Справа № 161/2341/16-к
Провадження № 1-кс/161/890/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 25 лютого 2016 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за скаргою ОСОБА_4 на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій, -
ВСТАНОВИВ:
24.02.2016 потерпіла ОСОБА_4 звернулася до Луцького міськрайонного суду із скаргою на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій.
Просить скасувати постанову слідчого від 11.02.2016, якою їй відмовлено в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, та зобов`язати слідчого провести слідчі дії, вказані у клопотанні від 10.02.2016.
В судовому засіданні потерпіла подану скаргу підтримала з викладених у ній мотивів, прокурор та слідчий скаргу заперечили.
Заслухавши думку учасників провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Згідно п.7 ч.1 ст.303 КПК України, під час досудового провадження можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та дані рішення можуть бути оскаржені особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Відповідно до ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Зважаючи на те, що слідчим при винесенні постанови від 11.02.2016 не в повній мірі враховані вказані вимоги кримінального процесуального закону, зокрема в частині відмови у проведенні допиту свідка ОСОБА_6 , про що обґрунтовано просила потерпіла у поданому клопотанні від 10.02.2016, а тому скарга потерпілої ОСОБА_4 в цій частині є підставною та підлягає до задоволення.

Підстав для проведення решти слідчих дій, вказаних у клопотанні потерпілої, слідчий суддя не вбачає.

З врахуванням зазначеного, скарга потерпілої ОСОБА_4 підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.303-307 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу потерпілої ОСОБА_4 на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій задовольнити частково.
Зобов`язати слідчого СУ ГУ НП у Волинській області ОСОБА_5 допитати як свідка ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000457 від 27.12.2012 за ч.1 ст.190, ч.1 ст.366, ч.1 ст.175, ч.2 ст.382, ч.1 ст.358, ч.1 ст.173 КК України, з підстав, наведених у клопотанні потерпілої ОСОБА_4 від 10.02.2016.
У задоволенні решти вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя