Чернівецький районний суд Вінницької області
Справа №1-94/2010
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого: судді Суперсона С.П.,

при секретарі Шалак Л.В.,

з участю прокурора Арнаута Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про

обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 вул. Кірова б.2А, Чернівецького району Вінницької області, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого слюсарем ремонтником в СП «Моївський цукор» ТОВ «Подільські цукровані», одруженого, на утриманні неповнолітній син, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2010 року, о 8 год. 25 хв., ОСОБА_1, знаходячись в приміщенні роздягальні цукрового заводу ТОВ «Подільські цукроварні», в с.Моївка Чернівецького району, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон « Нокіа-6300», індивідуальним номером «99716», вартістю 769 грн. 30 коп. - згідно висновку спеціаліста № 2106 від 17.08.2010 року, з сумочкою -чехлом до нього, вартістю 20 грн., та сім карткою оператора мобільного звязку «ОСОБА_2Ес.Ем.» №, вартістю 15 грн. - згідно довідки ПП ОСОБА_3 від 10.09.2010 року, належні колезі по роботі ОСОБА_4, жителю ІНФОРМАЦІЯ_4, які були тимчасово залишений ОСОБА_4 на столі в роздягальні, а всього ОСОБА_1 викрав майна на загальну суму 804 грн. 30 коп., після чого викрадене майно ОСОБА_1 приховав та обернув на власну користь, чим заподіяв ОСОБА_4 матеріального збитку на загальну суму 804 грн. 30 коп..

Підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного злочину визнав і суду показав, що в кінці липня 2010 року, точної дати ОСОБА_1 згадати не може, однак зранку, біля 8-лї години ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_1, що йому потрібно додому на декілька днів, так як він мав пасти гурток худоби, тому ОСОБА_5 пішов до директора заводу. Після того, близько 8 год. 30 хв., в кабінеті приміщення цукрового заводу зібралось біля десяти чоловік, на планову нараду, де був і він. Отримавши вказівку на виконання робіт вони вийшли з приміщення й пішли в роздягальну заводу, щоб передітись. ОСОБА_5 з ОСОБА_6 пішли наперед, а ОСОБА_1 йшов за ними, затримавшись хвилин на пять. Коли він зайшов в роздягальню, то ОСОБА_5 йому повідомив, що він втратив свій мобільний телефон. Бажаючи допомогти ОСОБА_5 відшукати втрачений мобільний телефон, вони почали телефонувати на його мобільний номер, однак гудки виклику йшли, але ніхто виклик не приймав, Також вони ходили по території заводу, по тих місцях де ходив ОСОБА_5, однак телефон не знайшли. Коли ОСОБА_1 йшов по сходах, де здвору сходять робітники в завод, то побачив на площадці, метрів за 10-15 від сходів мобільний телефон в чорному чохлі, який лежав. Він впізнав по чохлі, що то телефон втрачений ОСОБА_4. Однак навколо нього не було нікого, тому ніхто не бачив як він піднімав знайдений телефон. Одразу ж ОСОБА_1 поклав телефон в карман куртки й спочатку хотів його повернути ОСОБА_4 О, однак в той час ОСОБА_5 вже на роботі не було, так як його відпустили додому. Тоді ОСОБА_1 спробував проглянути записну книжку мобільного телефона ОСОБА_5 щоб зателефонувати до його матері й повідомити про знайдення його телефону, однак через те що батарея телефону була розряджена, телефон відключався

Оскільки ніхто не бачив як він знайшов мобільний телефон ОСОБА_5, то він вирішив його привласнити, й залишити собі, тому нікому з колег він про знайдення телефону не сказав.

По закінченню роботи, після 17-тої години, ОСОБА_1 пішов додому, та в кармані куртки приніс мобільний телефон ОСОБА_5. Вдома сину він показав телефон й сказав, що його знайшов, а про те, що даний телефон належить ОСОБА_5 він не говорив. Син ОСОБА_7 поставив даний телефон на зарядку. Одразу ж дружині він не хотів показувати знахідку, оскільки вона знала який був телефон у ОСОБА_5 Але в вечері ОСОБА_1 сказав їй що знайшов мобільний телефон, який загубив ОСОБА_5 Також її запевнив, що телефон поверне пізніше ОСОБА_5, хоча повертати йому його телефон ОСОБА_1 не бажав, оскільки ніхто й не знав що телефон у нього.

Вийнявши флеш карту з телефона ОСОБА_5 ОСОБА_1 дав її в користування своєму сину ОСОБА_7. Телефон ОСОБА_5 поставив в шухляду. Наступного дня ОСОБА_1 йшов на роботу, й так як мобільний телефон ОСОБА_5 він не бажав повертати, то вирішив підкинути йому лише його сім картку з номерами телефонів та чохол, тому загорнув сім картку в аркуш паперу й заклав їх в середину чохла, вже прийшовши на роботу, поклав чохол біля дверей другої кладовки, там де його могли найти люди. Після того зайнявся роботою. Через декілька днів ОСОБА_1 зустрічався з ОСОБА_4 на роботі, й він йому розповідав, що хтось підкинув на завод чохол та сім картку, яку йому колеги передали, однак телефон не повернули. ОСОБА_1 йому не зізнався в тому, що привласнив його телефон. В розмові ОСОБА_5 казав що може звернеться за допомогою в міліцію, й ще йому порадив написати заяву з приводу втрати телефона.

Днів через десять, після того як ОСОБА_1 знайшов телефон ОСОБА_5, до нього приїхали працівники міліції, які поцікавились чи є в нього мобільний телефон ОСОБА_5 й яким чином він з нього опинився. Тоді ОСОБА_1 зрозумів, що працівникам міліції все відомо й тоді він їм все пояснив та добровільно видав мобільний телефон ОСОБА_5 в цілому й не пошкодженому стані.

В скоєному щиро розкаюється, просить суд суворо не карати.

Потерпілий по справі ОСОБА_4 суду показав, що 30 липня 2010 року, зранку, о 08 годині він прийшов на роботу й переодягався в приміщені кладовки заводу. В той час з ним переодягався і ОСОБА_1 і ОСОБА_6. ОСОБА_5 памятає, що він зняв з ременя штанів сумочку з мобільним телефоном і поклав її на стіл, а одяг повішав на кілок. Після того вони пішли на планові збори, тобто в кімнату приміщення, де керівники заводу довели що їм необхідно зробити на протязі дня. Він не памятає чи брав із собою сумочку з своїм мобільним телефоном, памятає лише що ставив її на стіл в складській кімнаті. На планових зборах було біля десяти чоловік з різних бригад. З ним був тоді ОСОБА_1 та ОСОБА_6. В той день була пятниця, й в суботу та в неділю вони мали працювати.

Однак в суботу ОСОБА_5 мав пасти гурток худоби, й тому він хотів відпроситись додому з роботи на суботу, й керівництво заводу дало йому відпустку на суботу.

Біля 08 год. 15 хв., повернувшись з планових зборів ОСОБА_4 зайшов в складську кімнату, де в той час вже були ОСОБА_1 та ОСОБА_6,які саме курили. В той час ОСОБА_5 звернув увагу, що на сталі не має сумочки з його мобільним телефоном. Тоді ОСОБА_5, оглянув робочі штани й свій одяг, однак телефона не знайшов. Про те, що десь зник його телефон він повідомив ОСОБА_1 та ОСОБА_6, й тоді ОСОБА_1 з свого мобільного телефона почав телефонувати на номер мобільного телефона ОСОБА_5, однак виклики вже не йшли, а оператор звязку повідомив, що телефон знаходиться поза межами досяжності. Оскільки акумуляторна батарея телефона ОСОБА_5 була заряджена, то він зрозумів, що хтось умисно вимкнув його телефон, а тому він зрозумів, що хтось викрав його телефон.

В подальшому колеги цікавились чи знайшов він свій телефон, але в той день ОСОБА_4 його ніде не знайшов і йому ніхто телефон не повернув. В той день ОСОБА_5 з ОСОБА_1 працювали до 18 години. А вже в суботу ОСОБА_5 на роботу не виходив. В неділю ОСОБА_5 вийшов на роботу, й колега з іншої бригади ОСОБА_8 йому передав сумочку-чохол, належну йому всередині якої в аркуші паперу була загорнута сім картка мобільного оператора « Київстар» Дж.Ес.ЕМ.» з номером ОСОБА_9, ОСОБА_8 пояснив йому, що зранку в цей же день, тобто в неділю, він зайшов в кладовку, де на підлозі, біля дверей знайшов сумочку-чохол ОСОБА_5, але мобільного телефона не було. ОСОБА_5 зрозумів, що хтось дані речі йому підкинув, однак повернути телефон не бажає. Тому ОСОБА_5 просив колег по роботі повернути йому ще й телефон, однак ніхто цього не зробив. Тому він ще деякий час почекав щоб хтось підкинув йому і телефон, а вже пізніше звернувся до міліції з проханням допомогти розшукати особу яка викрала його телефон. Через декілька днів працівники міліції йому повідомили, що вони знайшли його мобільний телефон в ОСОБА_1, й вони ж ОСОБА_5 повернули під розписку телефон, флеш-картку й коробку до телефона, яку він їм надавав. Також потерпілий ОСОБА_5 показав, що з ОСОБА_1 він щодено зустрічався на роботі, однак ОСОБА_1 йому телефон не повертав, а ж поки його не забрали в нього працівники міліції.

Крім повного визнання своєї вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні злочину підтверджується матеріалами кримінальної справи:

- протоколом огляду місця події, а саме приміщення роздягальні в цукровому заводі с. Моївка, де виявлено наявність стола, та відсутність слідів проникнення до даної кімнати. (а.с. 9);

- протоколом добровільної видачі неповнолітнім ОСОБА_10 мобільного телефона, викраденого в ОСОБА_4. (а.с. 19);

- протоколом добровільної видачі неповнолітнім ОСОБА_10 флеш-карти до мобільного телефона, викраденого в ОСОБА_4. (а.с. 20);

- протоколом добровільної видачі ОСОБА_4 коробки від викраденого в нього мобільного телефона та чохла. (а.с. 12);

- протоколом виїмки в потерпілого ОСОБА_4 мобільного телефона, сім карти та флеш карти. (а.с. 63);

- протоколом виїмки в потерпілого ОСОБА_4 коробки мобільного телефона та чохла. (а.с. 72);

- протоколом огляду предметів, вилучених в потерпілого ОСОБА_4, а саме : мобільного телефона, сім карти та флеш карти. (а.с. 64);

- протоколом огляду предметів, вилучених в потерпілого ОСОБА_4, а саме: коробки від викраденого в нього мобільного телефона та чохла. (а.с. 73);

- довідкою вартості чохла та сім карти, виданої ПП ОСОБА_11 від 10.09.2010 року;

- висновком спеціаліста №2106 від 17.08.2010 року. Згідно якого вартість мобільного телефону «Нокіа 6300», вилученого в ОСОБА_1, становить 769 грн. 30 коп.. (а.с. 35-39).

Оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а підсудний правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позицій немає, то суд відповідно до ст. 299 КПК України за відсутності заперечень з боку учасників судового розгляду визнав недоцільним виклик і допит свідків, включених до списку, що додається до обвинувального висновку, а обмежився допитом підсудного, потерпілого та дослідженням матеріалів справи.

Здобуті на досудовому слідстві та досліджені в судовому засіданні докази є внутрішньо погодженими між собою і в сукупності доводять вину підсудного у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного за місцем проживання, та по місцю роботи характеризується позитивно, що підтверджується довідками характеристиками (а.с. 27, 28), за наявності обставини, яка помякшує покарання щиросердне каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, та за відсутності обставини, що обтяжує відповідальність підсудного, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів буде покарання у вигляді штрафу.

Питання про речові докази підлягають вирішенню у відповідності до положень статті 81 КПК України.

Запобіжний захід, обраний щодо підсудної, зміни не потребує.

Збитки, завдані державі в особі НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області внаслідок проведення судово - товарознавчої експертизи, у відповідності до положень ст.91, 93 КПК України підлягають стягненню із ОСОБА_1, оскільки їх розмір та підстава підтверджуються матеріалами кримінальної справи (а.с. 39).

Керуючись ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ПРИСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1

ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот пятдесят) гривень.

Запобіжний захід, обраний щодо засудженого, до набрання вироком законної сили залишити без змін підписку про невиїзд.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області, код 24525055, рахунок 0172, ГУДКУ у Вінницькій області, МФО 802015 витрати на проведення товарознавчого дослідження по справі в сумі 515 грн. 52 коп.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон марки «НОКІА -6300», серійний номер якого 99716 із картою памяті та сумочкою - чехлом до нього, сім карту мобільного оператора «Київ Стар», № - залишити власнику ОСОБА_5, в якої вони і знаходяться на зберіганні.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення в суді.

Суддя Суперсон С.П.