АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/688/15 Справа № 711/5013/15-к Категорія: ст.539 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

представника Черкаського СІЗО ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляцією засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.06.2015 р., про відмову в задоволенні подання Черкаського СІЗО про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі засудженого

ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, раніше судимого:

17.05.2012 року Соснівським районним судом м. Черкаси засуджений за ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 1 рік із застосуванням ст. 75 КК України та з іспитовим строком 1 рік;

12.04.2013 р. Смілянським міськрайонним судом Черкаської області засуджений за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України до позбавлення волі строком 1 рік 1 місяць.

23.01.2014 р. Смілянським міськрайонним судом Черкаської області засуджений за ст.ст.185 ч.3, 289 ч.2, 70, 71 КК України до позбавлення волі строком 5 років 3 місяці.

в с т а н о в и л а :
23.01.2014 р. Смілянським міськрайонним судом Черкаської області засуджений за ст.ст.185 ч.3, 289 ч.2, 70, 71 КК України до позбавлення волі строком 5 років 3 місяці.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.09.2014 р, на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію в 2014 році» невідбута частина покарання скорочена наполовину.

Початок строку: 05.06.2013 р., кінець - 27.05.2016 р.

Начальник Черкаського СІЗО звернувся до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, мотивуючи тим, що той відбув дві третини призначеного судом строку покарання і під час відбування покарання довів своє виправлення.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.06.2015 р., відмовлено в задоволенні подання Черкаського СІЗО про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі засудженого ОСОБА_8 , з тих мотивів, що суду при розгляді подання не надано безперечних доказів того, що засуджений виправився раніше закінчення визначеного йому вироком суду строку покарання і до нього можливо застосувати інститут умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, засуджений подав апеляцію, в якій порушується питання про скасування ухвали районного суду відносно нього. Мотивуючи тим, що судом 1 інстанції постановлено ухвалу з істотним порушенням норм матеріального права та без дотримання вимог кримінального процесуального Закону, оскільки у відповідно зі ст.81 КК України є всі підстави звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання умовно-достроково.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечував проти апеляції засудженого, пояснення засудженого ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляцію, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про те, що ОСОБА_8 має підвищену соціальну небезпеку та схильність до вчинення корисливих злочинів, з посиланням на те, що при винесенні вироку суд дійшов до висновку про те, що ОСОБА_8 для виправлення і попередження скоєння нових злочинів необхідно відбувати покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років 3 місяці із-за того, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, засуджувався з іспитовим строком, але не виправдав довіру і після винесення вироку вчинив низку умисних і тяжких злочинів.

Відповідно до вимог п.17 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.

Згідно вимог п.18 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», звернути увагу судів на те, що в постанові про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким необхідно обов`язково викладати суть подання органу, який відає виконанням покарання, і спостережної комісії чи служби у справах неповнолітніх, мотиви прийнятого рішення й дані, що були підставою для задоволення клопотання або відмови в цьому.

Відповідно до вимог ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

У разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 неодноразово був судимий за умисні корисливі злочини:

- 17.05.2012 р. Соснівським районним судом м. Черкаси засуджений за ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 1 рік із застосуванням ст. 75 КК України та з іспитовим строком 1 рік;

- 12.04.2013 р. Смілянським міськрайонним судом Черкаської області засуджений за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України до позбавлення волі строком 1 рік 1 місяць;

- 23.01.2014 р. Смілянським міськрайонним судом Черкаської області засуджений за ст.ст.185 ч.3, 289 ч.2, 70, 71 КК України до позбавлення волі строком 5 років 3 місяці.

При цьому, до погашення судимості та в період іспитового строку знову вчинив умисний злочин, за який він засуджений до позбавлення волі.

Враховуючи вищевказане, і те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції дотримався вищевказаних вимог Пленуму та КК України та дійшов вірного висновку про те, що необхідно відмовити в задоволенні подання Черкаського СІЗО про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі засудженого ОСОБА_8 .

Колегія суддів вважає, що доводи в апеляції засудженого про те, що судом 1 інстанції постановлено ухвалу з істотним порушенням норм матеріального права та без дотримання вимог кримінального процесуального Закону, оскільки у відповідності зі ст.81 КК України є всі підстави звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання умовно-достроково - є безпідставними, оскільки останнім не надано будь-яких належних доказів на підтвердження вказаного. Крім того, у відповідності зі п.2 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою та підстав для скасуванню не знаходить, а тому апеляція засудженого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 539 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.06.2015 р., про відмову в задоволенні подання Черкаського СІЗО про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі засудженого ОСОБА_9 залишити без змін.

Головуючий :

Судді :