Номер провадження: 11-сс/785/1906/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2015 року м. Одеса

Апеляційний суду Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 17.12.2015 року, якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України в рамках кримінального провадження №0011977 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою;

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОСІ-21 УДДВП в Одеській області строком на 60 діб, тобто до 13.02.2016 року до 13 год. 30 хв. із визначенням застави у розмірі 30 мінімальних заробітних плат, а саме 36540 гривень.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя, вказав, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Окрім того, застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, так як він є громадянином іншої держави, раніше неодноразово судимий, у зв`язку з чим слідчим, прокурором доведена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що свідчить про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначив, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з підстав неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, обґрунтовуючи свої доводи наступними обставинами:

- при розгляді клопотання прокурором було формально оголошено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та жодного з наведених ризиків прокурор не зазначив;

- висновки суду не можуть ґрунтуватись лише на припущеннях, так як суд покладався лише на правову кваліфікацію вчиненого, надану стороною обвинувачення, що є недостатнім для прийняття законного рішення;

- порушено право на захист ОСОБА_8 , оскільки він був затриманий майже добу, в той час, коли в протоколі затримання час затримання вказаний 13.30 год. 15.12.2015 року, а відповідно до показань свідків, реальний час затримання ОСОБА_8 , 01 год. 15.12.2015 року;

- в ухвалі відсутня будь-яка аргументація наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене вище, захисник ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу суду, клопотання слідчого відхилити та застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжних захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, з а який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Доводи захисника про те, що в даний час слідчим не надано достатніх доказів, для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_8 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме у вчиненні відкритого викрадення чужого майна та 16.12.2015 року йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується матеріалами провадження, зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_10 (а.п. 5-6), свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (а.п. 7-11), протоколом пред`явлення особи для впізнання від 15.12.2015 року (а.п. 12-13).

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали.

Щодо наявності ризиків зазначених в ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, є підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки після відкритого викрадення чужого майна, з місця злочину намагався зникнути та був зупинений перехожим ОСОБА_12 , після чого продовжив втечу з метою переховування, однак був затриманий працівниками патрульної служби поліції, є громадянином іншої держави, раніше неодноразово судимий на території України за вчинення тяжких корисливих злочинів, що також унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника, про те, що до ОСОБА_8 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, апеляційний суд вважає не мотивованими, так як доказів постійного проживання в м. Одесі та наявності стійких соціальних зв`язків стороною захисту не надано.

Окрім того, захисником не надано доказів в обгрунтування своїх доводів, про те, що в слідчому ізоляторі ОСОБА_8 не буде забезпечено надання необхідної медичної допомоги в зв`язку з його численними хворобами.

Апеляційний суд вважає слушними доводи захисника про те, що органами досудового розслідування було порушено право на захист ОСОБА_8 , в зв`язку з невірним зазначенням часу фактичного його затримання, проте, дані доводи вже були предметом розгляду скарги захисника, та по ним Приморським райсудом м. Одеси вже постановлено судове рішення від 21.12.2015 року, яке набрало законної сили.

Фактично, підстави, передбачені ч.1 ст.208 КПК України, для затримання ОСОБА_8 , існували, однак слідчий не дотримався порядку затримання, визначеного ч.5 ст.208 та ст. 209 КПК України.

Разом з тим, відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів, отриманих під час досудового розслідування, буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Більш того, прокурором ОСОБА_6 , в судовому засіданні апеляційної інстанції, наданий супровідний лист, згідно якого 23.12.2015 р. обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0011977 по обвинуваченню ОСОБА_8 , у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України направлений до Приморського райсуду м. Одеси для розгляду по суті.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а також існування ризиків того, що він може спробувати переховуватися від органів досудового слідства та суду, та вчинити інший злочин, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підозрюваному ОСОБА_8 застосований виключний запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що немає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 178, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 17.12.2015 року, якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України в рамках кримінального провадження №0011977 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4