АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/729/15 Справа № 703/2322/14-к Категорія: ч. 1 ст. 115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого-судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 та прокурора Смілянської міжрайонної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 червня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України на 9 років позбавлення волі.

Прийнято рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь: потерпілої ОСОБА_10 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; держави процесуальні витрати в сумі 3 847,37 грн. за залучення експертів.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 15 січня 2014 року у невстановлений час в період з 9 до 16 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання потерпілої ОСОБА_11 , в будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно, з метою заподіяти смерть ОСОБА_11 , завдав їй 10 ударів ножем в область голови, внаслідок чого потерпілій були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді ушкодження області правого зовнішнього слухового проходу, ушкодження правої виличної області, ушкодження правої тім`яно-скроневої області голови із крововиливом у їх товщі, крововиливу на внутрішній поверхні м`яких тканин лоба справа, синців повік правого ока та центру лоба, найтяжчі з яких згідно висновку судово-медичної експертизи № 026 від 22.03.2014 року відносяться до категорії тяжких та від яких потерпіла померла на місці.

В апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати з підстав невідповідності висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження. Зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що вбивство потерпілої вчинив він, що не відповідає дійсності і спростовується матеріалами кримінального провадження. Також, вказує, що викладені у судовому рішенні його показання та показання свідків не відповідають тим, які були дані в судовому засіданні.

На думку апелянта, судом неповно перевірені його доводи в частині перебування на місці злочину чоловіка на ім`я ОСОБА_12 , оскільки органом досудового розслідування, на виконання ухвали суду, було допитано лише трьох осіб, коли як він зазначав, що вказана особа проживає в іншій місцевості.

Вказує, що ОСОБА_13 , який не був допитаний судом, бачив як він відпочивав у себе у дворі о 15 годині в день вбивства ОСОБА_11

- захисник ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати через невідповідність його висновків фактичним обставинам кримінального провадження і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження. Вказує на те, що органом досудового розслідування обставини справи не з`ясовані, а матеріали кримінального провадження не містять об`єктивних та беззаперечних доказів винуватості її підзахисного. Апелянт зазначає, що суд належним чином не перевірив версію ОСОБА_7 про його непричетність до скоєного та не прийняв до уваги, що жоден із допитаних свідків не був очевидцем вбивства ОСОБА_11 . При цьому, свідки, які бачили ОСОБА_7 на протязі дня, коли було вбито потерпілу, не помітили на його одязі слідів крові. Стверджує, що достовірність показань ОСОБА_7 підтверджується показаннями свідків, допитаних судом, зокрема: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та свідка, якого судом допитано не було, зокрема ОСОБА_22 про те, що у ОСОБА_7 ніякого конфлікту з ОСОБА_11 не було, що вказує на те, що обвинувачений не мав умислу на її вбивство;

- прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, які суд визнав доведеними і правильність кваліфікації дій обвинуваченого, порушує питання про скасування вироку через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі ОСОБА_7 внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 10 років позбавлення волі. Зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано, що ОСОБА_7 вчинив правопорушення проти життя та здоров`я людини при наявності обставини, що обтяжує покарання стан алкогольного сп`яніння, вину у вчиненому не визнав, активно намагався ввести суд в оману, повідомляючи обставини, які в ході судового розгляду спростовані, у вчиненому щиро не розкаявся, вибачення у потерпілої не попросив, що свідчить про те, що обвинувачений належних висновків не зробив.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги в повному обсязі, а доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора заперечили, міркування прокурора про задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні та залишення без задоволення апеляційних вимог обвинуваченого та сторони захисту, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення в даному провадженні вказані вимоги закону були належним чином дотримані.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, відповідають фактичним обставинам справи, які ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 як в суді першої інстанції, так і в ході апеляційного розгляду свою вину за ч. 1 ст. 115 КК України не визнав в повному обсязі, зазначивши, що смерті потерпілій ОСОБА_11 не заподіював, його винуватість в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, підтверджується належними та допустимими доказами, дослідженими безпосередньо під час судового розгляду та наведеними у вироку.

Зокрема показаннями потерпілої ОСОБА_10 про те, що її мати ОСОБА_11 проживала сама в будинку АДРЕСА_2 , а 17.01.2014 року їй стало відомо, що останню вбили за місцем проживання.

Показаннями свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 про те, що ОСОБА_24 і ОСОБА_25 , як працівниці газового господарства, робили побудинковий обхід та, виявивши труп у будинку ОСОБА_11 , викликали міліцію і «швидку» допомогу, а ОСОБА_23 , як працівниця Смілянської СШМД, отримала виклик для виїзду на вул. Доватора, де по приїзду в будинку потерпілої констатувала смерть жінки, яка лежала на підлозі в неприродній позі, обличчям донизу, з явними ознаками насильницької смерті.

Допитана судом свідок ОСОБА_21 мати обвинуваченого, показала, що проживала з сином ОСОБА_7 , який підтримував відносини з ОСОБА_11 , допомагав їй по господарству та вживав з нею алкоголь. Зранку 15.01.2014 року ОСОБА_7 збирався до ОСОБА_11 , але коли вона близько 17 години повернулась додому з роботи, то син був вдома. Син їй розповів, що захищаючи незнайому дівчину побився з хлопцями що їхали в автомобілі «Нива» та забруднив свою куртку в кров, яку вона витерла губкою. В цей же день ОСОБА_7 шукав ту дівчину, оскільки вона забула у них на подвір`ї шапку, проте не знайшов. Також, син їй розповідав, що в будинку ОСОБА_11 бачив невідомого чоловіка, який нерухомо лежав на підлозі, а тому він подумав, що даний чоловік мертвий. Після затримання ОСОБА_7 працівниками міліції з її домоволодіння був вилучений одяг, серед якого і зимову куртку, яку вона відмивала від крові.

З показань допитаного свідка ОСОБА_26 вбачається, що 15.01.2014 року близько 7 год. 20 хв. він зустрів ОСОБА_7 на стежці між пров. Доватора та вул. Ростовської, який йшов в сторону будинку ОСОБА_11 . Того ж дня він бачив його і біля магазину «Едельвейс». Напередодні не чув нічого підозрілого зі сторони двору ОСОБА_11 , та нікого там не бачив. ОСОБА_7 на подвір`ї домоволодіння останньої бачив восени.

Як слідує з показань свідка ОСОБА_14 , вранці 15.01.2014 року до неї заходив ОСОБА_7 , який був нетверезий та просив розміняти йому 200 грн. В обідній час він приходив іще раз, казав, що купив та відвіз продукти своїй співмешканці ОСОБА_11 і розповідав про якогось мертвого чоловіка в її хаті.

Згідно показань свідка ОСОБА_27 , працюючого водієм таксі, в середині січня 2014 року близько 7 год., він возив ОСОБА_7 , який був в нетверезому стані в магазин «Едельвейс». Потім висадив обвинуваченого по пров. Ростовському, і він пішов у бік будинку ОСОБА_11 .. В той день ОСОБА_7 був вдягнений у зимову темну шкіряну куртку.

Показаннями свідка ОСОБА_28 про те, що 15.01.2014 року близько 8 год. ОСОБА_7 купував в магазині «Едельвейс» продукти харчування, за які на касі розрахувався банкнотою номіналом 200 грн., підтверджується факт перебування його в цьому магазині у день вчинення вбивства.

Як вбачається з показань свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , 15.01.2014 року близько 10-11 години вони бачили ОСОБА_7 , який йшов по пров. Стаханова в бік автошколи. Того ж дня близько 14 год. бачили його і біля хвіртки будинку де він мешкає, в цей час в дворі нікого не було.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_29 в судовому засіданні показали, що 15.01.2014 року близько 20 год. 30 хв., коли вони спільно вживали алкогольні напої в будинку останнього, прийшов ОСОБА_7 , який був у нетверезому стані, але поводив себе адекватно. При цьому свідок ОСОБА_16 додав, що під час розмови ОСОБА_7 говорив що «взяв гріх на душу», при цьому не пояснював в чому цей гріх полягає. Про будь-які бійки чи то врятування якоїсь дівчини останній не розповідав.

Допитаний свідок ОСОБА_18 показала, що була знайома з ОСОБА_11 , яка зловживала алкогольними напоями. Зі слів ОСОБА_11 , знає, що вона періодично зустрічалась з ОСОБА_7 .

З показань допитаних судом свідків ОСОБА_30 та ОСОБА_19 слідує, що 17 або 18.01.2014 року близько 14 год. вони були залучені в якості понятих при огляді місця події в домоволодінні ОСОБА_11 . По приходу в будинок бачили ОСОБА_11 , яка нерухомо лежала на підлозі. Серед вилучених працівниками міліції предметів був ніж, який підібрали з підлоги, а пізніше їм його демонстрували вже упакованим, сережки та гроші. У центральній кімнаті на стіні та дверях були сліди від крові, які одразу «кидались в око».

Свідок ОСОБА_31 суду показала, що разом з ОСОБА_32 була залучена понятою під час проведення слідчої дії, в ході якої у ОСОБА_7 вилучали одяг, серед якого і куртку, яка на рукаві мала забруднення. Дане забруднення, за визначенням експерта, що був присутній під час слідчої дії, нагадувало сліди крові.

Згідно протоколу огляду місця події від 17.01.2014 року, в будинку АДРЕСА_2 виявлено труп ОСОБА_11 зі слідами насильницької смерті. Крім того, вилучені речові докази, зокрема ніж, змиви речовин, сліди папілярних ліній, сліди низу взуття, мікронакладення та зрізи нігтів.

При огляді місця події 18.01.2014 року в домоволодінні ОСОБА_7 було виявлено та вилучено одяг останнього з плямами бурого кольору.

Проведеними по справі судово-медичними експертизами № 011 від 21.03.2014 року та № 026 від 22.03.2014 року встановлено, що смерть ОСОБА_11 наступила від рани області правого зовнішнього слухового проходу із ушкодженням зовнішньої сонної артерії та масивною кровотечею і малокровністю внутрішніх органів, яка виникла від дії знаряддя, що володіє властивостями плоского колюче-ріжучого, можливо ножа, є прижиттєвою, спричиненою за короткий проміжок часу до смерті, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та перебуває в прямому причинному зв`язку зі смертю останньої. Інші дев`ять ран локалізовані в різних частинах голови потерпілої, є прижиттєвими, спричиненими за короткий відрізок до смерті предметом з аналогічними властивостями, імовірно ножем. Також, на обличчі ОСОБА_11 є тілесні ушкодження від дії тупого предмета, що відносяться до легких, та спричинені прижиттєво за короткий проміжок часу до смерті. Смерть наступила не менше 24 годин та не більше 72 годин до огляду трупа в морзі. З зазначеними тілесними ушкодженнями ОСОБА_11 жила не більше 10-20 хв. та не могла здійснювати цілеспрямовані рухи. Тілесні ушкодження у виді ножових поранень могли бути спричинені ножем, наданим на експертизу.

Вказані висновки в судовому засіданні підтвердив і допитаний в якості спеціаліста експерт ОСОБА_33 , додавши, що на голові та обличчі потерпілої були сліди нанесення легких тілесних ушкоджень, які відповідають часу нанесення основного удару, від якого остання померла. Всі 10 ран виявлені на голові постраждалої імовірно нанесені одним і тим самим предметом і ножем, що був наданий на дослідження. Що стосується часу смерті постраждалої, зазначив, що станом на 9 годину 15.01.2014 року ОСОБА_11 була жива. Також не виключив, що в наслідок нанесення ран, що виявлені на трупі, було можливе потрапляння бризок крові на рукав одягу особи, що їх спричинила.

Проведеними в провадженні та перевіреними судом висновками експертиз, зокрема: висновком судово-дактилоскопічної експертизи № 25 від 07.02.2014 року про те, що частина слідів папілярних ліній, вилучених 17.01.2014 року під час огляду місця події в будинку ОСОБА_11 , з корпусу швейної машинки, на частинах посуду, на журнальному столику та шпалерах, придатні для ідентифікації, та залишені останньою і ОСОБА_7 . Слідів папілярних ліній невстановлених осіб не виявлено; висновком судово-медичної цитологічної експертизи №34 від 27.02.2014 року про те, що на чорній шкіряній куртці, вилученій у ОСОБА_7 виявлено вісім плям булого кольору, шість із яких є слідами крові людини, і з урахуванням групи крові ОСОБА_11 та ОСОБА_7 можуть походити від них обох; висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №240мб від 11.04.2014 року, про те, що генетичні ознаки крові людини на змивах зі шкіряної куртки ОСОБА_7 збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупу ОСОБА_11 ; висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №238мб від 09.04.2014 року про те, що генетичні ознаки крові людини із куска шпалери вилученого з місця вчинення злочину, збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупу ОСОБА_11 ; висновком судово-трасологічної експертизи № 156 від 10.05.2014 року про те, що 4 сліди низу взуття, вилучені під час огляду місця події в будинку ОСОБА_11 , імовірно залишені взуттям, вилученим 18.01.2014 року у ОСОБА_7 або іншим, яке за формою, розмірами, типом малюнка підошви подібне до нього. Даними висновками підтверджується факт знаходження обвинуваченого ОСОБА_7 у будинку потерпілої на час вчинення вбивства та її вбивство, а також спростовуються твердження останнього про вчинення вбивства ОСОБА_11 іншою особою.

Крім того, судом першої інстанції, в порядку ст. 357 КПК України, за участю спеціаліста ОСОБА_34 оглянуто речовий доказ шкіряну куртку, вилучену у ОСОБА_7 18.01.2014 року, на якій маються плями, які згідно висновку експерта являються кров`ю ОСОБА_11 та фотозображення із плямами крові, зафіксованими під час огляду місця події. З приводу локалізації плям на дверях в будинку ОСОБА_11 експерт повідомив, що їх форма свідчить про більш імовірне нанесення з певного предмету на поверхню дверей в наслідок тертя певним забрудненим предметом (не виключено, що рукавом куртки). Щодо деяких плям крові на куртці, вилученої у ОСОБА_7 спеціаліст зауважив, що не виключає можливості їх виникнення від розбризкування крові.

Як слідує з акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №46, від 29.01.2014 року, ОСОБА_7 на період часу до якого відноситься скоєння інкримінованого йому злочину та на теперішній час не виявляв і не виявляє ознак будь-якого хронічного психічного захворювання, недоумства, тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки які б позбавляли його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, що свідчить про його осудність.

Аналіз наведених доказів в їх сукупності з доказами, на які маються посилання у вироку суду, свідчить про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який він засуджений і його дії за 1 ст. 115 КК України кваліфіковано правильно.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що він не причетний до скоєного відносно ОСОБА_11 злочину, об`єктивно не підтверджені та спростовуються доказами наявними в матеріалах кримінального провадження, дослідженими в судовому засіданні, які є послідовними, узгоджуються між собою та свідчать про неспроможність доводів про відсутність його вини у вчиненні умисного вбивства, а тому колегією суддів розцінюється як обраний спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.

Не знайшли свого підтвердження і доводи обвинуваченого та його захисника про те, що суд належним чином не перевірив версію про непричетність ОСОБА_7 до скоєного, оскільки за дорученням суду, в порядку ч.3 ст. 333 КПК України, органом досудового розслідування здійснено ряд слідчих дій, направлених на перевірку показань обвинуваченого, результати досліджень яких свідчать про необ`єктивність його посилань.

Зокрема, не підтвердилась версія ОСОБА_7 про знаходження в будинку ОСОБА_11 невідомого йому чоловіка, оскільки в результаті проведення розшукових дій, слідчим не встановлено жодного свідка, який би впізнав особу чоловічої статі, фоторобот якого було складено зі слів останнього. При цьому, слідчим було опитано вичерпне коло осіб, що могли бачити таку особу в разі її існування. Крім того, під час огляду місця події вилучались всі виявлені в будинковолодінні ОСОБА_11 сліди, при ідентифікації яких не встановлено їх належність будь-якій іншій особі, окрім потерпілої та ОСОБА_7 .

З урахуванням наведеного, твердження обвинуваченого про неповноту перевірки його показань з приводу перебування на місці злочину чоловіка на ім`я ОСОБА_12 , є недоречними, об`єктивно не підтвердженими доказами, здобутими у провадженні.

Також, не знайшли свого підтвердження і доводи обвинуваченого про його бійку на захист невідомої дівчини, з незнайомими хлопцями на автомобілі ВАЗ2121 д.н.з. НОМЕР_1 , наведена ним в якості свого алібі та пояснення наявності плям крові на шкіряній куртці, що замивались ним та його матір`ю. Дана обставина не доведена показаннями жодного свідка, на які вказувалось самим обвинуваченим. Крім того, при перевірці належності даного автомобіля, встановлено, що він належить ОСОБА_35 , який працює лісничим та в зазначений ОСОБА_7 час, знаходився за місцем роботи в с. Сунки.

При цьому, при огляді ОСОБА_7 лікарем - судово-медичним експертом, у останнього не виявлено жодних тілесних ушкоджень, притаманним ушкодженням, які могли б виникнути в результаті бійки, а виявлені лише садна нижніх кінцівок, що були спричинені до 15 січня 2014 року та слід від забору крові у вигляді уколу, що підтвердив також і допитаний судом в якості спеціаліста експерт ОСОБА_36 .

Доводи обвинуваченого, про імовірну наявність на його куртці слідів крові незнайомих осіб, з якими він бився, захищаючи дівчину, спростовуються висновками проведеної в провадженні молекулярно-генетичної експертизи про те, що при дослідженні змивів з шкіряної куртки ОСОБА_7 , виявлені збіги лише з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_11 , при відсутності генетичних ознак будь-якої іншої крові людини.

Твердження ОСОБА_7 про те, що він забруднив куртку у кров потерпілої коли ввечері заходив до неї додому та, подумавши що вона спить, пішов, спростовуються локалізацією плям крові, які знаходяться як на рівні лівого плеча, що відповідає версії обвинуваченого, про те, що він зачепився тією частиною куртки за двері, де була кров, так і на передій правій частині зверху, а також біля кишені, що було б неможливо за тих обставин, на які вказує останній.

Посилання захисника ОСОБА_8 про відсутність у ОСОБА_7 конфлікту з ОСОБА_11 та, у зв`язку з цим, умислу останнього на її вбивство, спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами кримінального провадження, зокрема показаннями допитаних свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_26 , ОСОБА_18 про те, що обвинувачений та потерпіла мали близькі стосунки, проте з осені 2013 року до 15 січня 2014 року ці стосунки не підтримували, що об`єктивно вказує на існування між ними тривалого конфлікту, а звідси і неприязне них стосунків. В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 повідомляла про своє негативне ставлення до таких відносин та що неодноразово говорила про це ОСОБА_7 .

При цьому, судом першої інстанції вірно встановлено наявність умислу обвинуваченого на вбивство потерпілої з урахуванням локалізації нанесених останній ударів в життєво важливий орган, їх кількість та знаряддя злочину, що виключає будь-який інший умисел при їх нанесенні.

Виходячи з принципів моральності, співрозмірності та достатності, судом обгрунтовано задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 , з чим погоджується і колегія суддів.

Покарання суд першої інстанції призначив обвинуваченому виходячи з вимог ст.ст. 50, 65 КК України з врахуванням характеру і ступеню суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується виключно позитивно, військовозобов`язаний, має нагороди за службу, незадовільний стан здоров`я, те, що наявні у нього захворювання не перешкоджають триманню під вартою, та за відсутності обставин, що пом`якшують покарання і наявності тих, що його обтяжують вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі.

Твердження прокурора, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання не в повній мірі враховано, що він вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я людини при наявності обставини, що обтяжує покарання стан алкогольного сп`яніння, вину у вчиненому не визнав, активно намагався ввести суд в оману, повідомляючи обставини, які в ході судового розгляду спростовані, у вчиненому щиро не розкаявся, вибачення у потерпілої не попросив, є безпідставними, оскільки дані обставини в повній мірі були враховані судом при призначенні покарання обвинуваченому, яке є достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ч.1 п.1 ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 червня 2015 року відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 та прокурора Смілянської міжрайонної прокуратури ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції вступає в законну силу з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той же строк з моменту отримання її копії.

Головуючий :

Судді :