печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3776/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2014 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу, що подана ОСОБА_2 на рішення Генерального прокурора України,-

В С Т А Н О В И В :
У провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 на рішення Генерального прокурора України щодо припинення провадження за скаргами та заявам в органах прокуратури.

Вивчивши подану скаргу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається із змісту скарги, ОСОБА_2 неодноразово зверталася до Генеральної прокуратури України із заявами та скаргами, з приводу перевірки обставин викладених у них. Проте, останні свого підтвердження не знайшли, у зв`язку з чим заявниці було направлено відповідні листи з роз`ясненнями.

Процесуальна дія провадиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями кримінально-процесуального закону, чинного на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

За загальним правилом, якщо інше не передбачено перехідними положеннями, після набуття відповідними змінами чинності підлягають застосуванню нові процесуальні норми, незалежно від того, коли було розпочато провадження у справі.

ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеною скаргою 18.02.2014, тобто під час дії КПК України 2012 року, а відтак посилання на положення ст. 97 КПК України 1960 року, як на правову підставу звернення до суду з зазначеною скаргою, безпідставне.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень. Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України 2012 року.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Виходячи із змісту скарги та додатків до неї, не вбачається наявності рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження яких породжується у сторони кримінального провадження.

Також, як вбачається, відсутній факт проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, відносно якого є можливим оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування, передбачене чинним Кримінально-процесуальним законодавством України.

Вказана скарга надійшла до суду в період дії Кримінально-процесуального кодексу України в редакції 2012 року, який набрав законної сили 20.11.2012. Подачу та розгляд кримінального провадження у формі приватного обвинувачення регламентується главою 36 цього кодексу. Так, відповідно до ч. 1 ст. 477 КПК України на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, може бути розпочате слідчим, прокурором.

Відповідно до ст. 478 КПК України потерпілий має право подати до слідчого, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування, заяву про вчинення кримінального правопорушення протягом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення певного кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 КПК України слідчі органи внутрішніх справ здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.

Окрім того, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України 2012 року. Частиною 1 ст. 303 КПК України 2012 року передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження.

Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

У своїй скарзі ОСОБА_2 не вказала про факт, який за своїм змістом відноситься до вичерпного переліку ч. 1 ст. 303 КПК України 2012 року.

Таким чином, особа, яка подала скаргу, ОСОБА_2 оскаржує бездіяльність, що, виходячи з ч. 1 ст. 303 КПК України 2012 року, не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 214, 216, 303, ч. 4 ст. 304, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на рішення Генерального прокурора України.

Слідчим суддею роз`яснюється, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України 2012 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1