Провадження № 1-кп/331/278/15
ЄУН 331/3217/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«18» вересня 2015 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта повна загальна середня, офіційно не працевлаштованого, сімейний стан одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
19 березня 2015 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, громадянин ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку № 28 по вулиці Анголенка в місті Запоріжжі, в ході раптово виниклого конфлікту, маючи умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, шляхом нанесення удару повідцем для собаки по тім`яній частині голови потерпілого ОСОБА_4 , спричинив останньому тілесні ушкодження. В результаті умисного нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_4 , згідно висновку експерта № 1043 від 20.03.2015 року, тілесне ушкодження, а саме: рану в тім`яній області зліва, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження.
На початку судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 винним себе не визнав, в подальшому, в ході судового розгляду вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю визнав, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив обставини, вчиненого ним, діяння.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням висновку експерта, документів, якими потерпілий обґрунтовує позовні вимоги та матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю визнав, у вчиненому розкаявся та пояснив суду, що 19 березня 2015 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, він разом з дружиною та двома своїми собаками поверталися додому з прогулянки. Підходячи до під`їзду свого будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , він побачив там раніше незнайомого чоловіка, яким виявився потерпілий ОСОБА_4 , який в цей момент справляв фізіологічні потреби організму. Дії потерпілого шокували та обурили його, тому він зробив йому зауваження. У відповідь ОСОБА_4 виразився на його адресу нецензурною лексикою, тому він, розлютився та зробив замах рукою, в якій в цей момент знаходилися два повідки для собак. Внаслідок своїх дій він влучив у потерпілого, спричинивши йому, таким чином, один удар в область голови.
Окрім цього додав, що йому дуже соромно за вчинене, він усвідомив свою протиправну поведінку, зробив для себе відповідні висновки, приніс вибачення потерпілому. Позовні вимоги потерпілого не визнав, вирішення позову покладає на розсуд суду.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що 19 березня 2015 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, після проведеного часу у кафе, де він вживав пиво, він разом з товаришем повертався додому. Прямуючи у напрямку трамвайних шляхів, у бік вулиці Анголенка, він відчув гостру необхідність справити фізіологічні потреби організму. З цією метою, він зайшов на подвір`я будинку АДРЕСА_2 , де і був згодом помічений обвинуваченим ОСОБА_5 , який разом із дружиною та двома собаками, випадково для нього, опинилися поблизу. Побачивши його дії, обвинувачений та жінка стали висловлювати на його адресу образи та погрози. Не відчуваючи від ОСОБА_5 реальної фізичної загрози, він став обходити його, з метою залишити вказане подвір`я. Коли він порівнявся з обвинуваченим, той зробив різкий рух рукою, в якій знаходилися повідки для собак, після чого він почув звук хлопку, далі, з його обличчя злетіли окуляри і він відчув біль в області голови. Після цього ОСОБА_5 одразу залишив подвір`я, зайшовши до під`їзду, а він залишився біля будинку разом з товаришем, який пришов йому на допомогу почувши конфлікт, та дружиною обвинуваченого. Далі, вони втрьох дійшли згоди піти до Жовтневого РВ для з`ясування всіх обставин справи.
На задоволенні позовних вимог наполягає, вирішення позову покладає на розсуд суду.
Відповідно до висновку експерта № 1043 від 20.03.2015 року, рана в тім`яній області зліва у потерпілого ОСОБА_4 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, яке утворилось від дії тупого предмета.
Висновком експерта № 1044Д від 20.03.2015 року встановлено, що потерпілому ОСОБА_4 було нанесено не менше 1-ї травматичної дії.
Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.
Обвинувачений ОСОБА_5 судимості не має і раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вчинив злочин невеликої тяжкості, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, має джерело доходу, надаючи послуги іміджмейкера, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями сприяв встановленню істини у справі, усвідомив свою протиправну поведінку, зробив відповідні висновки, приніс вибачення потерпілому.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому суд не вбачає.
Разом з тим, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд бере до уваги те, що на момент вчинення ним вказаного кримінального правопорушення, потерпілий ОСОБА_4 своєю поведінкою, обумовленою нехтуванням моральними нормами суспільства безпосередньо вплинув на перебіг подій та настання суспільно-небезпечних наслідків, про що свідчить прийняття ним рішення відправляти природні потреби організму у непристосованому та необладнаному для цього громадському місці, а саме: на подвір`ї будинку, де проживає обвинувачений.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, беручи до уваги наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також той факт, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння у вигляді штрафу, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання стосовно позовних вимог потерпілого ОСОБА_4 щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на його користь матеріальної шкоди, заподіяної злочином, суд приходить до наступного.
Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Потерпілий ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом про захист його порушеного права шляхом стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на свою користь матеріальної шкоди в розмірі 2056 гривень.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно абзацу 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» від 12.06.2009 року встановлено, що розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги ст. ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів.
Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Зі змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами.
Згідно з ч. 1 ст. 179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Так, в даному випадку предметом доказування є сума матеріальної шкоди в розмірі 2056 гривень. Зазначений факт відноситься до предмету доказування та підлягає детальному аналізу судом.
Як на докази суми матеріальної шкоди потерпілий ОСОБА_4 посилається на факт пошкодження обвинуваченим ОСОБА_5 під час скоєння кримінального правопорушення, належних йому окулярів, які внаслідок падіння були пошкоджені, вартість яких на момент їх придбання відповідно до офіційного курсу НБУ становила 57 доларів США (455,00 гривень), а відповідно до офіційного курсу долара США, встановленого НБУ станом на 15.05.2015 року (на момент подачі позову), їх вартість складає 2056 гривень.
Аналізуючи надані потерпілим докази, суд приходить до наступного.
Також, в судовому засіданні встановлено та не заперечується потерпілим, що внаслідок незаконних дій обвинуваченого ОСОБА_5 його окуляри дійсно були пошкоджені, наявне пошкодження оправи окулярів (зламана та склеєна дужка оправи). Пошкодження лінз окулярів не встановлено, що в свою чергу, не заперечується і самим потерпілим та свідчить про часткове пошкодження належного йому на праві власності майна.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 було заподіяно матеріальну шкоду, яка полягає у необхідності відновлення первісного стану належних на праві власності потерпілому окулярів, шляхом придбання нової оправи для окулярів.
Проте, в порушення перелічених норм процесуального права України, потерпілим не надано жодних належних та допустимих доказів того, що він придбав пошкоджені окуляри за іноземну валюту та, що на момент розгляду справи в суді, для відновлення порушених прав цивільного позивача, вартість оправи для окулярів складає 2056 гривень.
Частиною 1 статті 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для часткового задоволення цивільного позову ОСОБА_4 , а саме, стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на його користь матеріальної шкоди в розмірі 315 гривень.
Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 315 (триста п`ятнадцять) гривень.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1