справа № 462/4515/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 вересня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_4 ,

представника потерпілої: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002541 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Алтари Ромодановського району Республіки Мордовія, татарина, громадянина України, розлученого, непрацюючого, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимого 15.12.2003 року Радехівський районний судом Львівської області за ч.2 ст.289 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.358 КК України (в редакції закону чинній на час вчинення злочинів), суд,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 , 03.03.2009 року звернувся у Львівське відділення постійно діючого Третейського суду при Українському національному комітеті Міжнародної торгової палати, що знаходилось по АДРЕСА_2 , з позовом щодо захисту його майнових прав на будинок АДРЕСА_3 . В підтвердження свого права власності на цей будинок, ОСОБА_6 , діючи умисно, маючи намір на оформлення права на приватну власність, шляхом обману, надав суду копію свідоцтва про право власності від 01.09.1993року на будинок по АДРЕСА_3 , виданого на його прізвище в порядку приватизації державного житлового фонду на підставі розпорядження Львівської міської адміністрації №983 від 01.09.1993року, що не відповідало дійсності. На підставі поданих ОСОБА_6 документів, постійно діючий Третейський суд при УНК МТП 19.03.2009року прийняв рішення про визнання за ОСОБА_6 права власності на одноквартирний житловий будинок по АДРЕСА_3 .

В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на оформлення права приватної власності на вказаний будинок та приналежну земельну ділянку розміром 1000,0 кв.м., на підставі рішення постійно діючого Третейського суду при УНК МТП від 19.03.2009року, ОСОБА_6 , 08.09.2009року за попередньою змовою в групі з невстановленою слідством особою (згідно висновку експерта №6/148 від 27.03.2015року підпис від імені ОСОБА_6 в заяві про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 08.09.2009року, виконаний не ОСОБА_6 , а іншою особою), звернувся із заявою в ОКП ЛОР «БТІ та експертної оцінки» з вимогою зареєструвати право приватної власності за ним на одноквартирний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , надавши копію свідоцтва про право власності від 01.09.1993року, виданого на його прізвище в порядку приватизації державного житлового фонду на підставі розпорядження Львівської міської адміністрації №983 від 01.09.1993року, що, як наслідок, мало прояв у рішенні реєстратора від 11.09.2009року, відповідно до якого за ОСОБА_6 було зареєстровано право приватної власності на буд. АДРЕСА_3 . Також ОСОБА_6 отримано в ОКП ЛОР «БТІ та експертної оцінки» довідку про те, що згідно архівних даних на АДРЕСА_3 зареєстрована земельна ділянка площею 337,9 кв.м, а площа вищезазначеної земельної ділянки за фактичним користуванням становить 1000,0 кв.м. Згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого ОКП ЛОР «БТІ та експертної оцінки» №24466499 від 16.11.2009року, реєстраційний №28256558, об`єкт нерухомості житловий одноквартирний будинок АДРЕСА_3 на який ОСОБА_6 оформив право приватної власності, оцінено в 22474 грн. Розпорядження Львівської міської адміністрації №983 від 01.09.1993року прийнято з питання надання приміщень в оренду на вул. Васнєцова Львівському ювелірному заводу та жодного відношення до приватизації житла не має. Крім цього, у відповідності до розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №666 від 27.06.1997року «Про впорядкування нумерації будинків по АДРЕСА_4 », свою нумерацію будинки АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_8 шляхом зміни поштової адреси будинків з АДРЕСА_4 , отримали в червні 1997 року. Згідно відповіді управління житлово-комунального господарства Львівської міської ради від 26.11.2003року, житловий будинок по АДРЕСА_1 між будинками 8, АДРЕСА_7 і АДРЕСА_7 відсутній, у міській комунальній власності не перебуває. Згідно відповіді Франківської районної адміністрації ЛМР від 22.06.2012, за період часу з 1990 року розпоряджень про присвоєння поштової адреси (будинкового номера) на АДРЕСА_3 не приймалось, право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 не оформлялося. Відповідно до даних відділу приватизації житла Львівської міської ради від 03.10.2013року, приватизація будинку АДРЕСА_3 не здійснювалось, інформація щодо зареєстрованих державних актів на право власності, право постійного користування та договорів оренди на земельну ділянку на АДРЕСА_3 у відділі держземагенства м. Львова також відсутня. Вказані дані свідчать про те, що жодного будинку по АДРЕСА_3 не існувало, а свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 є підробленим і дані щодо приналежної земельної ділянки не відповідають дійсності.

Відтак, ОСОБА_6 шляхом обману та подачі копії документів, що не відповідають дійсності, з участю невстановленої слідством особи, зареєстрував право приватної власності на неіснуючий будинок АДРЕСА_3 , вартістю 22474 грн.

В подальшому, 18.11.2009 року ОСОБА_6 невстановленим слідством шляхом, отримав довідку видану представниками ЖКК АТ «Фірма Галбуд» на його прізвище №435 датовану 18.11.2009року, яка підтверджує факт проживання та реєстрації останнього за адресою: АДРЕСА_3 . Однак, згідно рішення господарського суду Львівської області від 18.12.2007року в справі №6/349-8/170 ЖКК АТ «Фірма Галбуд» з 18.12.2007року ліквідовано.

Одразу ж після цього, 20.11.2009року ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що видана йому довідка-підтвердження про факт проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 від 18.11.2009 року, в якій містяться неправдиві відомості про її власника в особі ОСОБА_6 , не відповідає дійсності, діючи умисно, з метою підтвердження одноособового права власності на даний будинок та приналежну земельну ділянку необхідних для подальшого його відчуження, 20.11.2009року використав її, надавши в якості підтвердження приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , що підтверджується нотаріально завіреною заявою ОСОБА_6 в частині підтвердження права особистої приватної власності, що відобразилось у тому, що останньою 20.11.2009року посвідчено укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 договір купівлі продажу будинку АДРЕСА_3 за ціною 22474 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованих йому злочинах, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дав суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд звільнити від покарання, оскільки минув строк притягнення до кримінальної відповідальності.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_6 у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, та використанні завідомо підробленого документу доведена повністю і його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.2 ст.190, ч.4 ст.358 КК України /в редакції закону на час вчинення злочинів/.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлені.

Суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є злочинами невеликої і середньої тяжкості, вчиненими умисно; особу винного, який раніше судимий 15.12.2003 року Радехівський районний судом Львівської області за ч.2 ст.289 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна /матеріали кримінального провадження, т.3 арк.267); розлучений, не працює, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, згідно наданої характеристики за місцем проживання скарг не надходило /матеріали кримінального провадження, т.3 арк.269).

Виходячи з наведеного, враховуючи думку потерпілої та її представника, що претензій до обвинуваченого не мають, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, за кожен вчинений злочин у виді штрафу в межах санкцій ч.2 ст.190 та ч.4 ст.358 КК України /в редакції закону на час вчинення злочинів/.

Згідно ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів, суд призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Таким чином,остаточне покарання обвинуваченому слід обрати на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів, - шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Між тим, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ст.49 КК України і звільнити його від покарання в силу ст.74 КК України.

Згідно з п.п.2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули строки, визначені цією статтею, зокрема, три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, та п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

За вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України /в редакції закону на час вчинення злочину/, санкцією статті визначено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років, за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України /в редакції закону на час вчинення злочину/, - обмеження волі на строк до двох років та згідно з ч.ч.2, 3 ст. 12 КК України такі є злочинами середньої та невеликої тяжкості відповідно.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_6 підлягають стягненню на користь держави витрати на проведення НДЕКЦ ГУ МВС України у Львівській області почеркознавчої експертизи №6/148 від 27.03.2015 року в розмірі 920,70 грн. /матеріали кримінального провадження, т.3 арк.204/, оскільки проведення вказаної експертизи було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим злочину.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Підстав, передбачених ст.ст.176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів, суд не вбачає.
Керуючись ст.ст.368-371, 373-375 КПК України, ст.ст.49, 74 КК України, суд,
з а с у д и в:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.358 КК України /в редакції закону на час скоєння злочинів/, та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.190 КК України /в редакції закону на час скоєння злочину/, у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 /одну тисячу сімсот/ гривень;

за ч.4 ст.358 КК України /в редакції закону на час скоєння злочину/, у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 /одну тисячу сімсот/ гривень.

Звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання за ч.2 ст.190, ч.4 ст.358 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 920 /дев`ятсот двадцять/ гривень 70 копійок /т.3 арк.204/.

Речові докази по справі: - договір купівлі-продажу будинку від 20.11.2009 року, заяви від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 без дат на ім`я приватного нотаріуса ЛМНО, заяви про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 08.09.2009року, заява ОСОБА_6 в ОКП ЛОР БТІ та ЕО від 09.11.2009року, заяву від імені ОСОБА_6 в ОКП ЛОР БТІ та ЕО без дати, інвентаризаційна справа на будинок АДРЕСА_3 , які приєднано до матеріалів кримінального провадження /т.1 арк.227-285; т.3 арк.241/ знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/
З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1