АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/1027/15-к Номер провадження 11-кп/786/793/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
11 листопада 2015 року м. Полтава
судді Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_3 , у справі за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Полтавської області на вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 7 вересня 2015 року щодо ОСОБА_4 ч.1 ст. 286 КК України.
Не погоджуюся з колегами по суті викладеного у вироку.
У вироку апеляційного суду допущено суперечності та неузгодженості із прийнятим рішенням. Так, у ньому зазначено, «що вирок суду є незаконним в частині визначення покарання обвинуваченому і підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме: застосування закону, який не підлягав застосуванню при призначенні покарання».
Таке формулювання є незрозумілим і суперечливим.
Як вбачається із вироків як першої інстанції так і вироку апеляційної інстанції, обвинуваченому призначено однакове покарання. То в чому тоді існує неправильність вироку суду першої інстанції? В той же час зазначено у вироку, що він «і підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме: застосування закону, який не підлягав застосуванню при призначенні покарання». Із такого формулювання випливає що суд першої інстанції допустив як мінімум два порушення неправильно визначив покарання та неправильно застосував закон при призначенні покарання. Але у мотивувальній частині вироку не мотивовано в чому виразилися такі порушення, оскільки вирок апеляційного суду в частині призначення покарання співпадає із вироком суду першої інстанції.
В резолютивній частині вироку суду апеляційної інстанції існують суперечності. Так, зазначено, що апеляційну скаргу прокурора задовольнити, тобто так як просив прокурор. Але далі зазначено «в частині призначення покарання», тобто вже задовольняє апеляційну скаргу прокурора тільки частково.
Як роз`яснив Пленум ВСУ у п.9 своєї постанови від 15.05.2006 року «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», апеляційний суд перевіряє вирок суду першої інстанції у межах апеляції. У зв`язку з цим він не наводить у своєму вироку доводи на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляції, і скасовує вирок цього суду лише в тій частині, у якій визнав його незаконним чи необґрунтованим.
Оскільки вирок суду визнано незаконним лише щодо звільнення обвинуваченого від відбування додаткового покарання, то тільки в цій частині мав би бути скасований вирок.
Вважаю, що вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання є обґрунтованим, тому у вироку суду апеляційної інстанції посилання на неправильне застосування закону та неправильно призначене покарання є неправильним. Підставою для часткового скасування вироку суду першої інстанції є неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, що зазначено в п.4 ч.1 ст.420 КПК України.
Крім цього у вироку не мотивовано покладення на обвинуваченого обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
На мою думку, обвинуваченому, фактично, призначено тільки покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік. Той обов`язок, який визначив йому суд апеляційної інстанції не виїжджати за межі України без дозволу КВІ, не може сприяти попередженню вчинення нових злочинів як для самого обвинуваченого так і для інших осіб.
З огляду на той факт, що злочин було вчинено в стані алкогольного сп`яніння, перевищуючи встановлену швидкість руху та залишення місця ДТП до приїзду працівників міліції, вважаю, що на обвинуваченого необхідно було покласти і обов`язок періодично з`являтися для реєстрації в КВІ та повідомляти КВІ про зміну місця проживання та роботи.
Крім цього у вироку відсутнє посилання на ст. 409 КПК України, хоча із змісту вироку вбачається, що вирок скасовано на підставі цієї статті.
Таким чином, вважаю, що апеляційну скаргу прокурора необхідно було задовольнити частково, вирок суду першої інстанції в частині звільнення від додаткового покарання скасувати, ухвалити в цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_4 вважати засудженим до покарання визначеного судом першої інстанції. На підставі ст.. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного основного покарання. На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації в КВІ та повідомляти КВІ про зміну місця проживання та роботи.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Суддя ОСОБА_3