У Х В А Л А
Справа №338/1507/14-к
06.10.2014 року смт. Богородчани

Слідчий суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора,
встановив:
ОСОБА_2 подала до суду скаргу на бездіяльність процесуального прокурора прокуратури Богородчанського району ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000228 з приводу нездійснення ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити відповідно до ст. 276-278 КПК України. Одночасно просить скасувати постанову процесуального прокурора ОСОБА_3 від 26.09.2014 року про відмову у задоволенні заявленого клопотання щодо повідомлення про підозру.
Зокрема подану скаргу в судовому засіданні ОСОБА_2 мотивувала тим, що 22.09.2014 року звернулась до процесуального прокурора ОСОБА_3 з письмовим клопотанням у кримінальному провадженні №0000228 про вчинення процесуальних дій у межах кримінального провадження. Зокрема клопотала про оголошення підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.І КК України, яке розслідується за її заявою. 26.09.2014 року постановою прокурора ОСОБА_3 у задоволенні її клопотання було відмовлено, як вважає за надуманих підстав. Відмовляючи у задоволенні заявленого клопотання прокурор послався на необхідність проведення у даному провадженні ще ряду слідчих дій з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення. Однак в матеріалах досудового розслідування містяться достатні докази винуватості ОСОБА_4 , як особи, на яку вона ще вказувала у своїй заяві про злочин. В ході проведення останніх слідчих дій у вересні 2014 року ОСОБА_4 сам беззаперечно визнав, що саме він вчинив крадіжку її речей і відшкодував заподіяні збитки. При таких обставинах бездіяльність прокурора, який зволікає з завершенням досудового розслідування, яке триває у справі понад три роки, вважає протиправною. Фактично ніякі процесуальні та слідчі дії по кримінальному провадженню не проводяться. За наявності достатніх доказів та відсутності можливості збирати будь-які інші, кінцеве рішення у справі не приймається.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив обґрунтованість доводів скаржниці. Вказав, що відповідно до ст. 303 КПК України скарги потерпілої на відмову прокурора в задоволенні клопотання не підлягають окремому розгляду на стадії досудового розслідування. Крім того пояснив, що 24.09.2014 року ним було дано вказівки слідчому про проведення ряду слідчих дій для всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин справи з метою отримання достатніх доказів для оголошення особі про підозру. Строк виконання доручення не завершився, а тому процесуальне рішення про оголошення особі підозри не приймалось.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали за скаргою та представлені прокурором матеріали кримінального провадження №0000228, приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до п.1 ч.І ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого чи прокурора, яка крім інших випадків, полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк. Суб`єктом такого оскарження може бути потерпілий.
*ОП1«1ПЙ&ОП1*1*1*
Відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя ( в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. Критеріями для визначення розумності є складність кримінального провадження, поведінка учасників провадження, спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Як встановлено за матеріалами кримінального провадження 16.04.2011 року ОСОБА_2 звернулася в Богородчанський РВ УМВС із скаргою про викрадення у неї ОСОБА_4 1200 доларів США та мобільного телефону марки Самсунг. За результатами перевірки заяви 23.04.2011, 08.06.2011, 05.08.2011, 31.08.2011 та 28.11.2011 року органом дізнання приймались рішення про відмову в порушенні кримінальної справи, які скасовувалися постановами Богородчанського районного суду від 17 травня 2011 року та 05 липня 2011 року, 09 листопада 2011 року, 29 грудня 2011 року. У згаданих постановах суд констатував той факт, що орган досудового слідства проявив неприпустиму тяганину при вирішення питання про порушення кримінальної справи і вказав на очевидні приводи та підстави для порушення кримінальної справи, оскільки в діях ОСОБА_4 об`єктивно вбачалися ознаки складу злочину.
24 січня 2012 року кримінальна справа була порушена прокурором за фактом викрадення у ОСОБА_2 майна за ознаками злочину передбаченого ст. 185 ч.І КК України. 14.05.2013 року відомості про даний злочин були внесені слідчим до ЄРДР за правилами нового кримінально- процесуального закону.
За матеріалами провадження встановлено також, що прокурором Богородчанського району не виконано ухвалу слідчого судді Богородчанського районного суду винесену 21.05.2013 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора. Зокрема відповідно до цієї ухвали прокурора Богородчанського району було зобов`язано внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, яке міститься в заяві ОСОБА_2 від 16.04.2011 року, зокрема про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , на якого вказувала заявниця. Слідчим суддею у вказаній ухвалі було констатовано порушення процесуальних прав не лише потерпілої ОСОБА_2 , але і ОСОБА_4 , який, в порушення кримінально-процесуального закону, допитувався у даному провадженні як свідок.
З травня 2012 року по серпень 2013 року по справі не було проведено фактично жодних слідчих дій. У зв`язку з цим 09.08.2013 року ухвалою слідчого судді Богородчанського районного суду була задоволена заява представника потерпілої про відвід слідчого СВ Богородчанського РВ УМВС, а ухвалою від 16.08.2013 року задоволена заява про відвід процесуального прокурора з підстав неефективності його процесуального керівництва.
З серпня 2013 року по квітень 2014 року у кримінальному провадженні знову не було вжито ні однієї процесуальної чи слідчої дії, при тому, що провадження не зупинялось. Прокурор на бездіяльність слідчого не реагував, проявивши тим самим бездіяльність зі свого боку, як процесуального керівника. Лише 03.04.2014 року проведення досудового розслідування начальником СВ Богородчанського РВ УМВС було доручено іншому слідчому.
20.05.2014року процесуальним прокурором в порядку ст. 36 КПК України у межах даного провадження дано вказівки слідчому СВ Богородчанського РВ УМВС ОСОБА_5 про проведення необхідних слідчих дій з метою закінчення досудового розслідування. Строк виконання вказівок був встановлений прокурором до 25.06.2014 року. 'Натомість слідчий
07.06.2014року виніс постанову про закриття кримінального провадження.
26.06.2014року прокурором було скасовано як незаконну постанову слідчого від 07.06.2014 року про закриття кримінального провадження. З того часу слідчим проведено одну слідчу дію - допит ОСОБА_4 , який у своїх показаннях підтвердив факт скоєння ним крадіжки грошей у ОСОБА_2 .
Аналіз ходу досудового розслідування, яке триває понад 3 роки, виходячи з критеріїв складності кримінального провадження, поведінки учасників провадження та способу здійснення слідчим і прокурором своїх повноважень, дає підстави констатувати факт порушення розумних строків досудового розслідування і зробити висновок про неефективність і бездіяльність, допущену при розслідуванні заяви ОСОБА_2 як зі сторони слідчих СВ Богородчанського РВ УМВС, у провадженні яких перебувала справа, так і зі сторони прокурора, як процесуального керівника.
Посилання прокурора на неможливість завершення досудового розслідування нібито через необхідність проведення ще ряду слідчих дій є безпідставними і не обґрунтованими. Можливість збирання додаткових доказів по справі практично вичерпана. Оскільки забезпечення проведення досудового розслідування у розумні строки покладається на прокурора, а оцінка зібраних доказів, як елемент процесу доказування не проводиться у спосіб, визначений процесуальним законодавством і кінцеве рішення за матеріалами кримінального провадження не приймається, то така бездіяльність прокурора у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений строк є протиправною. Оскільки вказана бездіяльність формально прокурором завуальована шляхом винесення постанови про відмову у задоволенні заявленого клопотання, то така постанова підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст.303-307 КПК України,
Постанову старшого прокурора прокуратури Богородчанського району від 26.09.2014 року
про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_2 скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя