Справа № 1-222/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2010 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в особі: головуючого судді Р.В.Ралець

при секретарі Л.М. Петрук,

за участю прокурора І.П. Зайчук

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно справу по обвинуваченню

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодружений, непрацюючий, невійськовозобов»язаний, раніше не судимий.

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22 червня 2009 року ОСОБА_1, перебуваючи в приміщенні житлової квартири, яку він винаймає разом з своєю співмешканкою ОСОБА_2, що знаходиться в м. Дубно по вул.. Заводська, 27/15, керуючись корисливими спонуканнями, вирішив вчинити крадіжку чужого майна, а саме грошових коштів в сумі 2000 грн., які він побачив в одязі дорожньої сумки ОСОБА_3, яка знаходилась в спальній кімнаті даної квартири.

Реалізуючи свій злочинний намір направлений на викрадення чужого майна ОСОБА_1, 22 червня 2009 року близько 10 год. 00 хв. перебуваючи в даній житловій квартирі, та скориставшись тимчасовою відсутністю власника дорожньої сумки ОСОБА_3В та сторонніх осіб, діючи таємно, викрав грошові кошти в сумі 2000 грн., які належали ОСОБА_3

Внаслідок скоєння даної крадіжки ОСОБА_3 було заподіяно матеріальну шкоду на суму 2000 тис грн.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості підсудного ОСОБА_1, свою вину у вчиненому злочині визнав повністю та пояснив, що в червні 2009 року, точної дати він не пам'ятає, до його співмешканки ОСОБА_2 приїхала в гості сестра ОСОБА_3 зі своїм сином ОСОБА_4, яка збиралася від них їхати на море.

21 червня 2009 року ОСОБА_1 з співмешканкою ОСОБА_2, її сестрою ОСОБА_3 та дітьми поїхали в гості до своїх знайомих в с. Дубини Радивилівського району Рівненської області. Пробувши в гостях до вечора, він вирішив іти додому, однак пішов сам, тому що дружина з сестрою та дітьми залишилися ночувати. Додому він прийшов приблизно о 03 годині ночі і відразу ліг спати, коли прокинувся вранці, то побачив, що дружина і її сестра ще не повернулися з гостей. Він почав займатися своїми особистими справами по будинку, в спальній кімнаті він виявив відкриту дорожню сумку світлого кольору, яка належала ОСОБА_3, і яку він бачив з першого дня приїзду ОСОБА_3 Заглянувши в середину сумки, побачив, що з задньої кишені дитячих штанів, що лежали зверху в сумці виглядають гроші купюрами по 10 грн., які вирішив викрасти і потратити на свої особисті потреби. З цією метою дістав дані гроші з кишені і побачив, що вони зв'язані резинкою, і відразу перевірив іншу кишеню і там в середині виявив ще одну пачку з грошима купюрами по 10 грн. Не перераховуючи їх, він викрав всі гроші, які там були та заховав їх в кишеню своїх штанів. Того ж дня поїхав до свого батька ОСОБА_5, який проживає в м. Дубно та в його квартирі в спальній кімнаті заховав усі викрадені гроші в шафу, в той момент, коли батько перебував на іншій кімнаті і залишився в нього ночувати.

На наступний день частину викрадених грошей потратив на спиртні напої, які розпивав разом зі своїми знайомими в кафе «Дубен» та «Вежа», що в м. Дубно.

24 червня 2010 року до нього підійшла його дружина ОСОБА_2, її сестра ОСОБА_3 і працівник міліції і запитали чи причетний він до крадіжки грошових коштів ОСОБА_3, на що він відповів що дійсно він скоїв дану крадіжку.

На наступний день 25 червня 2009 він повернув ОСОБА_3 частину викрадених коштів.

Будучи допитаною в судовому засіданні якості потерпілої ОСОБА_3, пояснила, що приблизно в двадцятих числах червня 2009 року вона разом з своїм сином ОСОБА_4 приїхала до своєї рідної сестри ОСОБА_2, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з своїм співмешканцем ОСОБА_1 та дітьми.

Вона хотіла погостювати у своєї сестри, оскільки рідко бачиться з нею і від неї поїхати разом з сином відпочити на море, тому з собою ОСОБА_3 з дому взяла 2000 тисячі гривень, які вона зберігала в дорожній сумці в кишені дитячих штанів сина. Гроші були номіналом по 10 грн.- 20 купюр, вони були були розділені»на дві пачки і кожна була зв'язана резинкою. При розмові вона повідомила сестрі, що взяла з собою 2000 тисячі гривень, бо хоче поїхати на море відпочити. А її співмешканцю розповідала, лише те, що хоче поїхати на море з сином, а за гроші нічого не говорила.

21.06.2009 року вона з сестрою, ОСОБА_1 та дітьми поїхали в гості до їхніх спільних друзів в с. Дубини Радивилівського району Рівненської області. В друзів вона з сестрою і дітьми залишилась ночувати, а співмешканець ОСОБА_1 не захотів ночувати, тому пішов додому. На другий день 22.06.2009 року вона з сестрою та дітьми повернулись до неї додому в м. Дубно. ОСОБА_6 в той день вдома не було. На наступний день 23. 06. 2009 року ОСОБА_1 також не з'явився вдома.

24.06. 2009 року вона. брала якісь речі з своєї дорожньої сумки, яка стояла в спальній кімнаті і виявила, що з неї зникли гроші в сумі 2000 грн., які лежали в кишені дитячих штанів, про що вона відразу повідомила сестрі ОСОБА_2 і вони відразу ж пішли шукати ОСОБА_1, бо на той час його вдома не було і вона подумала, що саме він причетний до крадіжки. Спочатку вона з сестрою пішла до батька ОСОБА_6, але його батько повідомив, що його вдома немає, він кудись пішов і нічого не повідомляв. Проходячи по вул. Залізничній в м. Дубно поблизу магазина, назви вона вже не пам'ятає вони зустріли ОСОБА_1, та запитали чи дійсно він скоїв крадіжку грошових коштів ОСОБА_3 на що він відповідав, що ніяких грошей не викрадав, тому вона викликала працівників міліції.

Через деякий час приїхав працівник міліції і ОСОБА_1 в його присутності зізнався, що він дійсно вкрав гроші з дорожньої сумки ОСОБА_3 Чому він викрав грошові кошти він їй не повідомив, тільки говорив, що обов'язково поверне всі гроші.

На наступний день 25 травня 2010 року ОСОБА_1 повернув їй гроші в сумі 1323 грн., а решту повідомив згодом поверне, оскільки повернув частину грошей працівникам міліції. На даний час будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до підсудного немає, так як матеріальна шкода завдана злочином їй відшкодована в повному обсязі. Цивільний позов заявляти не буде, оскільки примирилася з підсудним.

Враховуючи повне визнання вини підсудним у вчиненні злочину, суд вважає за недоцільне дослідження у повному обсязі доказів по матеріалах справи окрім характеризуючих даних на підсудного у відповідності до ст. 299 КПК України, оскільки судом не виявлено суперечностей в показах підсудного з дійсними обставинами справи. Окрім цього, суд впевнився в істинності позицій підсудного. Останньому розяснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості при поданні апеляційної скарги на вирок суду посилатися на ті обставини справи та докази які в судовому засіданні не досліджувалися.

Органами досудового слідства вірно кваліфіковані дії підсудного ОСОБА_1 за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка)

Обставинами, що помякшують покарання підсудного є повне визнання вини, щире каяття у скоєному та сприяння в розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного по справі не виявлено.

Оцінивши зібрані та перевірені в судовому засіданні докази вини ОСОБА_1 у їх сукупності суд прийшов до висновку, що злочин мав місце і скоїв його підсудний.

При призначенні виду та міри покарання суд врахував суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу винного. З урахуванням позитивних характеристик підсудного, пом"якшуючих покарання обставин, а також те, що підсудний вперше притягався до кримінальної відповідальності, повністю відшкодував заподіяні збитки суд вважає, що перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 323,324,327 КПК України, суд,

З А СУ Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_1 звільнити від покарання з випробуванням. Іспитовий термін випробування встановити 1 (один) рік.

На під ставі ст. 76 КК України під час іспитового терміну покласти на засудженого ОСОБА_1 обовязок не виїжджати за межі України без дозволу органу кримінально виконавчої системи.

Речові докази по справі: грошові кошти в сумі 677 грн, вилучені 24.06.2009 року в ОСОБА_1, що знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_3- залишити в розпорядженні останньої.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 залишити попередню підписку про невиїзд.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Рівненської області протягом 15 днів з дня проголошення через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.

Суддя :