ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

25 грудня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ
у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні у судах першої та апеляційної інстанцій, на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 10 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 22 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перевірку судових рішень щодо ОСОБА_4 у касаційному порядку.
Проте касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ст. 427 КПК України.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому, ст. 438 КПК України передбачено, що підставами для скасування або зміни судових рішень можуть бути лише істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Разом з тим, прокурор, посилаючись на порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при ухваленні судових рішень щодо ОСОБА_5 , не наводить належних доводів та чітких аргументів на підтвердження цього.
Одночасно, у скарзі прокурор не погоджується із оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, та по суті посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що не є підставами для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Окрім того,на порушення п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, вимоги касаційної скарги зазначені без урахування положень ст. 436 КПК України, якою передбачені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Усупереч положенням частин 3, 5 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі не зазначено чи бажає особа, що її подала, брати участь у касаційному розгляді, а долучені копії оскаржуваних судових рішень щодо ОСОБА_4 не завірені належним чином, як це передбачено п.13.7 Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року №173.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні у судах першої та апеляційної інстанцій, на судові рішення щодо ОСОБА_4 залишити без руху та надати для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3