У Х В А Л А
19.11.2015 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород заяву прокурора про вирішення питання про виправлення допущених описок у вироку Ужгородського міськрайонного суду від 13 жовтня 2015 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобров Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, працюючого транспортувальником ТОВ «Завод «Конвектор», з середньою спеціальною освітою, раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду від 19.10.2007 р. за ст. 186 ч. 2 КК України, на підставі ст. 71 КК України, на 5 років позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Вироком Ужгородського міськрайонного суду від 13 жовтня 2015 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на шість років і шість місяців з конфіскацією майна.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахований з 22 вересня 2014 року, тобто з моменту його затримання.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 2398.15 грн. процесуальних витрат за проведення судово-хімічних експертиз та криміналістичної експертизи речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин.

Захід забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на тимчасово вилучене майно згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 25 вересня 2014 року скасовано.

Вирішено питання про речові докази: паперовий згорток із слідами особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, що 11.08.2014 р. вилучена у ОСОБА_6 (згідно висновку № 18/372 речовина використана у ході експертизи), згорток фольги із слідами особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, що 22.09.2014 р. вилучена у ОСОБА_6 та паперовий згорток із слідами особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, що 22.09.2014 р. вилучена у ОСОБА_4 (згідно висновку № 18/438 речовини використанні у ході експертизи), змиви з долонь рук на два відрізки фільтрувального паперу, що передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області знищити; два шматки паперу (один з рукописними записами, другий з друкованим номером телефону), мобільний телефон «Самсунг» IMEI НОМЕР_1 , з сім-карткою МТС № НОМЕР_2 , куртку та штани чорного кольору, що передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області, гроші в сумі 58 грн., що передані на зберігання до АТ «Укргазбанк» в м. Ужгород повернути ОСОБА_4 .
Прокурор звернулася до суду із заявою в порядку ст. 379 КПК України відповідно якої просить вирішити питання про внесення виправлень у вирок Ужгородського міськрайонного суду від 13 жовтня 2015 року, а саме зазначити обсяг призначеного покарання у виді конфіскації майна та відповідно, вирішити питання про речові докази, що належать на праві власності засудженому. Заяву обґрунтовує тим, що вказаним вироком ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на шість років і шість місяців з конфіскацією майна. Речові докази, а саме мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-карткою МТС № НОМЕР_2 та грошові кошти в сумі 58 грн., що є власністю засудженого, повернуто ОСОБА_4 . Однак, судом в резолютивній частині вироку при призначенні покарання у виді конфіскації майна, всупереч ч. 1 ст. 59 КК України, абзацу 1 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» не зазначено, конфіскується все, або тільки частина майна засудженого. Крім цього, звертає увагу на те, що вищевказані речові докази є безпосередньою власністю ОСОБА_4 та при визначенні судом покарання у виді конфіскації усього майна, яке є власністю засудженого, також підлягають конфіскації.
Заслухавши з цього приводу думку учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що в резолютивній частині даного вироку в рішенні про конфіскацією майна допущено описку і не зазначено обсяг конфіскованого майна, а також допущено описку щодо вирішення питання про речові докази, що є власністю засудженого.

Згідно до ст. 379 КПК України суд має право з власної ініціативи або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що вказані описки слід виправити і правильно зазначити в резолютивній частині вироку Ужгородського міськрайонного суду від 13 жовтня 2015 року про те, що ОСОБА_4 за ст. 307 ч. 2 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на шість років і шість місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а також про те, що речові докази, а саме: мобільний телефон «Самсунг» IMEI НОМЕР_1 , з сім-карткою МТС № НОМЕР_2 , що передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області, гроші в сумі 58 грн., що передані на зберігання до АТ «Укргазбанк» в м. Ужгород залишити на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області та АТ «Укргазбанк» в м. Ужгород до вирішення питання про конфіскацію.

Керуючись ст. 379 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
Виправити в резолютивній частині вироку Ужгородського міськрайонного суду від 13 жовтня 2015 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України допущені описки і правильно зазначити:

в абзаці першому резолютивної частини цього вироку, що ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на шість років і шість місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
в абзаці шостому резолютивної частини цього вироку, що речові докази: мобільний телефон «Самсунг» IMEI НОМЕР_1 , з сім-карткою МТС № НОМЕР_2 , що передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області, гроші в сумі 58 грн., що передані на зберігання до АТ «Укргазбанк» в м. Ужгород залишити на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області та АТ «Укргазбанк» в м. Ужгород до вирішення питання про конфіскацію.

Ухвала може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуюча ОСОБА_1