Ухвала
іменем україни
15 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року щодо ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №0002407,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Деснянського районного суду м. Києва від 30.06.2010 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 910 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за те, що 03 березня 2015 року, о 23 год. 10 хв., перебуваючи неподалік буд. №6 по вул. Драйзера у м. Києві, повторно, відкрито, з застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, викрав належне ОСОБА_6 майно, загальною вартістю 1058 грн.
За змістом касаційної скарги, захисник засудженого не погоджується з постановленими судовими рішеннями, просить їх скасувати, а кримінальне провадження закрити, з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що судові рішення ґрунтуються на неналежних та недопустимих доказах.
Розглянувши доводи касаційної скарги, дослідивши наявні в провадженні копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Фактичні обставини справи були предметом оцінки суду першої та апеляційної інстанцій і перегляду у касаційному порядку відповідно до вимог ч. 1 ст.438 КПК України не підлягають.
Свій висновок суд належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені відповідно до ст. 94 КПК, та в їх сукупності правильно визнані судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_5 . Вирок відповідає вимогам статей 370, 373-374 КПК, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а кваліфікація дій засудженого за ч.2 ст.186 КК є правильною.
Такий висновок відповідає наведеним у вироку показанням: потерпілої ОСОБА_7 про те, що саме засуджений за обставин, викладених у вироку, відкрито з застосуванням насильства, викрав у неї майно, яке частково було вилучено після затримання останнього; свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які були понятими при вилученні у затриманого засудженого грошових коштів, іконок; даними протоколу огляду вилученого у засудженого грошових коштів, іконок, які впізнані потерпілою як належні їй; висновку судової медичної експертизи, відповідно до якого у потерпілої малися зазначені у вироку тілесні ушкодження; та іншим, наведеним у вироку доказам.

Суд належним чином дослідив ці та інші докази по справі, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази у справі узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також не спростовані у касаційній скарзі, а тому суд правильно обґрунтував ними обвинувачення засудженому та правильно, визнавши його винуватим, кваліфікував дії за зазначеним у вироку законом про кримінальну відповідальність. При цьому, суд обґрунтовано, з наведенням належних мотивів, правильно відхилив доводи сторони захисту щодо непричетності засудженого до вчинення злочину, недопустимості та неналежності доказів, а також спростував доводи щодо невизнання вини ОСОБА_5 .
Крім того, доводи, за своїм змістом близькі доводам касаційної скарги, були наведені в апеляційній скарзі засудженого, вони були предметом перевірки судуапеляційної інстанції за результатами якої визнані безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі і вважати його необгрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст.419 КПК України.
Враховуючи викладене, підстав вважати, що в діянні ОСОБА_5 відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 186 КК немає.
Призначене судом покарання ОСОБА_5 повністю відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року щодо ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3