Провадження № 1-кп/756/894/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2015 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , представника ССД Оболонької РДА м. Києва ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такого, що народився у м. Фастів Київської області, громадянина України, українця, учня 311 групи ДПТНЗ «Фастівський ЦПТО» 3 курс, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

Судовим слідством Оболонський районний суд міста Києва:

в с т а н о в и в:
09 вересня 2015 року біля 13 год. 00 хв. ОСОБА_10 , перебував за адресою: м. Київ, пр. Оболонський, 1-Б, в ТРЦ «Дрім Таун», в приміщенні магазину «Зара», що належить ТОВ «Зара Україна». В цей момент у нього виник намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме чоловічих брюк, артикул №1701/308/802L, вартістю 559 грн. 20 коп. (без ПДВ).

Реалізуючи свій вищезазначений намір, ОСОБА_10 , діючи умисно, таємно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, для власного збагачення, взяв з полиці в приміщенні магазину чоловічі брюки та направився до примірочної кабіни.

Далі, ОСОБА_10 зайшов до примірочній магазину, де впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, руками від`єднав із вищевказаних брюк захисні кліпси та бірку, після чого одягнув їх на себе.

Продовжуючи вчиняти дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_10 , будучи одягнутим в брюки за які він не розрахувався, пішов до виходу із магазину та вийшов за межі магазину внаслідок чого спрацювала магнітна рамка сигналізації та останній був зупинений працівниками охорону, а викрадене майно було вилучене, у зв`язку з чим, ОСОБА_10 не зміг довести свій намір до кінця, з причин, які не залежали від його волі.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_10 міг б спричинити ТОВ «Зара Україна» матеріальну шкоду на загальну суму 559 грн. 20 коп. (без ПДВ).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені вище, та при цьому показав, що 09 вересня 2015 року біля 13 год. 00 хв. він перебував в приміщенні магазину «Зара», що розташований у ТРЦ «Дрім Таун» за адресою: м. Київ, пр. Оболонський, 1-Б, де в нього виникло бажання, викрасти чоловічі брюки.

Тоді він, ОСОБА_10 , взяв з полиці в приміщенні магазину вищевказані брюки та пішов до примірочної, там він впевнився, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не слідкує, зірвав з брюк кліпси та бірку, та одів вищевказані брюки на себе, а зверху надів свої брюки.

Після чого він вийшов за лінії кас магазину, після чого його затримали працівники охорони магазину та вилучили у нього викрадений товар.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_10 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), але злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, а відповідно, такі його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він є неповнолітнім, виховується в неповній сім`ї, відсутність у нього життєвого досвіду, що станом на час розгляду справи є не судимим, дав в суді негативну оцінку своїм діям, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, має позитивну активну життєву позицію, намагається встати на шлях виправлення. Враховує суд і відсутність претензій до обвинуваченого з боку представника потерпілого.

Обставинами, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд, у відповідності до вимог ст. 66 КК України, визнає його щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст. 67 КК України, на час розгляду справи не встановлено.

Прокурор в судовому засіданні також вказала на те, що враховуючи особу обвинуваченого, його характеристики, негативну оцінку ним свого вчинку, наявність необхідних умов для виховання та навчання, ОСОБА_10 може бути звільненим від кримінального покарання с застосуванням до нього заходів виховного характеру.

Інші учасники кримінального провадження, кожен окремо, не заперечували по суті проти застосування до обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, у вигляді передання його під нагляд матері.

Представник обвинуваченого пояснила суду, що вона має вплив на дитину та здатна забезпечити виконання покладених на неї обов`язків.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, враховуючи спосіб життя обвинуваченого, матеріальний стан його родини, його намагання встати на шлях виправлення, суд вважає за необхідне у даному конкретному випадку призначити покарання ОСОБА_11 , передбачене санкцією ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді громадських робіт, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим.

У той же час, аналізуючи все наведене вище у своїй сукупності, суд приходить до висновку про те, що на момент постановлення вироку внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки неповнолітній ОСОБА_10 не потребує реального застосування покарання, а відповідно знаходить правові підстави для звільнення відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України неповнолітнього від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у вигляді передання його під нагляд матері ОСОБА_5 , яка буде сприяти його виправленню та вихованню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є в даному випадку справедливим, а також необхідним і достатнім для сприяння його виправленню та попередження вчинення ним нових правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, ст.ст. 50, 65, 103, 105 КК України, ст.ст. 368, 373-376, 484, 485, 487 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, за якою призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин.

На підставі ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання у виді штрафу і застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у виді передання його до досягнення ним вісімнадцятирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , під нагляд матері ОСОБА_5 .

Речові докази по справі, що знаходяться на відповідальному зберіганні ТОВ «Зара УКРАЇНА» - чоловічі брюки, артикул №1701/308/802L - передати ТОВ «Зара УКРАЇНА» для використання за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1