСОБА_11 та невизнання вини ОСОБА_10 їх вина в пред`явленому обвинуваченні підтверджується зібраними досудовим слідством та перевіреними в суді апеляційної інстанції доказами.

Так допитана в суді апеляційної інстанції в режимі відеоконференції потерпіла ОСОБА_8 повідомила, що протягом тривалого часу вона має неприязні стосунки з обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_10 того дня вона разом з свідком ОСОБА_19 їхала по вулиці. До неї підійшли обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та почали сваритись. ОСОБА_11 взяв інвалідний візок ззаду а ОСОБА_10 за передню частину візка та перекинули її від падіння вона вдарилась головою. Від отриманих травм вона вимушена була лікуватись. Цивільний позов потерпіла підтримала в повному обсязі, аналогічні доводи потерпіла висловила також і в судових дебатах в залі судового засідання.

Також винуватість обвинувачених в ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в пред`явленому обвинуваченні доводиться:

- показаннями допитаної в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_19 , яка в судовому засіданні повідомила, що бачила конфлікт між обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та бачила як ОСОБА_11 взяв інвалідного візка на якому сиділа ОСОБА_8 за ручки ззаду, а ОСОБА_10 з передню частину інвалідного візка та перекинули потерпілу ОСОБА_26 . Внаслідок чого ОСОБА_8 впала та вдарилась головою.

- аналогічними показаннями допитаної в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_18

- висновком судово-медичної експертизи № 261 від 13 жовтня 2014 року згідно якого гр.. Вакули мали місце ушкодження: травма голови з струсом головного мозку, яка виникла від дії тупого предмету, не виключено в термін, вказаний в постанові , відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. а.с. 26

Оцінюючи зібрані по кримінальному провадженню докази, що були безпосередньо досліджені під час судового розгляду в їх сукупності, в результаті повного, всебічного та об`єктивного їх дослідження в судовому засіданні, колегія судів приходить до висновку, що суд першої інстанції без повного і всебічного з`ясування обставин кримінального провадження виправдав обвинувачувану ОСОБА_10 .

Вищенаведені пояснення свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , повністю узгоджуються з поясненнями потерпілої ОСОБА_8 , та спростовують показання, ОСОБА_11 та обвинувачуваної ОСОБА_10 на підставі яких було виправдно обвинувачувану ОСОБА_10 ..

Колегія суддів не бере до уваги показання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про непричетність останньої до спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 , оскільки їх показання спростовуються показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , а також висновками судово-медичної експертизи. Зазначені докази колегія суддів перевірила в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції та вважає їх такими, що не містять суперечностей і узгоджуються між собою, а тому колегія суддів кладе ці покази в основу обвинувального вироку.

Тому на думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції, що в діях ОСОБА_10 , відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 28 ч.2 ст.125 КК України є необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

З огляду на наведене, доводи прокурора та потерпілої стосовно невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність є вірними, оскільки суд не вірно встановив фактичні обставини справи, та внаслідок чого надав невірну правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_11 , що вплинуло на вирішення питання про винуватість обвинувачених та на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 ст.420 цього ж кодексу визначено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.

Колегія суддів кваліфікує дії ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ч.1 ст.28 ч.2 ст.125 КК України як нанесення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчинено групою осіб без попередньої змови між собою.

Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так призначаючи покарання обвинувачуваному ОСОБА_11 колегія суддів враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою до особи похилого віку та яка перебуває в безпорадному стані, є інвалідом 1 групи, який раніше є не судимим, негативно характеризується за місцем проживання.

Обставини які пом`якшують покарання ОСОБА_11 у відповідності до ст.66 КК України колегія суддів не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання обвинувачуваному ОСОБА_11 у відповідності до ст.67 КК України, колегія суддів вважає вчинення злочину до особи, яка перебуває в безпорадному стані.

Враховуючи викладені обставини які пом`якшують та обтяжують покарання та особу винного, колегія суддів вважає що виправлення обвинувачуваного ОСОБА_11 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе із призначенням покарання у виді громадських робіт.

Призначаючи покарання обвинувачуваній ОСОБА_10 колегія суддів враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою до особи похилого віку та яка перебуває в безпорадному стані, є інвалідом 1 групи, яка раніше є не судимою, негативно характеризується за місцем проживання.

Обставини які пом`якшують покарання ОСОБА_10 у відповідності до ст.66 КК України колегія суддів не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання обвинувачуваній ОСОБА_10 у відповідності до ст.67 КК України, колегія суддів вважає вчинення злочину до особи, яка перебуває в безпорадному стані, .

Враховуючи викладені обставини які пом`якшують та обтяжують покарання та особу винної, колегія суддів вважає що виправлення обвинувачуваної ОСОБА_10 та попередження вчинення нею нових злочинів можливе із призначенням покарання у виді штрафу.

Що стосується вимог апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_8 про задоволення цивільного позову про стягнення з обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь потерпілої матеріальну шкоду в розмірі -1477,25 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000грн. в солідарному порядку, то вони підлягають частковому задоволенню, оскільки рішення суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_11 на користь потерпілої в рахунок відшкодування завданої злочинами моральної шкоди не відповідає вимогам розумності і справедливості, оскільки грошова сума на відшкодування такої шкоди є явно недостатньою, а тому її сума підлягає збільшенню.

Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань потерпілої ОСОБА_8 , понесених від лікування, погіршення стану здоров`я, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду в частині вирішення цивільного позову потерпілої про відшкодування на її користь моральної шкоди з обвинуваченого змінити, та збільшити розмір стягнення на користь потерпілої у відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Що ж стосується збільшення матеріальної шкоди то потерпілою не надано до суду апеляційної інстанції підтверджуючих матеріалів які обґрунтовують збільшення такої суми.

Враховуючи вищезазначені положення, колегія суддів вважає за необхідне вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 липня 2015 року, щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_10 - скасувати та ухвалити новий.

Керуючись ст.ст. 374, 404, 405, 407, п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 420 КПК України, колегія суддів, -

з а с у д и л а :
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково, а прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 задовольнити повністю.

Вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 липня 2015 року відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_10 скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.28 ч.2 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Визнати ОСОБА_10 винною у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.28 ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 ( одна тисяча сімсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в солідарному порядку на користь потерпілої ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі (три тисячі) 3000грн.

В решті вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 липня 2015 року відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_10 - залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржений в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :