АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/58/16 Справа № 203/6/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
в присутності:

підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.01.2016 року щодо

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, має середню спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз Ленінським районним судом м. Дніпропетровська від 11.04.2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до остаточного покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, звільненого з Широківської ВК Дніпропетровської області 17.07.2015 року по відбуттю строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою було задоволено клопотання прокурора місцевої прокуратури №3 в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Строк запобіжного заходу ухвалою визначено до 23 годин 59 хвилин 20 лютого 2016 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 та сам підозрюваний подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції, обрати щодо ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування своєї скарги, захисник посилається на те, що ухвала слідчого судді, на його думку, є необґрунтованою та незаконною, оскільки в судовому засіданні не було доведено що підозра обґрунтована, посилається на те, що його підзахисний не визнав своєї провини в інкримінованому злочині, поясняв що 02.01.2016 року близько 16:00 години йшов з автовокзалу в сторону пр. К. Маркса де на нього напали невідомі, збили його з ніг, побили, звинувачували його у викраденні сумки якоїсь жінки.

Разом з цим зазначає, що підозру обґрунтовано протоколом пред`явлення особи для впізнання, де свідок ОСОБА_10 та потерпіла ОСОБА_11 по фотознімках впізнали ОСОБА_8 як особу, що вчинила вказаний злочин. Проте вважає, що вказана слідча дія за участю свідка ОСОБА_10 є некоректною, оскільки свідок не був очевидцем вчинення злочину та лише впізнав ОСОБА_8 , як особу яку затримував. Стосовно впізнання за участю потерпілої ОСОБА_11 , ОСОБА_8 зазначав, що коли його затримали, потерпілій вказали на нього як на особу, що вчинила злочин, тому вважає, що потерпіла і впізнала його. При цьому зазначає, що при затриманні ОСОБА_8 , жодних викрадених у потерпілої речей виявлено не було.

Крім цього, захисник вважає, що не доведено що, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити ОСОБА_8 його належну процесуальну поведінку і запобігти ризикам, вказаним у клопотанні, та вважає, що до його підзахисного може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_8 має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, проживає зі співмешканкою, має на утриманні 2-х малолітніх дітей, працює на будівництві в с. Старі Кодаки, характеризується позитивно, його співмешканка ОСОБА_12 страждає на ряд тяжких захворювань у тому числі і онкологічне.

Просить Апеляційний суд ухвалу суду скасувати та постановити свою, якою обрати його підзахисному більш м`який запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_8 , в своїй скарзі також наводить аналогічні доводи, вважає. що прийняте судом рішення є однобічним, оскільки суд взяв до уваги показання свідка ОСОБА_10 та потерпілої та не врахував його свідчення, про те. що він не скоював вказаного злочину. Посилається, що йому протиправно було завдано тілесних ушкоджень при затриманні, а також те, що при затриманні у нього не було виявлено та вилучено будь яких речей потерпілої, а суд не взяв це до уваги. Вважає, що судом не було враховано відомостей про його сімейний стан, наявність на утриманні малолітніх дітей, інші матеріали, які його характеризують, та не враховано стан здоров`я його співмешканки, яка страждає на онкологічне захворювання.

Просить постановити свою ухвалу, якою обрати йому більш м`який запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи захисника, який, підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку підозрюваного ОСОБА_8 , який підтримав думку свого захисника, та доводи своєї апеляції, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши надані матеріали за клопотанням прокурора та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, та думку осіб в судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку про те, що судове рішення є законним, а вимоги апеляційних скарг не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційним переглядом встановлено, що 02.01.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 186 КК України.
Прокурор місцевої прокуратури №3 в Дніпропетровській області ОСОБА_9 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд, перевіряючи законність і обґрунтованість клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вивчив матеріали кримінального провадження, дослідив відповідні документи, вислухав думку учасників процесу.
Мотивуючи прийняте рішення суд вказав, що підозру ОСОБА_8 обґрунтовано зібраними доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме протоколами огляду від 02.01.2016 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 від 02.01.2016 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 02.01.2016 року та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 04.01.2016 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.01.2016 року та іншими доказами, зібраними по кримінальному провадженню на той час та наданих суду.

Як видно з ухвали, судом було враховано, що відповідно до ст. 12 КК України, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке санкцією ч. 2 ст. 186 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 4 до 6 років.
Суд взяв до уваги і дані про особу ОСОБА_8 , який не працює, не має постійних джерел прибутку, його соціальні зв`язки, наявність обґрунтованої підозри та ризиків, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, наявність непогашеної судимості. У своїй сукупності суд вказав на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Колегія суддів перевіривши наявні матеріали, приходить до висновку, що з урахуванням тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, можливої міри покарання, яка йому загрожує, та наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
При цьому, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника, що на момент вирішення питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтованість підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення, прокурором належним чином не доведена, оскільки ці твердження спростовуються доказами, дослідженими під час розгляду клопотання слідчим суддею.
Невизнання підозрюваним своєї провини у інкримінованому злочині, за наявності наведених в ухвалі сукупності доказів, не може свідчити про його непричетність до вчиненого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає таку позицію ОСОБА_8 обраною ним формою захисту від повідомленої підозри.
Твердження захисника щодо «некоректності» протоколів впізнання за участю свідка ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_11 не може бути взято колегією суддів до уваги, оскільки відповідно до вимог чинного кримінального процесуального законодавства України, колегія суддів не входить в оцінку вказаних протоколів як доказів, бо це є задачею наступних етапів кримінального провадження.
Посилання захисника в своїй апеляції на відомості про особу підозрюваного ОСОБА_8 , його сімейний стан, стан здоров`я його співмешканки ОСОБА_15 та наявність на утриманні неповнолітніх дітей, які на думку захисту та підозрюваного не були належним чином враховані судом, є безпідставними, остільки про вказані обставини було відомо районному суду і суд врахував викладене при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких сторона захисту та підозрюваний просять скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали суду не вбачається.

Отже вказана ухвала є законною, обґрунтованою і такою що не підлягає скасуванню, а тому в задоволенні апеляційних скарг слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.01.2016 року щодо ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .