справа № 482/1751/15-к В И Р О К
Іменем України
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
У судовому розгляді справи приймали участь сторони кримінального провадження: процесуальний прокурор прокуратури Новоодеського району ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 , неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 , законний представник обвинуваченого - ОСОБА_6 , представник ССД Новоодеської РДА ОСОБА_7
СУД В С Т А Н О В И В :
Неповнолітнього ОСОБА_3 , відповідно до вироку Новоодеського районного суду Миколаївської області від 14.04.2015 року було визнано винним у скоєні злочину, що передбачений ст.186ч.1 КК України і засуджено до відбування покарання у вигляді громадських робіт на строк 50 годин.
Після набрання вироком законної сили, ОСОБА_3 , був ознайомленим з вироком і порядком відбування покарання у виді громадських робіт та отримав в кримінально-виконавчій інспекції направлення для відбування цього покарання в Троїцькій сільраді Новоодеського району Миколаївської області з 03.06.2015 року.
ОСОБА_3 прибув для відбування до Троїцької сільради для відбування громадських робіт лише 11.06.2015 року, де 11.06.2015 року головою Троїцької сільради було видано розпорядження №26 від 11.06.2015 року «Про відбування громадських робіт ОСОБА_3 » та затверджено графік відбування громадських робіт, згідно якого він був зобов`язаний виконувати суспільно-корисні роботи протягом червня-липня 2015 року, починаючи з 11.06.2015 року при Троїцькій сільській раді.
Незважаючи на призначене покарання, ОСОБА_3 , діючи умисно, протиправно, без поважних на те причин, з метою ухилення від відбування призначеного покарання у виді громадських робіт при Троїцькій сільській раді, не бажаючи відбувати ці громадські роботи, порушив порядок та умови їх відбування, а саме: протягом червня 2015 року відбув лише 11 годин громадських робіт із запланованих 22 годин, а протягом липня місяця 2015 року, відбув лише 8 годин із запланованих 28 годин, не з`явившись більше двох разів протягом червня місяця і більше двох разів протягом липня місяця для відбування цього покарання, що були визначені йому Троїцькою сільрадою, відповідно до вироку Новодеського районного суду Миколаївської області від 14.04.2015 року, таким чином, згідно ст.40 КВК України, умисно ухилився без поважних причин від подальшого відбування, призначеного вироком суду покарання, внаслідок чого вчинив злочин, що передбачений ч.2 ст.389 КК України, - ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.
На момент судового розгляду справи не відбуте покарання у виді громадських робіт строком 31-ої години, обвинуваченим ОСОБА_3 повністю було відбуте, що підтверджено довідкою КВІ в Ново одеському районі.
Доказами на підтвердження вищезазначених обставин, являються покази допитаного в суді неповнолітнього обвинуваченого, який повністю визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, а також ця його вина доводиться іншими доказами по справі, якими є - досліджені в суді документи кримінального провадження.
Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєні інкримінованого йому в провину злочині, що передбачений ч.2 ст.389 КК України.
По суті пред`явленого обвинувачення неповнолітній ОСОБА_3 розповів про обставини ухилення ним від відбування громадських робіт, визнавши всі обставини цього обвинувачення, пояснивши, що він будучи неодноразово попередженим працівниками кримінально-виконавчої інспекції про порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, з метою ухилення від їх відбування в червні та липні 2015 року, не повідомивши працівників інспекції та Троїцької сільради поїхав відпочивати на море, розраховуючи на те, що відбуде це покарання після повернення.
Заявив, що не думав про можливі негативні для себе наслідки цього ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт. На даний час в скоєному кається, заявляючи, що повністю відбув це покарання . Просить суд суворо його не карати.
Вислухавши покази обвинуваченого, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що крім визнання обвинуваченим своєї провини у скоєні цього злочину, що передбачений ч.2 ст.389 КК України, його вина була повністю доведена в судовому засіданні дослідженими фактичними даними.
Так, з досліджених в судовому засіданні документів, а саме: витягу з кримінального провадження внесеного до ЄРДР, подання старшого інспектора Новоодеської КВІ, досліджених копій документів особової справи засудженого ОСОБА_3 , а саме: з копії вироку від 14.04.2015 року, роз`яснень ОСОБА_3 порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, листків його реєстрації, письмових попереджень винесених ОСОБА_3 працівниками КВІ, графіку відбування громадських робіт та реєстрації його явки для їх відбування, з актів перевірки та табелів обліку виходів на роботу, вбачається, що ОСОБА_3 протягом червня 2015 року відбув лише 11 годин громадських робіт із запланованих 22 годин, а протягом липня місяця 2015 року, відбув лише 8 годин із запланованих 28 годин, не з`явившись без будь-яких поважних причин більше двох разів протягом червня місяця і більше двох разів протягом липня місяця для відбування цього покарання, що були визначені йому Троїцькою сільрадою, відповідно до вироку Новодеського районного суду Миколаївської області від 14.04.2015 року та на момент оголошення йому підозри не відбув 31 годину громадських робіт.
Обвинувачений в суді визнав ці факти.
Відповідно до ч.3 ст.40 КВК України, ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.
В зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини та визнанням сторонами кримінального провадження всіх фактичних обставин справи щодо суті пред`явленого обвинувачення, за згодою обвинуваченого, проти чого не заперечував прокурор та всі інші учасники судового розгляду справи, суд з`ясувавши, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, встановивши відсутність сумнівів у добровільності та істинності позицій учасників судового розгляду, роз`яснивши їм наслідки цих дій, а саме, що в даному випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржувати ці визнані ними фактичні обставини та розмір цивільного позову в апеляційному порядку, у відповідності до вимог ст.349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним подальше дослідження доказів, стосовно пред`явленого обвинувачення, а саме щодо проведення допиту в судовому засідання свідків обвинувачення, зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування.
Так, всі дослідженні в суді докази повністю узгоджуються як між собою, так і з признательними показами неповнолітнього обвинуваченого.
За таких вищевикладених обставин, дослідивши в судовому засіданні покази обвинуваченого та дослідивши документи кримінального провадження, в тому числі документи, що характеризують особу неповнолітнього обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 в інкримінованому йому в провину злочині, повністю доведена дослідженими доказами, в тому числі його признательними показами, які відповідно до ст.ст.84-86 КПК України, являються належними і допустимими доказами, які суд кладе в основу обвинувального вироку.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за ст.389 ч.2 КК України.
Відповідно до ст.ст.94, 337 КПК України, аналізуючи та оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, як кожного окремо, так і всіх їх у сукупності, в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку, що така кваліфікація дій обвинуваченого являється правильною, а тому дії обвинуваченого, суд кваліфікує за ст.389ч.2 КК України.
Так, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи вбачається, що неповнолітній ОСОБА_3 вчинив ухилення від відбування громадських робіт будучи особою, засудженою до цього покарання.
Вивченням особи неповнолітнього обвинуваченого встановлено, що він навчається на 3-му курсі Новоодеського професійного аграрного ліцею, за місцем навчання характеризується негативно, а за місцем проживання характеризується посередньо, військовозобов`язаний, не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, раніше судимий.
Тому, призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує, як ступінь тяжкості, характер та обставини скоєння злочину, так і причини та умови, що привели обвинуваченого до його скоєння, умови життя та виховання неповнолітнього, рівень його розвитку, індивідуальні особливості його особи, відсутність негативного впливу з боку дорослих, а також враховує всі інші обставини цієї справи, що характеризують особу неповнолітнього, в тому числі його матеріальний, сімейний стан, а також обставини, що пом`якшують йому покарання.
З урахуванням викладеного, суд зазначає, що скоєний обвинуваченим злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості і вчинений ним без зазначення обставин, що обтяжують йому покарання.
Серед обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує повне визнання ним своєї провини, щире каяття, активне сприяння слідству у встановлені об`єктивної істини по справі та у розкритті злочину.
За такого, із врахуванням характеру, обставин та ступеню тяжкості скоєного злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, за відсутності обставин, що обтяжують йому покарання та при наявності обставин, що пом`якшують покарання, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст.ст.65-68, 103 КК України, йому слід призначити для відбування покарання у виді арешту, яке передбачено санкцією ч.2 ст.389 КК України, в межах мінімальної межі передбаченої санкцією статті обвинувачення, яке на думку суду, буде тим необхідним і достатнім заходом, як для його виправлення, так і для попередження вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до ст.71 КК України, якою передбачено призначення покарання за сукупністю вироків, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попередній вироком суду.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 на момент ухвалення цього вироку, повністю відбув покарання у виді 50 годин громадських робіт за попереднім вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 14.04.2015 року, то суд враховує цю обставину при призначенні йому остаточного покарання..
Тому, приймаючи до уваги вищевикладені обставини, що позитивно характеризують особу обвинуваченого та які значно пом`якшують йому покарання, з урахуванням повного усвідомлення і визнання ним своєї вини і тих негативних наслідків вчиненого злочину, суд приходить до висновку, що каяття обвинуваченого у скоєному ним діянні являється дійсно щирим, а тому, з урахуванням всіх досліджених в суді обставин, суд вважає, що на підставі ст.105 КК України, виправлення і перевиховання обвинуваченого все ж таки можливе без реального відбування ним покарання у виді арешту, а через звільнення його від відбування цього покарання із застосуванням заходів виховного характеру.
Так, відповідно до ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент ухвалення вироку не потребує застосування покарання.
Неповнолітній ОСОБА_3 вчинив злочин невеликої тяжкості, щиро покаявся, а про бездоганність його поведінки свідчить той факт, що він на момент ухвалення вироку, повністю відбув призначене йому попереднім вироком суду від 14.04.2015 року покарання у виді громадських робіт.
З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що найбільш доцільним буде застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття декількох заходів виховного характеру, що передбачені ст.105 КК України, а саме: застереження, обмеження дозвілля та передачу неповнолітнього під нагляд матері, яка про це заявила в суді.
Цивільний позов по справі не заявлений. Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст. ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Неповнолітнього ОСОБА_3 визнати винуватим, у пред`явленому обвинуваченні, у скоєні злочину, що передбачений ч.2 ст.389 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді арешту на строк 20 (двадцять) діб.
На підставі ст.105 КК України, звільнити неповнолітнього ОСОБА_3 від призначеного покарання у виді арешту на строк 20 діб із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру.
На підставі ч.2 ст.105 КК України застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 на строк до настання ним повноліття наступні заходи виховного характеру:
-обмеження його дозвілля до 21 години;
-передати неповнолітнього ОСОБА_3 під нагляд матері ОСОБА_6 .
У разі ухилення неповнолітнього, що вчинив злочин, від застосування до нього примусових заходів виховного характеру ці заходи скасовуються і він притягується до кримінальної відповідальності і покарання.
Речові докази по справі в суді не досліджувались.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого не застосовувався, в зв`язку з чим відсутні правові підстави для його обрання обвинуваченому на час до набрання вироком законної сили.
Вирок суду може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його оголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги, а обвинуваченим в той же строк з моменту одержання копії вироку.

Копія вироку після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні копія вироку направляється поштовим відправленням.

Головуючий: