Справа № 462/7501/14-к Головуючий: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/620/15 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2015 року Колегія Суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Залізничного районного суду м.Львова від 22 травня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Даним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, громадянина Азербайджанської республіки, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України в частині обвинувачення щодо надання службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, в інтересах третьої особи та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ст.75 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання із визначенням двох років іспитового строку без конфіскації майна. Покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

В частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч.3 ст.369 КК України щодо пропозиції службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, в інтересах третьої особи ОСОБА_7 виправдано за відсутністю в його діях складу даного кримінального правопорушення.

Доля речових доказів по справі вирішена відповідно до вимог закону.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він, 29 вересня 2014 року о 18.30 год., будучи залученим як перекладач у кримінальному провадженні №0002976 від 07 вересня 2014 року за фактом замаху ОСОБА_10 на умисне вбивство ОСОБА_11 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, попередньо узгодивши по телефону час та місце зустрічі, прибув до службового кабінету старшого слідчого Залізничного РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області №317 по вул. Городоцькій, 126 у м.Львові, де о 18.40 год. умисно, в інтересах ОСОБА_10 , надав слідчому ОСОБА_12 , яким здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0002976 від 07 вересня 2014 року за фактом замаху ОСОБА_10 на умисне вбивство ОСОБА_11 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, за прийняття рішення про закриття даного кримінального провадження №0002976, частину неправомірної вигоди на суму 5000,00 грн.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи правильності кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що оскаржуваний вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого. При цьому, покликається на те, що суд 1-ї інстанції, призначаючи засудженому покарання, в порушення вимог ст.65 КК України, повною мірою не врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу, та інші обставини кримінального провадження. Вважає, що наведені судом у вироку обставини аж ніяк не можуть зменшити ступінь підвищеної суспільної небезпеки тяжкого злочину з ознаками корупції, вчиненого з корисливих мотивів, а також не враховано психічне ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння, а саме, невизнання ним вини та заперечення очевидних та об`єктивних обставин кримінального правопорушення. Крім цього, апелянт вважає безпідставним виправдання обвинуваченого в частині обвинувачення у пропозиції службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, в інтересах третьої особи. Стверджує, що у вироку належним чином не обґрунтовано, чому покази свідка ОСОБА_12 в одній частині, а саме, щодо надання неправомірної вигоди обвинуваченим, ним взято до уваги, а в іншій частині, щодо висловлення пропозиції надання неправомірної вигоди, покази вказаного свідка визнано непідтвердженими жодними належними чи допустимими доказами. Крім цього, судом, на думку апелянта, безпідставно не взято до уваги відеозапис, що міститься на оптичному диску, яким зафіксовано розмову вказаного свідка та обвинуваченого. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч.3 ст.369 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та з спеціальною конфіскацією грошових коштів на суму 5 тисяч грн.

Заслухавши доповідача, позицію прокурора, який подану прокурором апеляційну скаргу підтримав повністю, просить її задоволити, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_8 , які апеляційну скаргу прокурора заперечили, вважають вирок суду 1-ї інстанції законним і обґрунтованим, клопочуть про залишення його без змін, а поданої апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, Колегія Суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення.

До даного висновку Колегія Суддів приходить, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Судом 1-ї інстанції, на думку Колегії Суддів, цих вимог виконано не було.

Колегія Суддів вважає, що судом 1-ї інстанції безпідставно виправдано ОСОБА_7 в частині обвинувачення щодо пропозиції службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, в інтересах третьої особи, у зв`язку з чим допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, матеріалами кримінального провадження беззаперечно встановлено, що ОСОБА_7 , будучи залученим слідчим Залізничного РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_12 у відповідності до ст.68 КПК України, як перекладач до участі у кримінальному провадженні за фактом замаху на умисне вбивство ОСОБА_11 , упродовж 21.09.2014-29.09.2014р. здійснив пропозицію надати неправомірну вигоду в сумі 6 тисяч доларів США та надання такої вигоди в сумі 5 тисяч грн. (як авансу) старшому слідчому Залізничного РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_12 за прийняття ним рішення про закриття вказаного вище кримінального провадження.

Вказані обставини підтверджуються рапортом старшого слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_12 у якому, останній вказав на те, що ОСОБА_7 від імені ОСОБА_13 запропонував йому винагороду за закриття кримінального провадження у сумі 1000 доларів США та в подальшому, у разі закриття кримінального провадження, йому буде додатково надана грошова винагорода у сумі 5000 доларів США (а.с.13-14).

У суді 1-ї інстанції свідок слідчий ОСОБА_12 дав пояснення щодо пропозиції йому обвинуваченим неправомірної вигоди та надання йому, як службовій особі частини неправомірної вигоди за прийняття рішення про закриття кримінального провадження у сумі 5 тисяч грн. Підстав сумніватися у правдивості висловленої ним позиції у Колегії Суддів немає.

Під пропозицією надання неправомірної вигоди законодавець розуміє звернення до службової особи з таким повідомленням, яке з достатньою очевидністю свідчить про бажання і готовність винного дати неправомірну вигоду. Таким чином, пропозиція надання неправомірної вигоди є по суті схилянням службової особи до її одержання за умови вчинення (або не вчинення) на користь особи, яка надає неправомірну вигоду або третіх осіб певних дій, які ця службова особа повинна була чи могла вчинити з використанням наданих їй владних чи службових повноважень.

Колегія Суддів вважає, що судом 1-ї інстанції помилково взято до уваги покази свідка ОСОБА_12 в одній частині, а саме, щодо надання неправомірної вигоди обвинуваченим, а в іншій частині - щодо висловлення пропозиції надання неправомірної вигоди відкинуто.

Враховуючи вищенаведене, Колегія Суддів приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України в частині пропозиції службовій особі, яка займає відповідальне становище неправомірної вигоди за вчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище будь-якої дії і використання наданої їй влади та службового становища, в інтересах 3-ї особи, доведена повністю і в цій частині ОСОБА_7 виправдано безпідставно.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_7 своїми умисними протиправними діями вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.369 КК України пропозицію службовій особі, яка займає відповідальне становище, надати їй неправомірну вигоду та надання такої вигоди за вчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.

Тому постановлений судом 1-ї інстанції вирок у частині виправдання ОСОБА_7 щодо пропозиції службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища в інтересах третьої особи, підлягає скасуванню, із постановленням нового вироку.

Вимоги ст.65 КК України вказують на те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , Колегія Суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не ухилявся від досудового слідства, позитивно характеризується за місцем проживання та праці, на обліках у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання.

З урахуванням тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його особи, усіх обставин справи, Колегія Суддів приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання та можливість звільнення його від основного покарання із випробуванням.

Саме таке покарання, на переконання Колегії Суддів, буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 404; 405; 407; 409; 420 КПК України, Колегія Суддів,-

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Залізничного районного суду м.Львова від 22 травня 2015 року відносно ОСОБА_7 за ч.3 ст.369 КК України - задоволити частково.

Вирок Залізничного районного суду м.Львова від 22 травня 2015 року відносно ОСОБА_7 за ч.3 ст.369 КК України в частині виправдання у пропозиції службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища в інтересах 3-ї особи (ч.3 ст.369 КК України) - скасувати та постановити новий.

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, а саме, у пропозиції службовій особі, яка займає відповідальне становище, надати їй неправомірну вигоду та надання такої вигоди за вчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище, в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища та призначити йому покарання за ч.3 ст.369 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного судом основного покарання та визначити йому іспитовий строк тривалістю два роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 о обов`язок повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця роботи і проживання.

Грошові кошти у розмірі 5000 грн., які визнані речовими доказами та підлягають спеціальній конфіскації стягнути у дохід держави.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4