Провадження № 1-кп/127/1002/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.09.2015 м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003493 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Монгохто Ванінського району Хабаровського краю Російської Федерації, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
31.05.2014 р. о 20:36 год. ОСОБА_4 перебував у приміщенні гіпермаркету «Грош № 1», що розташований по вул. Чехова, 23 в м. Вінниці. Маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, упевнившись в тому, що за його діями не спостерігають працівники вище вказаного гіпермаркету, таємно, непомітно для оточуючих, вчинив крадіжку упаковки кави «Нескафе Еспресо» вагою 140 гр. у м`якій упаковці, що належить ТОВ НВП «Аргон», яка знаходились на полиці. В подальшому ОСОБА_4 помістив упаковку кави собі під верхній одяг та попрямував до виходу з магазину, де був затриманий працівниками служби безпеки гіпермаркету. В результаті цього ОСОБА_4 свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Згідно довідки даного магазину вартість вищевказаної упаковки кави становить 145,55 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину при зазначених вище обставинах визнав повністю, суду пояснив наступне. Він повертався додому та, зайшовши у магазин, викрав каву, оскільки у нього не було грошей, щоб купити її. У скоєному він розкаюється.
Дії ОСОБА_4 досудовим слідством кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна.
30.06.2015 року між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.
Як вбачається зі змісту укладеної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у вигляді ста сорока годин громадських робіт.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосовний в результаті затвердження угоди про примирення судом. Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, зазначив, що угода про примирення є добровільною та наполягав на затвердженні угоди про примирення.
Представник потерпілого ОСОБА_5 зазначив, що наслідки затвердження угоди про примирення йому зрозумілі, угоду про примирення укладено ним добровільно та просив суд затвердити угоду про примирення.
Прокурор ОСОБА_3 просила суд затвердити угоду, укладену між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , та ухвалити вирок, яким призначити узгоджене сторонами покарання.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, вчинений ОСОБА_4 , передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Сторони угоди в судовому засіданні стверджували, що угода про примирення між ними укладена добровільно без застосування насильства, примусу, погроз.
Суд пересвідчився, що дана угода відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
Крім того, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Одночасно, представнику потерпілого ОСОБА_5 судом роз`яснені наслідки затвердження угоди про примирення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину, обране з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього.
Так обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, повне визнання вини.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд вважає, що угода від 30.06.2015 р., укладена між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , підлягає затвердженню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 , 474, 475 КПК України та ст. 65 КК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та представником потерпілого ОСОБА_5 від 30.06.2015 року у кримінальному провадженні № 0003493 затвердити.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді ста сорока годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: