Дата документу Справа № 320/6732/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/1991/15 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №320/6732/15-к ОСОБА_1
Категорія: ст.185 ч.1 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003442, за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 вересня 2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Костянтинівки Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, розлученого, працюючого в ТОВ «Мелітопольський завод авто-тракторних запчастин» на посаді заливщика чавунних сплавів, який має середню освіту, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області просить вирок в частині призначеного покарання змінити, вважати ОСОБА_7 засудженим за ст.185 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., оскільки при призначенні судом покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, цей розмір повинен визначатися у певній кількості неоподаткованих мінімумів доходів громадян, установленого Законодавством України на час постановлення вироку із зазначенням його у грошовій сумі, здійснивши перерахування розміру у гривнях, виходячи з вимог закону щодо встановлених сум одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Але суд, в порушенням зазначених вимог, призначив ОСОБА_7 покарання у виді грошової суми штрафу, не вказавши при цьому кількість неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Крім того, заступник прокурора Запорізької області в апеляційній скарзі просить виключити із мотивувальної частини вироку щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання, як таку, що не знайшла свого підтвердження, так як обвинувачений ОСОБА_7 визнав вину лише частково.

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 вересня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 1700 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1 350 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 700 грн.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_8 належним чином повідомлені про місце та час розгляду апеляційної скарги, заяв про відкладення розгляду від них не надходило, апеляційний розгляд, відповідно до ст.405 ч.4 КПК України, здійснюється за їх відсутності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Вислухавши доповідача, прокурора, провівши судові дебати, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у вироку, на початку травня 2015 року, в денний час, знаходячись в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , з метою подальшого ремонту, за відсутності потерпілої ОСОБА_8 взяв належне їй майно, а саме нетбук марки «ASUS», модель «Есе PC 1008Р Karim Rashid Collection», який знаходився в чохлі чорного кольору.

Після чого, скориставшись тим, що майно ОСОБА_8 перебуває у його володінні, а потерпіла ОСОБА_8 вважає, що її майно знаходиться у ремонті, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами, таємно викрав майно ОСОБА_8 , а саме нетбук марки «ASUS», модель «Есе PC 1008P Karim Rashid Collection», в корпусі шоколадного кольору, вартістю 1200 грн., який знаходився в чохлі чорного кольору, вартістю 150 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1350 грн.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався також і у викраденні безпровідної комп`ютерної миші, в корпусі чорного кольору, вартістю 250 грн., проте суд виключив її із переліку майна, яке викрав обвинувачений, оскільки в ході судового розгляду не знайшло свого підтвердження те, що саме обвинувачений ОСОБА_7 заволодів нею.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки) і правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з обставин справи, тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину та даних про його особу, колегія суддів погоджується з висновками районного суду про можливість застосування до обвинуваченого покарання у виді штрафу.

Разом з тим, посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді грошової суми штрафу, суд не вказав при цьому кількість неоподаткованих мінімумів доходів громадян, є обґрунтованими.

Так, визначаючи розмір штрафу, суд не врахував, що відповідно до ч. 2 ст. 53 КК України покарання у виді штрафу призначається не у твердій сумі, а у ставках неоподаткованого мінімуму доходів громадян, установленого законодавством України на момент постановлення вироку, який відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України становить 17 гривень.

Враховуючи, що суд призначив ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в сумі 1700 грн., не визначивши його у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, апеляційна скарга прокурора в цій частині підлягає задоволенню, а вирок суду підлягає зміні шляхом визначення суми штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
З посиланням заступника прокурора області в апеляційній скарзі про необхідність виключення з мотивувальної частини вироку вказівки на щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання, як таку, що не підтверджується матеріалами провадження, колегія суддів погодитися не може, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений висловив жаль з приводу вчиненої крадіжки, а не визнання обвинуваченим крадіжки чохла від нетбука не свідчить про те, що обвинувачений не розкаявся у вчиненому, тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області задовольнити частково.
Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4