Номер провадження 1-кп/754/799/15
Вирок
Іменем України
02 грудня 2015 року

Місто Київ

Деснянський районний суд м.Києва в складі :

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0008652 за ч.2 ст.186 КК України відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сєвєродонецьк Луганської області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , судимого :

(1)06.03.1998 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.2 ст.206 КК України до 1 року позбавлення волі,

(2)05.07.2001 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ст.ст.81 ч.2, 17 і 81 ч.3, 89 ч.1, 44 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений з колонії 21.12.2001 року умовно-достроково на 3 місяці 28 днів,

(3)22.11.2005 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.1 ст.121 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений з колонії 03.02.2009 року на підставі п.а ст.3 Закону України Про амністію від 12.12.2008 року,

(4)25.05.2009 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ст.ст.122 ч.1, 129 ч.1 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, звільнений з колонії 19.05.2010 року по відбутті покарання,

(5)15.05.2012 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.1 ст.263 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням і іспитовим строком 1 рік згідно ст.75 КК України,,

(6)15.08.2012 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.1 ст.185, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений з колонії 15.09.2014 року по відбутті покарання, і

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Боково-Платове м.Антрацит Луганської області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , судимого :

(1)02.02.1996 року Антрацитівським міським судом Луганської області за ст.ст.141 ч.2, 229-6 ч.1, 14 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з колонії 08.02.1999 року по відбутті покарання,

(2)16.05.2000 року Антрацитівським міським судом Луганської області за ч.2 ст.140 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений з колонії 04.01.2001 року по відбутті покарання,

(3)12.07.2002 року Антрацитівським міським судом Луганської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений з колонії 12.07.2004 року по відбутті покарання,

(4)01.08.2006 року Антрацитівським міськрайонним судом Луганської області за ст.ст.307 ч.2, 311 ч.1, 313 ч.2, 315 ч.1, 315 ч.2, 317 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням і спитовим строком 1 рік згідно ст.75 КК України,

(5)17.07.2007 року Антрацитівським міськрайонним судом Луганської області за ст.ст.307 ч.2, 309 ч.2, 313 ч.3, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з колонії 04.08.2012 року умовно-достроково на 1 місяць 16 днів,

(6)21.11.2013 року Антрацитівським міськрайонним судом Луганської області за ч.1 ст.309 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням і спитовим строком 2 роки згідно ст.75 КК України,

ВСТАНОВИВ :

24 липня 2015 року біля 23 годин поряд з будинком № 52 по вул.Попудренка в м.Києві ОСОБА_5 і ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб відкрито викрали чуже майно повторно, поєднавши грабіж з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого. При цьому ОСОБА_5 і ОСОБА_6 збили ОСОБА_4 з ніг, побили руками і ногами по голові і тулубу, заподіяли потерпілому фізичний біль, відібрали у ОСОБА_4 з руки і відкрито викрали мобільний телефон Motorola Xt 912 вартістю 2000 гривень і з місця злочину зникли.

Таким чином ОСОБА_5 і ОСОБА_6 вчинили кримінальне правопорушення, яке передбачено ч.2 ст.186 КК України і полягає у відкритому викраденні чужого майна повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого (грабіж).

Встановлені судом обставини підтверджуються дослідженими в суді доказами, обсяг яких визначений судом за погодженням з учасниками судового провадження.

ОСОБА_5 в суді вину не визнав і показав, що ввечері 24 липня 2015 року в районі станції метро Чернігівська він вживав горілку з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і трьома незнайомими хлопцями. Біля 22 годин він пішов спати в сарай у тому ж районі. Вночі його розбудили працівники міліції після опівночі, доставили до відділку разом з ОСОБА_6 , який спав в сусідньому сараї, і звинуватили в пограбуванні потерпілого ОСОБА_4 , якого він не знав, в ту ніч не бачив і не грабував. Потерпілий його не обмовляє, а обмовляє його свідок ОСОБА_8 з особистої неприязні внаслідок незадоволення його приїздом із ОСОБА_6 в м.Київ з Луганської області. Але ввечері 24 липня 2015 року вони з ОСОБА_8 примирились і випили мирову. Його пред`являли на впізнання потерпілому і ОСОБА_8 і вони його упізнали. Вранці 25 липня 2015 року його з міліції відпустили, він був на волі і потерпілий в наступному 3-4 рази приходив до нього і просив повернути викрадені речі. Затримали його і доставили в суд для арешту 6 серпня 2015 року.

ОСОБА_6 в суді вину не визнав і показав, що ввечері 24 липня 2015 року в районі станції метро Чернігівська він вживав горілку з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , двома незнайомими хлопцями і дівчиною. Біля 22 годин ОСОБА_5 пішов спати, а згодом від них пішов ОСОБА_8 . Він продовжив випивати з незнайомцями. Біля опівночі до них піходив раніше незнайомий потерпілий ОСОБА_4 з міліціонером, питав про трьох чоловіків, не повідомляв їх прикмет і будь-яких обставин, і він порадив їм піти до іншої розливайки і запитати там. Потім він пішов спати в сарай до ОСОБА_5 , але вночі їх розбудили працівники міліції після опівночі, разом доставили до відділку і звинуватили в пограбуванні потерпілого ОСОБА_4 . Він вважає, що його обмовляє свідок ОСОБА_8 з особистої неприязні внаслідок незадоволення його приїздом із ОСОБА_5 в м.Київ з Луганської області. Його пред`явили на впізнання потерпілому і той його упізнав. Вранці 25 липня 2015 року його з міліції відпустили і він був на волі. Затримали його і доставили в суд для арешту 12 серпня 2015 року.

Потерпілий ОСОБА_4 в суді показав, що 24 липня 2015 року біля 23 годин він ішов додому від станції метро Чернігівська на Лісовий масив, пройшов мимо будинку АДРЕСА_3 і мав перейти лінію метро через місток. На вулиці до нього підійшов раніше незнайомий ОСОБА_8 і попросив цигарку. Він віддав ОСОБА_8 пачку з останньою цигаркою і в цей момент відчув удар по голові та упав на землю обличчям вниз. Далі його били руками і ногами по голові і спині одночасно кілька чоловік, він їх не бачив, вони одночасно забірали його майно. Від ударів він відчував фізичний біль, на тілі також були сліди, шишка на голові, розбитий ніс, але він по медичну допомогу не звертався і судово-медичну експертизу не проходив, оскільки ніхто йому це не пропонував. У нього нападники забрали з правої руки телефон, зазначений в обвинувальному акті, а також сумку з правого плеча, з лівої руки забрали пакет з матеріалами для принтера, з задньої кишені джинсів забрали біля 1000 гривень, розірвавши при цьому тканину штанів. Після побиття він піднявся і побачив, що від нього тікають обвинувачені ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , яких він раніше не знав і в наступному упізнав при пред`явленні на впізнання як осіб, які тікали від нього після грабежу. Один з них побіг в напрямку станції метро Лісова, а другий до мосту через лінію метро. ОСОБА_8 ще стояв і почав тікати останнім в напрямку до мосту. Він погнався за ОСОБА_8 , перебіг через міст над лінією метро, бачив попереду вже тільки одного ОСОБА_8 , далі побіг підземним переходом і наздогнав ОСОБА_8 в парку Кіото і затримав. У ОСОБА_8 його речей не було. Перехожі викликали міліціонерів, з якими він повернувся на місце злочину і знайшов там свій пакет і одну деталь від принтера, яка була в сумці. В ту ж ніч він з працівником міліції бачив ОСОБА_6 в компанії людей і питав у того щодо причетних до грабежу осіб. Він тому і звернувся тоді до ОСОБА_6 , оскільки той тікав від нього після побиття і пограбування. Про особу ОСОБА_6 він казав працівнику міліції, що був разом з ним, але той ніяк не відреагував.

Свідок ОСОБА_8 в суді показав, що ввечері 24 липня 2015 року він вживав горілку з обвинуваченими ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в районі станції метро Чернігівська. Потім вони разом пішли в напрямку станції метро Лісова, але згодом він їх втратив з поля свого зору. Далі він побачив раніше незнайомого потерпілого ОСОБА_4 і попросив у того закурити. Потерпілий віддав йому останню цигарку і коли він підкурював, то десь збоку до них підбігли ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , вдарили потерпілого по голові, збили з ніг, удвох били лежачого, нахилялись над потерпілим, забрали сумку і пакет, порвали штани (він чув тріск тканини). Все це відбувалось мовчки і дуже швидко, протягом кількох секунд. Потім обвинувачені удвох побігли в напрямку станції метро Лісова, а він розгублено стояв, далі злякався і теж побіг в напрямку парку Кіото від потерпілого, який вже підвівся з землі. В парку його наздогнав і затримав потерпілий. До цього випадку він обох обвинувачених знав наглядно, вони інколи разом випивали в тому ж районі. При побитті і пограбуванні потерпілого обвинувачені діяли спільно, без слів, нічого від потерпілого не вимагали, в руках нічого не тримали. В наступному ОСОБА_5 і ОСОБА_6 він упізнав при пред`явленні на впізнання.

За товарним чеком № 1206 від 25.12.2014 року, доданим до протоколу заяви потерпілого ОСОБА_4 про злочин, мобільний телефон Motorola Xt 912 коштує 2000 гривень.

Доводи обвинувачених про непричетність до побиття і пограбування потерпілого ОСОБА_4 суд не приймає, оскільки про вчинення ними грабежу за попередньою змовою групою осіб переконливо свідчать спільні і узгоджені дії ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , які були спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, і про які в суді свідчили потерілий ОСОБА_4 і свідок ОСОБА_8 .

Потерілий ОСОБА_4 і свідок ОСОБА_8 були попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і свідчили в суді під присягою, їх показання були послідовні, переконливі і узгоджені між собою, суд не бачить підстав для обмови обвинувачених потерпілим і свідком, а тому суд їх показанням проти ОСОБА_5 і ОСОБА_6 вірить, вважає їх правдивими і відповідаючими обставинам справи.

При вирішенні питання про перелік і вартість викраденого у потерпілого майна суд не може вийти за межі пред`явленого обвинувачення, враховує документальне підтвердження вартості лише викраденого телефона і керується при цьому закріпленим в ст.26 КПК України принципом диспозитивності.

На підтвердження місця вчинення злочину прокурор не надала суду протокол огляду місця події або інший документ, але зазначена в обвинувальному акті адреса грабежу по вул.Попудренка, 52 в м.Києві ніким не оспорюється, такі вулиця і будинок в м.Києві є і тому суд з даного питання також залишається в межах пред`явленого обвинувачення.

Експерт-психолог в комісійному висновку № 714 від 18.08.2015 року зазначив, що ОСОБА_5 виявляє середню активність, екстравертованість, вибіркову товариськість, емоційну врівноваженість, вольову нестійкість, залежну мотивацію поведінки, некритичність до ступеню алкоголізації, обмеженість інтересів, делінквентний характер мотивації, ознаки соціального і морально-етичного зниження, звужений світогляд, демонстративні форми реагування, здатність дотримуватись власних інтересів, наполегливість у проведенні потрібної йому позиції, полегшене ставлення до життєвих проблем та перспектив.

Експерт-психолог в комісійному висновку № 255 від 27.10.2015 року зазначив, що ОСОБА_6 виявляє екстравертованість, певну емоційну лабільність, поверхневість, схильність до опозиційних форм поведінки у суб`єктивно складних ситуаціях, намагання дотримуватись власної думки, здатність дотримуватись власних інтересів, небажання залучати вольові зусилля, легкість у встановленні контактів, поверхневу товариськість, обмеженість інтересів, вузькість кругозору.

За результатами судового розгляду суд вважає, що висновки експертів-психологів про особливості особи обвинувачених і надані прокурором дані про їх минуле відповідають як поведінці обвинувачених в делікті, так і обраній ними в суді позиції захисту.

Суд не приймає як доказ наданий прокурором протокол від 06.08.2015 року про пред`явлення потерпілому ОСОБА_4 на впізнання ОСОБА_5 з огляду на вимоги ст.ст.104, 228, 231 КПК України, оскільки в порушення вимог закону в протоколі не зазначені місця проживання понятих, дати народження і місця проживання присутніх при цій слідчій дії і пред`явлених на впізнання осіб, немає відмітки в протоколі про відсутність у цих осіб різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі, на підтвердження таких даних фотознімки цих осіб до протоколу не додані, а тому суд позбавлений можливості переконатись у дотриманні слідчим згаданих вимог закону, ідентифікувати цих осіб і викликати при потребі в суд на допит для підтвердження результатів цієї слідчої дії.

Обвинувачені в суді заявили, що разом з ними на впізнання потерпілому і свідку прд`являлись працівники міліції і ці доводи обвинувачених ніким не спростовані.

З тих же підстав суд не приймає як докази наданий прокурором протокол від 06.08.2015 року про пред`явлення свідку ОСОБА_8 на впізнання ОСОБА_5 і протокол від 12.08.2015 року про пред`явлення потерпілому ОСОБА_4 на впізнання ОСОБА_6 .

Суд також не приймає як доказ наданий прокурором протокол від 13.08.2015 року про пред`явлення свідку ОСОБА_8 на впізнання фотознімків невідомих осіб, оскільки в порушення вимог ст.ст.104, 228, 231 КПК України в протоколі відсутні дані про пред`явлених на впізнання осіб і не зазначені дані про впізнану під № 4 особу.

Допити в суді понятих і слідчого, який складав дані протоколи, на підтвердження результатів цих слідчих дій не зможуть усунути вади наданих суду протоколів, а показання вказаних осіб не нададуть легітимності цим документам.

Крім того, ніхто з учасників провадження такі клопотання в суді не заявляв.

Оскільки свідок ОСОБА_8 знав в обличчя обвинувачених до вчинення ними грабежу, показав на них в суді і підтвердив факт їх впізнання при пред`явленні йому під час досудового розслідування, то суд вважає достовірними і приймає показання цього свідка про вчинення грабежу саме ОСОБА_5 і ОСОБА_6 і не бачить підстав для висновку про помилку свідка у цьому питанні.

З цих же підстав суд вважає достовірними і приймає показання потерпілого про особи двох чоловіків, які тікали від нього після грабежу, оскільки він впізнав їх під час досудового розслідування, в суді підтвердив цей факт, також в суді він показав на обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 і тому суд не має підстав для висновку про помилку потерпілого у цьому питанні.

Інші досліджені в суді докази суд вважає належними та допустимими, в своїй сукупності вони виключають розумні підстави для сумнівів у винуватості ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в побитті ОСОБА_4 і у відкритому викраденні його майна, а тому ці докази покладаються в основу обвинувального вироку.

Таким чином, за результатами судового розгляду суд дійшов висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у його вчиненні винні.

В даний час з відомих причин до архіву Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області доступу немає і відсутня можливість отримати копії вироків відносно ОСОБА_6 .

Викладені обставини не перешкоджають повноті даних про особу ОСОБА_6 і суд не приймає його доводи про те, що раніше він був засуджений лише один раз 12.07.2002 року Антрацитівським міським судом Луганської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, а до інших вироків відношення не має, такі доводи суд відносить до бажання обвинуваченого створити про себе краще враження і уникнути покарання за сукупністю вироків з огляду на наступне.

Всі попередні судимості ОСОБА_6 підтверджені відповідною довідкою департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення МВС України, в якій зазначені також дактилоформули особи, яка бралась під варту і притягувалась до кримінальної відповідальності.

В зазначених у довідці шести дактилоформулах ОСОБА_6 дані з правої руки жодних відмінностей не мають і різняться лише окремі дані з лівої руки.

ОСОБА_6 кожного разу притягувався до кримінальної відповідальності тільки на своїй батьківщині в м.Антрацит Луганської області і засуджувався тим самим місцевим судом.

Прокурор надала суду ксерокопію паспорта ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 , виданого 17.12.2013 року Антрацитівським МВ УДМС України в Луганській області.

Викладені обставини виключають розумні підстави для сумнівів щодо особи ОСОБА_6 і щодо його попередніх судимостей.

При призначенні покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд враховує їх минуле і попередні судимості, суспільну небезпечність і тяжкість нового злочину, відсутність від нього тяжких наслідків і пом`якшуючих покарання обставин, рецидив злочинів як обтяжуючу покарання обставину, інвалідність ОСОБА_6 , думку потерпілого про відсутність потреби у суворому покаранні, і призначає обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі на строк необхідної достатності для попередження нових злочинів і виправлення в умовах ізоляції від суспільства.

З врахуванням того, що ОСОБА_6 новий злочин вчинив в період іспитового строку, суд керується ч.3 ст.78 КК України і на підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, приєднує невідбуте покарання за попереднім вироком.

З реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається потреба скасування заходів забезпечення кримінального провадження, вирішення долі речових доказів і відшкодування процесуальних витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 371, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_5 і ОСОБА_6 визнати винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначити кожному з них покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_6 покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком від 21.11.2013 року Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області за ч.1 ст.309 КК України і остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю вироків призначити у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Строк відбування покарання обчислювати : ОСОБА_5 з 6 серпня 2015 року, ОСОБА_6 з 12 серпня 2015 року.

Запобіжним заходом ОСОБА_5 і ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня проголошення вироку, особою, яка перебуває під вартою протягом 30 днів з моменту отримання копії вироку, особою, яка не викликалась в суд протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченим і прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий :