У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1.,

суддів ОСОБА_3. і ОСОБА_4.

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 4 вересня 2015 року заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд судових рішень постановлених щодо нього,

у с т а н о в и л а:

вироком Хмельницького обласного суду від 8 травня 2001 року ОСОБА_2 засуджено:

- за частиною першою статті 193 Кримінального кодексу України 1960 року (далі - КК) до позбавлення волі на строк один рік;

- за частиною третьою статті 142 КК до позбавлення волі на строк чотирнадцять років з конфіскацією всього майна;

- за пунктами «а», «г», «е», «і» статті 93 КК до довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього майна.

На підставі статті 42 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_2 остаточно визначено покарання довічне позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 27 листопада 2001 року вирок щодо ОСОБА_2 залишено без змін.

Із заяви засудженого ОСОБА_2 та доданих до неї документів вбачається, що він звертався зі скаргою до Комітету з прав людини при Організації Об'єднаних Націй. На зазначену заяву йому було надано відповідь, в якій зазначені конкретні порушення прав засудженого під час судового розгляду справи.

Засуджений ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду України із заявою, посилаючись на міркування Комітету з прав людини при Організації Об'єднаних Націй, просить допустити справу до провадження і переглянути судові рішення щодо нього на підставі пункту 4 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи, викладені у заяві ОСОБА_2, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України Верховний Суд України переглядає судові рішення, що набрали законної сили з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

На відміну від рішень Європейського суду з прав людини виконання рішень відповідних органів міжнародних організацій у справах щодо порушення прав осіб з боку держави не врегульовано національним законодавством України. Процесуальне законодавство визначає процесуальні наслідки визнання судового рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнано Україною, таким, що порушує міжнародні зобов'язання України.

Оскільки Комітет з прав людини при Організації Об'єднаних Націй не є судовою установою, то рішення його не є підставою перегляду Верховним Судом України в порядку глави 33 КПК України судових рішень постановлених щодо ОСОБА_2,

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду України вважає заяву засудженого ОСОБА_2 необґрунтованою і не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

На підставі викладеного, керуючись статтею 451 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити засудженому ОСОБА_2 у допуску справи до провадження за його заявою про перегляд Верховним Судом України вироку Хмельницького обласного суду від 8 травня 2001 року та ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 27 листопада 2001 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_4