Справа № 426/5785/15-к
Провадження № 11кп/782/282/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області в складі:

Головуючого-судді : ОСОБА_1

Суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

При секретарі : ОСОБА_4

За участю прокурора: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку Луганської області матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Сватівського району Луганської області ОСОБА_6 на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 12.11.2015 року щодо вирішення питань відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мелуватка Сватівського району, Луганської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

- 07.05.2008 р. Сватівським районним судом Луганської області, за ст.185ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним строком 2 роки;

- 03.05.2012 р. Сватівським районним судом Луганської області за ст.ст.15 ч.2-185 ч.1, 15 ч.2-185 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі згідно ст.75 КК України з випробувальним терміном на 2 роки ;

- 14.06.2013 р. Сватівським районним судом Луганської області, за ст.185 ч.2, 71 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі,

які виникають при виконанні вироку суду,в порядку ст.ст. 537,539 КПК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
Прокурор Сватівського району Луганської області ОСОБА_6 звернувся до суду з поданням щодо вирішення питань, які виникають при виконанні вироку суду, вказавши, що вироком Сватівського районного суду Луганської області від 14.06.2013 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до вказаного покарання приєднано невідбуту частину за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 03.05.2012 року та остаточно призначене покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до вказаного судового вироку облик строку покарання засудженого ОСОБА_7 , починається з 11.04.2013 року та закінчується 11.04.2018 року.

Згідно рішення регіональної комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі при управлінні ДПтС України в Луганській області, засудженого ОСОБА_7 з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину розподілено для відбування покарання до Комісарівської виправної колонії № 22 /Луганська область, Перевальський район, сел.Комісарівка/.

У зв`язку з проведенням на території Луганської області антитерористичної операції, місто Красний Луч, де розташована Комісарівська виправна колонія № 22, опинилась в межах тимчасово окупованої території України, яка контролюється представниками незаконних збройних формувань /на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» № 1085-р від 07.11.2014 р. та Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 р. місто Перевальський район віднесено до переліку таких населених пунктів/.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України № 1207-VІІ від 15.04.2014 р. визначено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції України та законів України.

Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені в порядку, не передбаченому Законом.

Також, ч.3 ст.9 Закону передбачено, що будь-який акт /рішення/, документ, виданий органами та/або особами, визначеними частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків.

У грудні 2014 року представниками незаконних збройних формувань так званої ЛНР захоплено Комісарівську виправну колонію № 22 та нелегітимним органом, створеним у порядку, не передбаченому діючим законодавством України, ОСОБА_7 зі слів останнього, звільнено від відбування подальшого покарання в зв`язку з застосуванням до нього положень Закону України «Про амністію у 2014 році».

18.12.2014 року до Сватівського РВ ГУМВС звернулась ОСОБА_8 зі скаргою на можливі протиправні дії ОСОБА_7 .

Дані обставини, свідчать про те, що станом на 18.12.2014 року невідбута частина покарання засудженого ОСОБА_7 , становить 3 роки 3 місяці 24 дні.

ОСОБА_7 є громадянином України, зареєстрований та мешкає на території, підконтрольній державній владі України - АДРЕСА_1 , був засуджений та відбував покарання на підставі діючого законодавства України у Комісарівській виправній колонії № 22, яка входила до складу Державної пенітенціарної служби України, у зв`язку з чим вирішення питань, що виникають при виконанні вироку, віднесено до компетенції судових органів України.

Просив визначити строк фактично невідбутим засудженим ОСОБА_7 частини покарання за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 14 червня 2013 року, направити засудженого ОСОБА_7 для відбуття покарання у вигляді позбавлення волі на строк, визначений судом, як не відбутий строк, за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 14 червня 2013 року, надати дозвіл органам внутрішніх справ на етапування ОСОБА_7 до Старобільського слідчого ізолятора управління ДПтС України у Луганській області, термін не відбутої частини покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту виявлення останнього на території, підконтрольній державній владі України, тобто з часу надходження до Сватівського РВ ГУМВС України у Луганській області скарги на дії ОСОБА_7 , тобто до 18.12.2014 року.

Крім того, до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_9 щодо звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування невідбутої частини покарання, призначеної вироком Сватівського районного суду Луганської області від 14 червня 2013 року на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році». Захисник в клопотанні посилається на статті 2 та 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», відповідно до якого ОСОБА_7 нібито підпадає під дію даного закону.

Відмовляючи в задоволенні подання прокурора та клопотання захисника ОСОБА_9 суд зазначив, що вироком Сватівського районного суду Луганської області від 14 червня 2013 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України до вказаного покарання приєднано невідбуту частину за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 03 травня 2012 року та остаточно призначене покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Строк відбування покарання відраховувався з 11 квітня 2013 року. Вирок набрав законної сили та був звернутий до виконання.

Для відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, розподілено для відбування покарання до Комісарівської виправної колонії № 22 /Луганська область, Перевальський район, селище Комісарівка/.

Станом на день, набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році», даних про те, що засуджений ОСОБА_7 відбув одну чверть призначеного строку основного покарання, суд не має. Крім того, відсутні будь-які відомості про поведінку засудженого за час відбування покарання, які мають істотне значення для застосування щодо засудженого данного Закону.

За таких обставин суд вважає за необхідне в задоволенні клопотання захисника щодо звільнення засудженого від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2014 році», відмовити.

Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання, а саме довідки - характеристики, наданої сільським головою Мілуватської сільської ради, ОСОБА_7 проживає на території Мілуватської сільської ради Сватівського району, однак точної дати, з якої останній знаходиться на даній території, не зазначено.

Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні не може пояснити, коли він саме був звільнений з місць позбавлення волі. Пояснення засудженого, що він був звільнений згідно Закону України "Про амністію у 2014 році", суд не приймає до уваги, оскільки рішення щодо звільнення останнього відсутнє, довідка про звільнення відсутня.

Визначити строк фактично невідбутої засудженим ОСОБА_7 частини покарання за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 14.06.2013 року, суд не має можливості, оскільки прокуратурою не встановлено та не переварено факт, з якого саме часу та на підставі чого був звільнений або самовільно покинув Комісарівську виправну колонію № 22 засуджений ОСОБА_7 . Доводи прокуратури щодо обчислення строків з 18 грудня 2014 року, тобто з часу надходження до Сватівського РВ ГУМВС України у Луганській області скарги на дії ОСОБА_7 , тобто з 18.12.2014 року, є надуманими та не визначеними нормами Закону. Тобто, прокуратурою не проведено належної перевірки щодо встановлення точної дати звільнення засудженого ОСОБА_7 з Комісарівської виправної колонії № 22.

Таким чином суд не має можливості обчислити термін невідбутої частини покарання ОСОБА_7 з моменту виявлення останнього на території, підконтрольній державній владі України, а саме з 18 грудня 2014 року, оскільки не встановлена дата звільнення засудженого з виправної колонії.

Тому і надати дозвіл органам внутрішніх справ на етапування ОСОБА_7 до Старобільського слідчого ізолятора Луганської області, враховуючи викладене, суд не може.

За таких обставин подання прокурора Сватівського району щодо вирішення питань, які виникають при виконанні вироку суду не підлягає задоволенню,

Не погодившись з ухвалою суду, прокурор прокуратури Сватівського району Луганської області ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, в якій визначити строк фактично невідбутої засудженим ОСОБА_7 частини покарання за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 14.06.2013 року.Направити засудженого ОСОБА_7 для відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк, визначений судом, як невідбутий за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 14.06.2013 року, а саме 3 роки 3 місяці 24 дні.Надати дозвіл органам внутрішніх справ на етапування ОСОБА_7 до Старобільського слідчого ізолятору управління ДПтС України в Луганській області.Термін невідбутої частини покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту виявлення останнього на території, підконтрольній державній владі України, тобто з часу надходження до Сватівського РВ ГУМВС України у Луганській області скарги на дії ОСОБА_7 від 18.12.2014 року. Ухвалу для виконання направити до Сватівського відділу поліції Національної поліції України у Луганській області та управління ДПтС України в Луганській області.
Вважає, що ухвала незаконна та необґрунтована через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, а саме через те, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Суд відмовляючи у поданні прокуратури району посилається на те, що ними не проведено достатньої перевірки з метою встановлення точної дати звільнення або самовільного залишення ОСОБА_7 Комісарівської виправної колонії №22, не врахував юридично встановлений та підтверджений рапортом оперативного чергового Сватівського РВ ГУМВС України у Луганській області від 18.12.2014 року факт знаходження ОСОБА_7 на території Сватівського району Луганської області, з дати встановлення якого прокуратурою району й рахується невідбута частина покарання засудженого ОСОБА_7 за вироком суду від 14.06.2013 року. Крім того, беручи до уваги пояснення засудженого, що нібито останній звільнений з виправної колонії раніше, але точної дати не пам`ятає - лише додавав би останньому строк невідбутої частини покарання. Натомість, прокуратурою району взято до уваги офіційно встановлений та ніким не оспорюючий факт знаходження ОСОБА_7 поза межами установи виконання покарань на території Сватівського району. Необхідність у встановлені судом невідбутої частини покарання також полягає у тому, що відносно ОСОБА_7 15.05.2015 року до Сватівського районного суду спрямовано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000260 від 04.04.2015 р. у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та у випадку його розгляду і постановлення судом обвинувального вироку, проблемним буде призначити покарання, оскільки останній ще не відбув покарання, призначене вироком Сватівського районного суду від 14.06.2013 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора, якій підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі, просив скасувати ухвалу суду та задоволити подання, дослідивши матеріали подання, надавши прокурору слово в судових дебатах, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
Відповідно до ст.537 КПК України передбачені питання, які вирішуються судом під час виконання вироків.
Пункт 14 ч.1 ст.537 КПК України передбачає, що суд має право вирішувати інші питання, про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Діючим законодавством, а саме статтями 86-88, 91, 93 КВК України, Інструкцією про порядок розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.02.2012 року № 222/5, передбачений певний порядок виконання покарань у вигляді позбавлення волі, який регламентує порядок переведення засуджених до іншої виправної колонії за виняткових обставин.
Оскільки цей порядок визначений нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України та виконується установами виконання покарань, колегія суддів вважає, що поставлене в поданні прокурора питання не відноситься до такого, яке може бути розглянуто відповідно до п.14 ст.537 КПК України, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора.
Крім того, як вбачається із матеріалів справи до подання не надано відомостей, які об`єктивно підтверджують місце знаходження засудженогоОСОБА_7 в період часу згрудні 2014 року, коли як зазначено в поданні, працівникамиКомісарівської виправної колонії № 22 звільнено від відбування подальшого покарання в зв`язку з застосуванням до нього положень Закону України «Про амністію у 2014 році» і до 18 грудня 2014 року, тобто з часу надходження до Сватівськрго РВ ГУМВС України у Луганській області скарги на дії ОСОБА_7 , про що обгрунтовано зазначено в ухвалі суду.
Також, станом на день, набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році», даних про те, що засуджений ОСОБА_7 відбув одну чверть призначеного строку основного покарання, суд не має. Крім того, відсутні будь-які відомості про поведінку засудженого за час відбування покарання, які мають істотне значення для застосування щодо засудженого данного Закону.

Істотних порушень норм КПК України при розгляді подання судом допущено не було, подання розглянуто у відповідності із вимогами статей 537, 539 КПК України, тому апеляційний суд вважає, що підстав для скасуванні ухвали суду немає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Сватівського району Луганської області ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 12.11.2015 року щодо вирішення питань, які виникають при виконанні вироку суду, в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України, відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду Луганської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
СУДДІ:

________________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3