Справа № 510/926/14-к
УХВАЛА

іменем України
10.11.2015 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі колегії суддів: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_4 ,
за участю: прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченої - ОСОБА_9 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001890 від 25.12.2013 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, громадянина України, українця, з неповною вищою освітою, не одруженого, в силу ст.89 КК України не маючого судимості, до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , до затримання ніде не працюючого,міра запобіжного заходу відносно якого обрана у вигляді тримання під вартою,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, -

встановила:

18.12.2013 року, о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , яка засуджена вироком колегії суддів Ренійського районного суду Одеської області за ст. 396 ч.1 КК України від 10.11.2015 року, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де також знаходилась знайома обвинуваченого ОСОБА_10 - ОСОБА_11 , всі разом вживали спиртні напої. В ході розпивання спиртного, між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 виник конфлікт на ґрунті ревнощів, в результаті якого ОСОБА_9 нанесла декілька ударів руками в область обличчя ОСОБА_11 , спричинивши останній легкі тілесні ушкодження у вигляді подряпин на обличчі. Будучі свідком конфлікту, у ОСОБА_10 виник намір на умисне вбивство ОСОБА_11 . Далі ОСОБА_10 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на скоєння вбивства ОСОБА_11 , взяв мотузку, призначену для побутових цілей, що знаходилась у приміщенні будинку, та повів ОСОБА_11 , яка внаслідок вживання спиртних напоїв була у безпорадному стані, до каналу, який розташований на околиці м. Кілія Одеської області біля автодороги «Кілія - Ізмаїл», де знаходячись від ОСОБА_9 на деякій відстані, накинув ОСОБА_11 мотузку на шию та, застосувавши силу, задушив її. Після чого, з метою укриття злочину, ОСОБА_10 скинув тіло ОСОБА_11 у канал, який розташований ліворуч від автодороги «Кілія - Ізмаїл» на околиці м. Кілія Одеської області. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 31 від 13.03.2014р. на трупі ОСОБА_11 виявлене тілесне ушкодження у вигляді двійної горизонтальної, циркулярної,замкнутої, странгуляційної борозди середньої третини шиї, яка спричинена від здавлювання шиї гнучким, твердим, щільним предметом. Вказане тілесне ушкодження знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_11 наступила від механічної асфіксії (удушення) внаслідок здавлювання шиї двійною замкнутою петлею. Після означених подій, ОСОБА_9 , дізнавшись від ОСОБА_10 про факт вбивства ОСОБА_11 , допомогла обвинуваченому ОСОБА_10 приховати скоєний злочин шляхом приховування слідів злочину: через деякий час сховала належний ОСОБА_11 мобільний телефон. Крім того, достовірно знаючи про приховання ОСОБА_10 слідів злочину, а саме речей ОСОБА_11 (одягу та взуття), не повідомила про це органи внутрішніх справ та не повідомила взагалі органи внутрішніх справ про скоєння ОСОБА_10 особливо тяжкого кримінального правопорушення (умисного вбивства).

Провина ОСОБА_10 у вчиненні особливо небезпечного кримінального правопорушення, яке кваліфікується, як умисне вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

- показаннями у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_12 про те, що загибла ОСОБА_11 являється його рідною дочкою. Вранці 19 грудня 2013 року додому повернулась малолітня онука потерпілого та почала звати матір, потім розповіла, що тьотя ОСОБА_13 била матір, розбила їй ніс, а дядько вірьовку їй на шию надівав, на руках дитини потерпілий бачив сліди крові. В той же день потерпілий пішов шукати доньку, ходив на АДРЕСА_1 , де жили ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , двері в будинок були забиті цвяхами, але було чути, що в будинку хтось був.Потерпілий відкрив двері, там була ОСОБА_9 , на його питання про дочку, вона відповіла, що не знає де вона. Через 2 місяці працівники міліції запросили ОСОБА_12 для впізнання трупа жінки, яку вони знайшли у водному каналі. Оглядаючи труп, потерпілий впізнав свою дочку по одежі, шкіра в неї на обличчі була сильно пошкоджена, волосся на голові було майже відсутнє, взуття дочки працівники міліції знайшли у колодязі біля будинку, де мешкали ОСОБА_10 і ОСОБА_9 ;

- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_14 про те, що по запрошенню слідчого була присутня в якості понятої при слідчому експерименті за участю обвинуваченого ОСОБА_10 . В ході слідчого експерименту ОСОБА_10 з усіма учасниками слідчої дії виїжджав на місце скоєння злочину та за місцем свого проживання, ОСОБА_10 добровільно давав пояснення по суті скоєного та мотивів злочину, на місті показував, як і чим скоїв злочин, куди ховав речі, які належали загиблій ОСОБА_11 . Так, ОСОБА_10 в ході означеної слідчої дії, зокрема, пояснив, що в означений час разом з ОСОБА_9 і ОСОБА_11 знаходився за місцем мешкання у будинку, спочатку вони всі розпивали спиртні напої, потім між жінками на грунті ревнощів почалась сварка, яка переросла в бійку. Він рознімав жінок, бачив на обличчі ОСОБА_11 , на губі ,сліди крові. ОСОБА_9 в ході бійки кричала, сказала, що вона уб`є ОСОБА_11 , але він їй заперечив, сказавши, що вона не зможе цього зробити, а він це зробить сам. Потім ОСОБА_10 розповів, що повів ОСОБА_11 роздягнену, без взуття, в одних носках по снігу до водного каналу, взявши з собою з лежанки у будинку мотузку. Довівши її до каналу, ОСОБА_10 , знаходячись позаду від потерпілої, накинув їй на шию мотузку, здавив шию і держав так 5 хвилин, поки не задушив жінку, потім тіло ОСОБА_11 зкинув у канал. Крім усього цього, ОСОБА_10 на місці показував, де біля каналу душив ОСОБА_11 , куди кинув тіло, також добровільно він розповів і показав де він у присутності ОСОБА_9 сховав взуття ОСОБА_11 , викинув її куртку, а згодом і де був схований ОСОБА_9 , належний ОСОБА_11 , мобільний телефон;

- показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що був присутнім, як понятий, при здійсненні якоїсь слідчої дії, в ході якої жінка на ім`я ОСОБА_16 , яка прибула разом з працівниками міліції, на земельній ділянці між дерев у траві недалеко від місця роботи свідка, біля насосної станції, вказала місце, де нею був схований мобільний телефон темного кольору, належний загиблій ОСОБА_11 , також ця жінка поясняла працівникам міліції, що вбивство жінки було скоєне на грунті ревнощів;

- показаннями свідка ОСОБА_17 про те, що працює медсестрою у Кілійській районній лікарні, 31.01.2014 року, приблизно об 11 годині, до них у лікарню поступила дівчинка віком 4 роки, яку привезли працівники районної соціальної служби. Дівчинка розповідала, що з мамою ходила у гості до якоїсь тьоті з дядьком, там дорослі пили, дуже сварилися, сильно били маму, потім дівчинка заснула, а ранком її привели додому до її дідуся, додому її також привела якась тьотя, зі слів дівчинки, в гостях вона бачила калюжу крові та як били її маму, потім мама кудись пропала. За свідченнями свідка на свій вік дівчинка була гарно розвинута та контактна, звали її ОСОБА_18 .

Провина ОСОБА_10 також підтверджується матеріалами кримінального провадження:

- протоколом заяви про вчинення кримінального правопорушення від 25.12.2013 року, в якому зафіксована заява потерпілого ОСОБА_12 що до розшуку його дочки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка декілька днів назад пішла з дому та місце знаходження, якої за час звернення потерпілого з заявою невідоме, а.п. 189,

- протоколом огляду місця події від 14.02.2014 року ,з якого видно, що об`єктом огляду є приватний будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та в якому ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 у день скоєного вбивства розпивали спиртні напої, на місці огляду у протоколі у кімнаті зафіксовані пляшки з під пива та горілки, безлад у приміщеннях, в результаті огляду місця події робітниками міліції було вилучено рушник з плямами бурого кольору, які схожі на кров, жіночі чоботи чорного кольору, жіноча джинсова куртка та скопійовані були сліди пальців рук на 6 відрізках прозорої стрічки, а.п. 190;

- протоколом огляду місця події від 14.02.2014 року з якого видно, що об`єктом огляду є земельна ділянка, яка розташована у північному напрямку м. Кілія Одеської області на відстані 2 км, означена земельна ділянка відноситься до території Кілійського Управління водного господарства, територія заросла травою, біля огорожі на відстані 300 метрів є кущі з деревами. На час огляду місця події ОСОБА_9 у присутності понятих вказала на місце де нею вже після вбивства ОСОБА_10 . ОСОБА_11 був схований мобільній телефон марки « Нокия-1200», чорного кольору, який був відібраний у загиблої ОСОБА_11 , означений телефон з місця події був вилучений працівниками міліції, а.п. 191;

- протоколом огляду місця події від 14.02.2014 року, з якого видно, що об`єктом огляду являється приватний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , в ході огляду в одній із кімнат ОСОБА_10 вказав на одну із шаф, в якій була працівниками міліції вилучена шкіряна куртка коричневого кольору, у яку була одягнена ОСОБА_9 в день скоєння кримінального правопорушення, означена куртка вилучена працівниками міліції, а.п.192;

- протоколом огляду місця події від 08.02.2014 року на а.п.193-194, з якого видно, що огляду піддане узбіччя дороги « Кілія Ізмаїл» на відстані приблизно 600 метрів від населеного пункту м. Кілія, де у комишу на відстані 5 метрів від проїзної частини дороги під снігом була знайдена жіноча болонієва куртка, на яку вказав ОСОБА_10 і в яку в день скоєння злочину була одягнена загибла ОСОБА_11 , куртка також вилучена працівниками мі міліції ;

- фото таблицями на а.п. 194-196, на яких зображені місце вказане ОСОБА_10 , де була знайдена вищевказана жіноча куртка та сама куртка;

- протоколом огляду місця події від 08.02.2014 року на а.п. 197-198, з якого видно, що об`єктом огляду є двір та житловий будинок АДРЕСА_1 , у дворі будинку знаходяться 2 колодязі, в одному з них по повідомленню ОСОБА_10 ним були сховані жіночі чоботи коричневого кольору, які в день скоєння злочину були на загиблій ОСОБА_11 , означені чоботи були вилучені з колодязя працівниками міліції, води в колодязі не було; при огляді будинку обстановка в ньому не була порушена, з будинку нічого не вилучалось;

- фототаблицями до означеного протоколу огляду із зображенням колодязя та чобіт на а.п. 199-200;

- протоколом огляду місця події від 18.02.2014 року на а.п. 201-203, з якого видно, що об`єктом огляду є водяний канал, розташований біля автодороги « Кілія Ізмаїл» на відстані 14 метрів від проїзної частини дороги в межах міста Кілія, ширина каналу 8 метрів. На відстані 0,5 метра від краю каналу знайдений труп жінки, обличчям униз, ноги трупа знаходяться у воді, після того, як труп витягли з води, було встановлено, що це жінка віком біля 30 років, одягнена у футболку чорного кольору, темно сіру спортивну кофту з капюшоном фірми « Адидас» та у брюки чорного кольору на металевому замку, на ногах трупа тільки чорні носки, на шиї трупа виявлена мотузка світлого кольору, шовкова, яка обернута кругом шиї трупа два рази. В означеному протоколі огляду також зазначено, що на відстані 6 метрів від узбіччя дороги у траві знайдений пучок волосся світло-русого кольору з слідами фарбування до рижуватого відтінку. Із пояснень потерпілого ОСОБА_12 , який був присутнім при огляді місця події, у трупі він впізнав свою дочку ОСОБА_11 , 1984 року народження, впізнав по одягу, тілу, знайденому волоссю і другим зовнішнім ознакам;

- фототаблицями із зображенням каналу та трупа жінки на а.п. 204-210;

- протоколом пред`явлення трупа для впізнання від 18.02.2014 року на а.п. 211, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_12 у трупі впізнав свою доньку ОСОБА_11 по зовнішнім ознакам;

- протоколом освідування особи від 20.02.2014 року на а.п. 212-213, з якого вбачається, що на тілі ОСОБА_9 якихось тілесних ушкоджень не виявлено;

- протоколом освідування особи від 20.02.2014 року на а.п.214-215, з якого також вбачається, що на тілі ОСОБА_10 тілесних ушкоджень не виявлено;

- висновком судово - трасологічної експертизи № 152 від 05.04.2014 року на а.п.218-222, з якового вбачається, що на поверхні мобільного телефону марки « Нокія-1200», вилученого 14.02.2014 року при огляді місцевості за м. Кілія, слідів пальців рук не виявлено, вилучені при огляді місця події 14.02.2014 року три сліди пальців рук для ідентифікації придатні і належать ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ;

- фототаблицями до вказаного висновку експертизи із зображенням виявлених слідів пальців рук, а.п. 223-226;

- висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 194 від 10.03.2014 року на а.п. 227-231, із якого видно, що на полотенці, вилученому при огляді місця події, виявлена кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_9 і виключається від загиблої ОСОБА_11 , на шкіряній куртці, належній ОСОБА_10 , виявлена кров людини, походження якої не виключається від потерпілої ОСОБА_11 , на джинсовій куртці, належній ОСОБА_9 , виявлена кров людини, походження якої не виключається від самої ОСОБА_9 і виключається походження цієї крові від ОСОБА_11 , на куртці належній загиблій ОСОБА_11 і на парі чобіт, належних ОСОБА_9 , сліди крові не виявлені;

- звідною таблицею висновків по виявленню і груповій належності крові на а.п. 232;

- висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 198 від 10.03.2014 року по об`єкту, схожому на волосся, на а.п. 233-235, згідно якого десять із наданих одно типових видів волосся, вилучених при огляді місця події, являються волоссям людини с голови людини, означене волосся фарбувалось, про що є відповідні ознаки на ньому, це волосся сходне з волоссям с голови трупа ОСОБА_11 , два волоса наданих на дослідження, були вирвані, останні випали;

- звідною таблицею з висновками виявлення групової належності волосся на а.п. 236;

- висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 № 31 від 18.02.2014 року на а.п.237-239, відповідно до якого на трупі ОСОБА_11 , 1984 року народження, виявлено тілесне ушкодження у вигляді подвійної, горизонтальної, циркулярної, замкненої, странгуляційної борозди середньої третини шиї, яка спричинена від здавлення шиї гнучким, твердим , щільним предметом.

Означене тілесне ушкодження знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_11 настала від механічної асфіксії у результаті здавлення шиї подвійною замкненою петлею. Означене тілесне ушкодження, від якого настала смерть ОСОБА_11 , було спричинено одномоментно у проміжок часу, який обчислюється хвилинами ( 5-15 хвилин).

Давність спричинення смерті ОСОБА_11 визначається тривалим строком часу і можливо наступила у період 18-20 грудня 2013 року. Потерпіла ОСОБА_11 на час здавлення її шиї петлею знаходилась задньою поверхнею свого тіла до особи, яка наносила їй смертельне ушкодження і не могла самостійно вчиняти якихось дій. Потерпіла ОСОБА_11 не відчувала особо сильну біль і страждання при нанесенні їй вищевказаного тілесного ушкодження у області шиї. На трупі ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, характерних для боротьби або самооборони, не виявлено;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.02.2014 року за участю ОСОБА_10 на а.п. 243-245, в ході якого він з виїздом на місцевість розказав і показав яким чином і де він скоїв вбивство ОСОБА_11 задушивши її мотузкою, а тіло скинувши у водяний канал. Крім того, ОСОБА_10 показав і розказав на місцевості де він у присутності ОСОБА_9 сховав куртку вбитої ОСОБА_11 і де ОСОБА_9 через деякий час був схований мобільний телефон, належний загиблій;

- відеозаписом вищеозначеного слідчого експерименті за участю ОСОБА_10 , а.п.265;

- поясненнями ОСОБА_10 в якості підозрюваного в ході досудового слідства про обставини скоєння ним умисного вбивства ОСОБА_11 , а.п. 259-260;

- актом №37 комісійної, стаціонарної , судово-психіатричної експертизи від 27.03.2014 року на а.п.246-252, згідно якого ОСОБА_10 у період здійснення інкримінованого йому кримінального правопорушення не страждав хронічним психічним розладом, другим хворобливим психічним розладом, у тому числі короткочасним хворобливим психічним розладом. ОСОБА_10 виявляв психічні порушення у вигляді « розладу особистості і поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності», які по глибині і ступеню вираженості не позбавляли його можливості віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними. На час скоєння інкримінованого правопорушення ОСОБА_10 знаходився в стані простого ( непатологічного) алкогольного сп`яніння, що також не залишало його можливості віддавати звіт своїм діям и керувати ними. На час дослідження ОСОБА_10 не страждає яким-небудь хронічним психічним розладом або іншим хворобливим психічним розладом. Він виявляє психічні порушення у вигляді « розладу особистості і поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності» За своїм психічним станом він може правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження і давати про них пояснення. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_10 не потребує.;

- постановами про визнання речовими доказами, а.п.300, 302,304,306,308,310 одягу, взуття, мобільного телефону, належного загиблій ОСОБА_11 та одягу ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та окремих речей: рушника, волосся ОСОБА_11 та мотузки з її трупа;

- квитанціями на а.п. 299,301,303,305, 307, 309, про здачу вищеозначених речових доказів у камеру схову речових доказів Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_10 у вчиненні особливо небезпечного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України і кваліфікованого, як умисне вбивство, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, доведена повністю.

Разом з тим, в ході розгляду цієї справи матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_10 після вчинення вбивства і після дослідження його психічного стану спеціалістами експертами при проведенні первісної комісійної стаціонарної судово - психіатричної експертизи, у період знаходження його у Ізмаїльській установі виконання покарань УДПС України в Одеській області № 22 з травня 2014 року захворів на гострий, психічний , маячний розлад, який позбавляє його можливості приймати участь у судових засіданнях та усвідомлювати значення своїх дій, на теперішній час ОСОБА_10 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Означена обставина підтверджується висновком додаткової комісійної стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 119 від 23.09.2015 року на а.п. 357-365, про те, що на теперішній час ОСОБА_10 виявляє психічні порушення у вигляді « психічних і поведінческих розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, утримання в умовах, які виключають вживання спиртного». Крім того, на теперішній час ОСОБА_10 виявляє хворобливий психічний розлад - « гострий, переважно маячний, психічний розлад», який відповідає діагностичним критеріям рубрики F-23,3 по « Міжнародній класифікації хвороб» 10-го перегляду, що по « Міжнародній класифікації хвороб» 9-го перегляду відповідало діагностичним критеріям «Реактивного параноїда», який розвився у нього після скоєння кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, за період перебування під вартою, після проведення первісної стаціонарної судово-психіатричної експертизи в 2014 році, з травня 2014 року.

Наявний у ОСОБА_10 на теперішній час хворобливий психічний розлад, гострий, переважно маячний, позбавляє його можливості усвідомлювати фактичну значимість своїх дій, правильно сприймати обставини, які мають значення для справи і давати про них пояснення. На теперішній час ОСОБА_10 за своїм психічним станом не може приймати участь у судових засіданнях при розгляді даного кримінального провадження. При наявності на теперішній час актуального психічного стану ОСОБА_10 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричний заклад із суворим наглядом ( ГУ « Український психіатричний заклад із суворим наглядом МОЗ України», м. Дніпропетровськ) до виходу із хворобливого стану з послідуючою участю у судовому засіданні при розгляді кримінального провадження і відбуттям покарання, якщо таке буде йому призначено.

Також у висновку означеної експертизи зазначено, що у ході проведення теперішнього клінічного дослідження встановлений ОСОБА_10 лікарем-невропатологом при проведенні консультації у Ізмаїльській установі виконання покарань УДПС України у Одеській області № 22 діагноз: F-20 ( шизофренія) свого підтвердження не знайшов.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про застосування до ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру з госпіталізацією його у психіатричний заклад із суворим наглядом, мотивуючи заявлене клопотання висновками вищевказаної додаткової комісійної стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку про те, що заявлене клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування , а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно з ч.1 ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння;2) які вчинили у стані обмеженої осудності злочин; 3) які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до ч.3 ст.19 КК України не підлягає покаранню особа, яка вчинила злочин у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії ( бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Згідно зі ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до медичного закладу з посиленим наглядом;4) госпіталізація до медичного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ч.5 цієї ж статті 94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом що до психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також що до психічно хворого, який своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого догляду.

Враховуючи вищевикладене, вислухавши думку захисника, інших учасників судового розгляду, які вважали, що ОСОБА_10 потребує застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, враховуючи висновок додаткової комісійної стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 119 від 23.09.2015 року, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_10 примусові заходи медичного характеру у вигляді його госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Приходячи до такого висновку, суд відповідно з вимогами ст.513 ч.2 КПК України, вважає доведеним в результаті розгляду кримінального провадження,що ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.115 ч.1 КК України ( умисне вбивство однієї особи) в стані осудності, але після вчинення кримінального правопорушення захворів на психічну хворобу, яка на теперішній час виключає можливість застосування до нього покарання, тому є всі законні підстави застосувати до нього вищеозначені примусові заходи медичного характеру.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд враховує також характер і тяжкість захворювання ОСОБА_10 , тяжкість вчиненого ним діяння, ступінь небезпечності хворого ОСОБА_10 як для себе, так і для інших осіб.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 19, 92, 93, 94, КК України, ст.ст. 335, 512, 513, 371, 372 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, який скоїв суспільно особливо небезпечне діяння, передбачене ст. 115 ч.1 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою-залишити без змін, а після доставки його до психіатричного закладу із суворим наглядом означену міру запобіжного заходу - скасувати.

Кримінальне провадження зупинити до видужання ОСОБА_10 .

На ухвалу суду протягом 30 днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3