29.01.2016 Справа 522/1356/16-К
Провадження № 1-КС/522/1388/16
У Х В А Л А
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Долматівка Голопристанського району Херсонської області, громадянина України, українця, неодруженого, освіта середня спеціальна, непрацюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 13.04.2012 року Бериславським районним судом Херсонської області за ч. 1 ст. 213 КК України до громадських робіт строком 100 годин.
-підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, за наступних обставин.
18.06.2013 року, в нічний час, перебуваючи на зупинці, розташованій за адресою: місто Одеса, вулиця Канатна, навпроти бару «Палладіум», ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , переслідуючи корисні мотиви, вступили в злочинну змову між собою, спрямовану на напад з метою заволодіння чужим майном.
Близько 00 години 30 хвилин цього ж дня, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , побачивши, що на зупинці сидить ОСОБА_9 , визначили його майно, а також його життя і здоров`я в якості об`єкта свого злочинного посягання.
Продовжуючи далі реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 попрямували слідом за ОСОБА_9 , чикаючи зручного моменту для здійснення свого злочинного задуму, і обумовлюючи між собою план нападу.
Близько 01 години 50 хвилин цього ж дня, дочекавшись зручного моменту, обумовленого тим, що ОСОБА_9 перебував у темному місці, не освітлюваному ліхтарями, а саме: на кінцевій зупинці маршрутного таксі № 190, розташованої навпроти будинку № 6 по вулиці Італійський бульвар в місті Одесі, ОСОБА_7 підійшов до нього, після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи відповідно до досягнутої між ними домовленості, ОСОБА_7 завдав один удар в область голови ОСОБА_9 , у відповідь на що, отримав також удар в область голови. Далі ОСОБА_7 наніс ще два удари кулаком в голову ОСОБА_9 . Злякавшись нападника, ОСОБА_9 почав тікати в зворотному напрямку, де через кілька метрів його зупинив ОСОБА_8 і притиснув останнього руками до батискафа. Не маючи можливості надавати більше опір нападникам, ОСОБА_9 почав кричати, а ОСОБА_7 тим часом непомітно для нього витягнув з його задньої кишені штанів мобільний телефон марки «Самсунг», вартістю 150 гривень, в якому знаходилась СІМ- карта мобільного оператора зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_1 , вартістю 10 гривень на рахунку якої грошей не було.
Заволодівши в результаті нападу майном потерпілого, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 привласнили його, розпорядившись ним надалі на свій розсуд і заподіявши таким чином ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 160 гривень
Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, винним себе визнав повністю.
Окрім того, вина ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема:
протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ;
протоколом затримання ОСОБА_7 ;
протоколом затримання ОСОБА_8 ;
протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 ;
іншими матеріалами кримінального провадження.
В діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 186 КК України.
18 червня 2013 року ОСОБА_7 затриманий за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.
Та в той же день, тобто 18 червня 2013 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, вину по якому він визнав.
20 червня 2013 року Приморським районним судом відмовлено у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на останнього покладені обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Однак, ОСОБА_7 порушив зазначені обов`язки, в зв`язку з чим постановою слідчого Приморського РВ від 29 липня 2013 року був оголошений у розшук.
26 липня 2013 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси надано право слідчому Приморського РВ на здійснення приводу та затримання ОСОБА_7 з метою вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
29 січня 2016 року слідчий ОСОБА_3 , посилаючись на зазначені вище обставини звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_6 , про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що у відповідності із вимогами п. 1 ч.1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлена наявність ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 ставиться запобігання спроб переховуватись від органів досудового розслідування і суду, оскільки він не мешкає на території м. Одеси, а мешкає на території Херсонської області, вчинив тяжке кримінальне правопорушення, що свідчить про ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, тому що в результаті розгляду справи у суді йому можуть призначити покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі, а тому він буде мати намір уникнути кримінальної відповідальності.
Також, враховуючи що ОСОБА_7 раніше був засуджений у 2012 за ч. 1 ст. 213 КК України, але на шлях виправлення не став, а вчинив ще одне кримінальне правопорушення, в змові зі своїм спільником ОСОБА_8 , то існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, - а саме вчинення іншого кримінального правопорушення.
Кримінальне правопорушення вчинено із застосуванням фізичного насилля відносно потерпілого, тому існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
Таким чином, при наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні даного тяжкого злочину, вбачається наявність вказаних ризиків, що і є підставою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Посилаючись на те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше судимий, не працює та з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування, може скоїти нове кримінального правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеного ризику застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали подане клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу.
Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність для цього підстав, а також на можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
При цьому захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 стверджувала, що ОСОБА_7 не знав, що він знаходиться в розшуку, позитивно характеризується, має постійне місце проживання.
Розглянувши клопотання слідчого та вивчивши надані суду матеріали, допитавши підозрюваного, а також вислухавши прокурора, захисника, суд приходить до висновку, що подання слідчого ОСОБА_10 підлягає задоволенню з наступних підстав.
З наданих суду матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, за яке законом передбачено позбавлення волі до 6 років.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 є запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування або суду та незаконно впливати на свідків і інших учасників кримінального провадження.
Викладені обставини, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язки.
Застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки наявні ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. У зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у подальшому дасть можливість останньому спроби переховування від органів досудового розслідування, що в цілому може негативно вплинути та стати перешкодою у встановленні істини у вказаному кримінальному провадженні, обставин докази своєї злочинної діяльності, спроби тиску на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню.
Суд також вважає, що надані слідчим матеріали (докази) є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує обставини передбачені ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість скоєнного, можливість переховатись від органів досудового розслідування, тобто наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, суд приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , а тому вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.
Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,-
Клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 /шістдесят днів/ і обчислюється з 29 січня 2016 року.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .

Копію ухвали отримав : __________________________________