АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/790/147514 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія : ст.183 КПК України
(застосування запобіжного заходу)
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.11.2014 року м. Харків
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.10.2014 року відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, розвідника військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого на території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 .
Слідчий суддя, приймаючи таке рішення вважав, що підстави на які посилається слідчий не доведені, оскільки відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Автор апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопрушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 8 років, тому є підстави вважати, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної поведінки підозрюваного та запобігти заявленим ризикам.
Апелянт вважає, що перебування ОСОБА_7 на територій військової частини саме по собі не забезпечує виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та дає всі підстави вважати можливим вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення.
Крім того, на думку апелянта, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до військовослужбовця ОСОБА_7 зобов`яже його виконувати накази вищестоящих командирів, у тому числі переведення на інше місце служби, зміни місця дислокації, вибуття у відрядження з виконанням завдань антитерористичної операції на території східних областей України, що є перешкодою досудового розслідування.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, думку підозрюваного, який поклався на розсуд суджу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
В ухвалі, яка оскаржується зазначено, що 23 серпня 2014 року на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 607/2014 від 21 липня 2014 року солдат ОСОБА_7 . Сумським обласним війсіковим комісаріатом був призваний у Збройні Сили України та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 .
Однак, 3 жовтня 2014 року солдат ОСОБА_7 , знаходячись на території польового табору військової частини НОМЕР_1 , розташованого біля АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення за рахунок держави, вирішив стати на злочинний шлях і таємно викрасти та обернути на свою користь зброю військової частини НОМЕР_1 , а саме автомат АКСУ-74 заводський номер НОМЕР_2 , який солдат ОСОБА_7 мав
намір використати в подальшому на власний розсуд.
Реалізуючи свій умисел, направлений на викрадення зброї, приблизно о 22 годині 3 жовтня 2014 року солдат ОСОБА_7 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 123, 124 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та ст. 4 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння знаходячись у одному з наметів польового табору військової частий НОМЕР_1 взяв зброю - автомат НОМЕР_1 заводський номер НОМЕР_2 , який знаходився біля сусіднього ліжка з ліжком солдата ОСОБА_7 та був виданий у встановленому законом порядку для користування його співслужбовцю, після чого обмотав його власною курткою таємно виніс з території польового табору, таким чином викравши зазначену зброю. В наслідок вказаних протиправних дій солдата ОСОБА_7 державі спричинено матеріальну шкоду.
Таким чином, солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , в порув вимог ст. ст. 11, 16, 123, 124 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, приблизно о 22 годині 3 жовтня 2014 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніня знаходячись на території польового табору вказаної військової частини, розташованого біля АДРЕСА_2 , діючи умисно, маючи на меті незаконно обернути на свою користь військове майно, вчинив таємне викрадення зброї, а саме автомата АКСУ-74 заводський номер НОМЕР_2 , в результаті чого державі спричинено матеріальну шкоду.
З вивчених апеляційним судом матеріалів вбачається, що 4 жовтня 2014 року о 11.15 год. солдат ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України був затриманий уповноваженою службовою особою, та цього ж дня ОСОБА_7 повідомлено про підозру у викраденні зброї, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 410 КК України.
Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_7 свою вину визнав у повному обсязі.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Слідчим суддею прийняте рішення про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України з посиланням на матеріали провадження, які свідчать про те, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, характеризується задовільно за місцем служби. Крім того, згідно ст. 200 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України (Статут), розподіл часу у військовій частини протягом доби і протягом тижня здійснюється згідно з розпорядком дня, яким встановлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання й побуду особливого складу підрозділів, штабів. Положеннями ст. 131 Статуту передбаченого, що військовослужбовці, які проходять військову службу, розміщуються у казармах. При цьому, територія військової частини НОМЕР_1 , на якій солдат ОСОБА_7 проходить службу є його місце проживання, у зв`язку з тим, що на ній займається професійною діяльністю.
Вказані обставини підтверджені матеріалами провадження і прокурором при розгляді апеляційної скарги.
При застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту повинні бути наявними певні ризики, які дають достатні підстави вбачати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно вливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином. Як відмітив слідчим суддя, і апеляційний суд погоджується з ним, оскільки ОСОБА_7 є військовослужбовцем, під час проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_1 він постійно проживає на території вказаної військової частини, не може без дозволу командувача частиною залишати територію військової частини, тому ризик переховування від органів досудового розслідування в даному випадку є таким, що позбавлений сенсу як і вплив на свідків та перешкоджання досудовому розслідуванню, тим більш, що останній визнав себе винним у повному обсязі та свідки по справі всі вже допитані. Тому апеляційний суд вважає, що рішення слідчого судді не суперечить вимогам ч. 2 ст. 177 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів
постановила
Апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :