АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/2017/2015 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 303 КПК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2015 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2015 року, якою йому відмовлено в задоволенні скарги на бездіяльність Генерального прокурора України ОСОБА_4 в порядку ст. 303 КПК України, -

в с т а н о в и в :
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2015 року адвокату ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні скарги на бездіяльність Генерального прокурора України ОСОБА_4 в порядку ст. 303 КПК України.

На обґрунтування слідчий суддя, дослідивши надані скаржником матеріали, прийшов до висновку, що, оскільки кримінальні провадження у цьому конкретному випадку проводяться СВ Приазовського РВ ГУ МВС України в Запорізькій області, процесуальне керівництво у цих кримінальних провадженнях здійснюється прокуратурою цього ж району, остільки Генеральний прокурор України не є прокурором вищого рівня відносно працівників прокуратури Приазовського району, а тому і не зобов`язаний був безпосередньо вирішувати скаргу адвоката щодо недотримання розумних строків.

Не погодившись зі вказаним рішенням, адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій твердить, що він раніше тривалий час звертався до прокурорів вищого рівня з питанням порушення розумних строків розслідування згаданих кримінальних проваджень і це не давала жодних позитивних результатів, а тому він вважає, що саме Генеральний прокурор України, як прокурор вищого, ніж будь-який місцевий чи регіональний прокурор, рівня, має право дати вказівки прокурору будь-якого рівня.

Не зважаючи на вказівку в ухвалі слідчого судді, що ця ухвала оскарженню не підлягає, апелянт вважає, що він має право апеляційного оскарження зазначеної ухвали, посилаючись при цьому на рішення Європейського суду в правах людини, Конституцію України та правову позицію, висловлену Конституційним Судом України та зауважує, що таким чином він фактично позбавлений права на справедливий судовий розгляд, що суперечить ст. 8 Конституції України.

Розглянувши апеляційну скаргу та долучені до неї матеріали, визнаю, що апелянту необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження з наступних підстав.

Ст. 309 КПК України визначає конкретний і повний перелік рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, а ч.3 цієї правової норми прямо визначає, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення на них можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Оскільки у цьому конкретному випадку мова йде про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність Генерального прокурора України, тобто ця скарга була вирішена слідчим суддею по суті, а такі рішення слідчого судді не підлягають оскарженню в апеляційному порядку, остільки, відповідно до ч.4 ст. 399 КПК України, потрібно відмовити у відкритті апеляційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 309, 399 КПК України, -

у х в а л и в :
Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2015 року, якою йому відмовлено в задоволенні скарги на бездіяльність Генерального прокурора України ОСОБА_4 в порядку ст. 303 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Суддя Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_5

[1]