АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 668/4988/15-к Головуючий в 1-й Інстанції
Провадження № 11-кп/791/1000/15 ОСОБА_1
категорія: ст. 186 ч. 2 КК України Доповідач: ОСОБА_2
02 грудня 2015 року м. Херсон
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_3
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
при секретарі ОСОБА_6 ,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Солікамськ Солікамського району Пермської області Російської Федерації, громадянина України з неповною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1) за вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 26.03.2002 за ст. 185 ч. 2, ст. 15 ч. 1, ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 42 ч. 1 КК України (в редакції 1960 року) на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки; 2) за вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 04.04.2003 за ст. 185 ч. 3, ст. 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; 3) за вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 21.06.2006 за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 02.11.2009 у зв`язку із відбуттям строку покарання, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,
за апеляційною скаргою з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 26 серпня 2015 року,

Цим вироком ОСОБА_9 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання обчислюється з 23 березня 2015 року.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 750 гривень в рахунок відшкодування матеріальних збитків.
Вирішено питання про речові докази.
Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним і засуджений за злочин, вчинений ним за таких обставин.

ОСОБА_9 09 березня 2015 року близько 01 години 30 хвилин біля будинку № 7 корпусу 2-б по вул. 200 років Херсона в м. Херсоні, із користі, відкрито, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_10 , а саме штовхнув потерпілу і шляхом ривка викрав у неї жіночу сумочку в якій знаходилися телефон „ Lenovo А 390 вартістю 500 гривень і гроші в сумі 250 гривень, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на суму 750 гривень.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_9 посилається на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду. В обґрунтування своїх апеляційний вимог зазначає, що фізичного насильства до потерпілої ОСОБА_10 він не застосовував, а лише шляхом ривка заволодів її жіночою сумочкою. Окрім того, посилається на наявність обставин, що пом`якшують покарання та наявність на утриманні малолітньої дитини. З урахуванням зазначених обставин просить вирок суду щодо нього скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України та визнати цивільний позов потерпілої недопустимим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, захисника ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, думку прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого та вважала необхідним скасувати вирок суду в частині вирішення цивільного позову, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у відкритому викраденні майна потерпілої ОСОБА_10 жіночої сумочки в якій знаходилися мобільний телефон „ Lenovo А 390 і гроші в сумі 250 гривень 09.03.2015. Доказами вчинення обвинуваченим цього злочину є показання потерпілої ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 , протокол огляду місця події з фото таблицями, протокол огляду і вилучення у свідка ОСОБА_11 паспорта, який був викрадений у потерпілої, протокол впізнання потерпілою ОСОБА_9 , як особи, що здійснила її пограбування, протокол огляду і вилучення у ОСОБА_9 телефону, який був викрадений у потерпілої, протокол проведення слідчого експерименту, протокол пред`явлення речей для впізнання, речові докази мобільний телефон „ Lenovo А 390 та паспорт на ім`я ОСОБА_10 .

Ці докази є належними, допустимими і достатніми. Вони повно відтворюють події і факти, які відповідно до ст. 91 КПК підлягають встановленню, та узгоджуються між собою.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 показала, що 09.03.2015 близько 01 години 30 хвилин в м. Херсоні на вул. 200 років Херсона ОСОБА_9 штовхнув її в плече, від поштовху вона впала на землю, а обвинувачений шляхом ривка, відкрито викрав у неї сумочку в якій знаходилися 250 гривень і телефон вартістю 500 гривень.

Із показань свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні вбачається, що 09.03.2015 в районі де було скоєне пограбування ОСОБА_10 він знайшов паспорт потерпілої, який був вкрадений у неї з сумочкою того ж дня.

Дані, що зафіксовані у протоколі огляду місця події від 09.03.2015 свідчать про місце вчинення злочину прилегла територія біля будинку АДРЕСА_2 (том 2 а.п. 1-6).

У протоколі огляду від 13.03.2015 зафіксований факт добровільної видачі гр. ОСОБА_11 паспорта на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначений паспорт був оглянутий та залучений до матеріалів кримінального провадження у якості речового доказу (том 2 а.п. 7-9).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.03.2015 вбачається, що ОСОБА_10 з упевненістю упізнала ОСОБА_9 , як особу, яка вчинила її пограбування 09.03.2015 (том 2 а.п. 10-11).

У протоколі огляду від 23.03.2015 зафіксований факт добровільної видачі ОСОБА_9 мобільного телефону марки „ Lenovo А 390 чорного кольору сенсорного типу. Зазначений мобільний телефон був оглянутий та залучений до матеріалів кримінального провадження у якості речового доказу (том 2 а.п. 12-14).

З протоколу пред`явлення речей для впізнання від 15.04.2015 видно, що потерпіла ОСОБА_10 з упевненістю впізнала мобільний телефон, який розташований другим зліва, як свій, який у неї був викрадений 09.03.2015 (том 2 а.п. 20-21).

У протоколі слідчого експерименту від 07.04.2015 ОСОБА_9 показав про обставини вчинення злочину проти потерпілої ОСОБА_10 , зокрема вказав місце вчинення злочину, послідовність своїх дій при заволодінні майном потерпілої, шляхи відходу з місця вчинення злочину (том 2 а.п. 16-18).

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі про незастосування до потерпілої ОСОБА_10 фізичного насильства при вчиненні відкритого викрадення її майна, спростовується вищезазначеними показаннями потерпілої, даними зафіксованими у протоколі слідчого експерименту, які узгоджуються між собою, є належними, достатніми і допустимими доказами, у достовірності яких колегія суддів немає сумнівів.

Таким чином, дослідивши та проаналізувавши наведені докази в їх сукупності, суд першої інстанції дав їм належну оцінку й обґрунтовано прийшов висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який його засуджено, і правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання покарання засудженому призначається виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи ОСОБА_9 вид та розмір покарання, суд врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання та прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в місцях позбавлення волі, визначивши йому покарання в мінімальних межах визначених санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

На думку колегії суддів, у суду першої інстанції не було підстав для призначення ОСОБА_9 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, оскільки обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину під час розгляду кримінального провадження не встановлено.

Покарання ОСОБА_9 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, та воно є необхідне та достатнє для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення та були безумовною підставою для скасування вироку, колегією суддів, - не встановлено.

Разом з тим, посилання апелянта на необґрунтоване задоволення судом цивільного позову потерпілої заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Проте, як вбачаться з матеріалів кримінального провадження потерпілою ОСОБА_10 під час кримінального провадження та до початку судового розгляду цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_9 не пред`являвся.

Наявність у матеріалах кримінального провадження заяви потерпілої ОСОБА_10 від 17.06.2015 (а.п. 45) з вимогою стягнути з ОСОБА_9 750 гривень на її користь не відповідає вимогам, які пред`являються до позовних заяв, що подаються у порядку цивільного судочинства та подана нею під час судового розгляду, у зв`язку з чим суд необґрунтовано задовольнив її вимоги та стягнув з обвинуваченого заподіянні злочином збитки.

За таких обставин вирок суду підлягає зміні з виключенням із мотивувальної та резолютивної частини вироку рішення суду про задоволення цивільного позову та стягнення з ОСОБА_9 на користь потерпілої 750 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 26 серпня 2015 року щодо ОСОБА_9 змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку рішення суду про задоволення цивільного позову та стягнення з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 750 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

В решті цей вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

________________ _______________ ___________________

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 .

З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_3