Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/798/15-к
Провадження № 1-кп/670/59/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2015 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
процесуальних прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000161 від 04.05.2015, про обвинувачення
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, проживаючого у цивільному шлюбі із ОСОБА_10 , не працюючого, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_8 04 травня 2015 року близько 13.30 год., перебуваючи на ґрунтовій дорозі біля домогосподарства АДРЕСА_2 , під час сварки, яка виникла між ним та ОСОБА_11 на ґрунті особистих неприязних відносин, підійшов до потерпілого, та умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя, після чого схопив його руками за верхній одяг, ривком кинув на землю, та коли ОСОБА_11 лежав на землі, наніс йому ще три удари кулаком правої руки в область голови й обличчя, та один удар взутою правою ногою в область лівої половини грудної клітини. У результаті вказаного протиправного умисного діяння потерпілому ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді перелому правої скулової кістки, що за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я.

Крім того, за вказаних обставин потерпілому було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, ушкодження м`яких тканин в ділянці голови у вигляді забою м`яких тканин лівої скроневої ділянки голови, зовнішнього носу, гематоми та забою м`яких тканин верхньої губи, післятравматичного периодонтиту 1 зуба на верхній щелепі зліва, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та забій м`яких тканин лівої половини грудної клітини на рівні 8-10 міжреберних проміжків, що за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразились у заподіянні потерпілому ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кримінального Кодексу України.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, стверджуючи, що потерпілого він вдарив лише один раз кулаком в обличчя, а решту ударів не наносив.

Показав, що для власних потреб неподалік свого господарства на сміттєзвалищі нарізав дров, які пізніше хотів забрати додому. Через деякий час дрова зникли, і дружина ОСОБА_12 . ОСОБА_13 повідомила, що вона бачила, як ці дрова різав їхній сусід ОСОБА_14 . Приблизно через два тижні, їдучи разом з дружиною своїм автомобілем, обвинувачений побачив на вулиці потерпілого, який розмовляв із ОСОБА_15 біля господарства останньої. Зупинившись, він запитав ОСОБА_16 , для чого той забрав дрова, після чого між ними виникла словесна перепалка. ОСОБА_17 схопився за приспущене скло дверцят автомобіля біля водія, став тягнути, тому ОСОБА_18 вийшов з автомобіля і вдарив потерпілого кулаком в обличчя. Від удару ОСОБА_17 упав на шифер біля криниці, з носа у нього пішла кров, потім він піднявся, сусідка ОСОБА_15 дала йому води, після чого він пішов своїм ходом додому, а ОСОБА_19 поїхав автомобілем далі. Більше ОСОБА_16 він не бив, тому, на його думку, тілесні ушкодження потерпілий міг отримати в іншому місці.

Встановлені судом обставини скоєння ОСОБА_8 злочину та його винність стверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_11 суду показав, що із обвинуваченим стосунків не має ніяких. У травні 2015 року, числа не пам`ятає, коли він проходив біля будинку ОСОБА_15 , над`їхав автомобілем ОСОБА_18 , запитав про дрова, через що між ними виникла суперечка, і в ході словесної перепалки обвинувачений вдарив його кулаком в обличчя, від чого ОСОБА_17 упав на шифер. Коли потерпілий піднявся і хотів вдарити у відповідь ОСОБА_19 , то останній взяв його руками за груди, притиснув до паркану, потім кинув на землю, та три чи чотири рази вдарив кулаком у праву сторону обличчя, а саме в область щелепи, а потім ногою у лівий бік грудей. Твердження обвинуваченого про те, що тілесні ушкодження йому могли бути заподіяні іншими особами, заперечував. Водночас потерпілий пояснив, що в ході розгляду кримінального провадження примирився із обвинуваченим, оскільки той повністю відшкодував йому майнову та моральну шкоду, тому цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди просив залишити без розгляду.

Показання потерпілого узгоджуються із висновками судово-медичної експертизи.

Так, відповідно до досліджених у судовому засіданні висновків судово-медичного експерта за № 157 та № 158 від 15.06.2015 року та додаткової судово-медичної експертизи № 175 від 25.06.2015 року, у ОСОБА_11 на момент його звернення за медичною допомогою 04.05.2015 р. о 18.20 год. виявлені такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, забій м`яких тканин лівої скроневої ділянки голови, зовнішнього носу, лівої половини грудної клітини на рівні 8-10 міжреберних проміжків, гематома та забій м`яких тканин верхньої губи, післятравматичний периодонтит 1 зуба на верхній щелепі зліва, перелом правої скулової кістки. Дані тілесні ушкодження могли утворитись від не менше 3-х дій в ділянки голови, не менше однієї дії по лівій половині грудної клітини, тобто всього не менше 4-х дій.

Дані тілесні ушкодження могли утворитись незадовго до госпіталізації у Віньковецьку ЦРЛ 04.05.2015 р., в термін та за обставин, які вказані в постанові слідчим про призначення судово-медичної експертизи, тобто 04.05.2015 р.

Перелом правої скулової кістки міг утворитись від травматичної дії тупого твердого предмету, в даному випадку міг виникнути від удару по правій скуловій ділянці тупим твердим предметом, яким міг бути кулак руки, нога взута сторонньої особи.

Гематома та забій м`яких тканин верхньої губи, післятравматичний периодонтит 1 зуба на верхній щелепі зліва - могли утворитись від травматичної дії тупого твердого предмету можливо із обмеженою контактуючою поверхнею, в даному випадку могли виникнути від удару неозброєним кулаком руки, ногою взутою сторонньої особи.

Забій м`яких тканин лівої скроневої ділянки голови, зовнішнього носу, лівої половини грудної клітини на рівні 8-10 міжреберних проміжків - могли утворитись від травматичної дії тупих твердих предметів або при співударі до тупих твердих предметів, в даному випадку могли виникнути від ударів неозброєним кулаком руки, ногою взутою сторонньої особи.

Закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку - могла утворитись від ударів в ділянки обличчя та мозкового відділу черепа тупими твердими предметами, якими могли бути неозброєний кулак руки, нога взута сторонньої особи, від співудару головою до тупих твердих предметів, тобто могла виникнути від всіх травматичних дій в ділянки голови. Ушкодження м`яких тканин в ділянці обличчя та волосистої частини голови є точками прикладання травмуючої сили, від дії якої виник струс головного мозку.

Закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, ушкодження м`яких тканин в ділянці голови у вигляді забою м`яких тканин лівої скроневої ділянки голови, зовнішнього носу, гематоми та забою м`яких тканин верхньої губи, післятравматичного периодонтиту 1 зуба на верхній щелепі зліва, як точки прикладання травмуючої сили - в сукупності, по своєму характеру відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а перелом скулової кістки за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я. Забій м`яких тканин лівої половини грудної клітини на рівні 8-10 міжреберних проміжків за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Наявні у ОСОБА_11 тілесні ушкодження не є характерними для утворення їх при самовільному падінні з висоти власного зросту.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показала, що з обвинуваченим проживає у цивільному шлюбі протягом останніх двох років. Вона пам`ятає, як їдучи разом з чоловіком в обідній час автомобілем вони побачили на дорозі ОСОБА_16 , і ОСОБА_18 зупинив автомобіль, щоб запитати потерпілого, навіщо той забрав дрова. ОСОБА_17 підійшов ближче, притиснув ОСОБА_20 до сидіння, після чого ОСОБА_21 вийшла з автомобіля і відіпхнула його. Але потерпілий почав тягнути за скло передніх дверей, після чого обвинувачений також вийшов з автомобіля, і вдарив ОСОБА_22 один раз кулаком по носі. Рижий упав на землю, а ОСОБА_23 з ОСОБА_19 сіли в автомобіль і поїхали у своїх справах.

Об`єктивно винність обвинуваченого підтверджується також протоколом проведення слідчого експерименту від 10.08.2015 із фото таблицями з участю потерпілого ОСОБА_11 , у ході якого потерпілий показав, як саме ОСОБА_8 наніс йому один удар кулаком руки в область носа, як взяв обома руками за одяг на грудях, кинув на землю, та наносив після того удари кулаком правої руки в область голови та вдарив один раз взутою правою ногою під лівий бік.

Оцінюючи досліджені докази по кримінальному провадженні в їх сукупності, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_8 у заподіянні ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я повністю доведена в судовому засіданні як показами потерпілого, так і частково показами самого обвинуваченого, свідка та дослідженими матеріалами справи.

Отже діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При цьому суд критично сприймає показання свідка ОСОБА_10 та твердження обвинуваченого про нанесення ним потерпілому лише одного удару кулаком правої руки в область носа, і можливості отримання ОСОБА_11 виявлених у нього тілесних ушкоджень за інших обставин, оскільки такі показання спростовується послідовними показаннями останнього про те, що після падіння на землю ОСОБА_18 ще кілька разів вдарив його кулаком в область голови та один раз ногою, а також висновками судово-медичного експерта.
Відтак показання обвинуваченого суд розцінює як намагання пом`якшити свою кримінальну відповідальність, а показання свідка ОСОБА_10 обумовлюються проживанням із ОСОБА_24 у цивільному шлюбі.
Крім того, суд, беручи до уваги положення ч. 4 ст. 95 КПК України, згідно з якою суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них, не приймає до уваги позицію сторони захисника щодо взяття до уваги судом при постановленні вироку показань свідка ОСОБА_25 на досудовому розслідуванні, згідно яких ОСОБА_18 вдарив потерпілого один раз.

Оскільки ОСОБА_8 винний у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, то підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості злочину, суд повинен виходити із всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, відноситься до злочинів середнього ступеня тяжкості.

Обвинувачений у вчиненому розкаявся, визнавши, що дійсно заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, примирився з ним та у залі суду попросив у нього вибачення, зобов`язавшись більше ніколи подібного не вчиняти, у добровільному порядку повністю відшкодував на користь ОСОБА_11 заподіяну злочином майнову та моральну шкоду, що суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставиною, обтяжуючою покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

За місцем свого постійного проживання на території Віньковецької селищної ради ОСОБА_8 характеризується позитивно, утримує двох неповнолітніх дітей своєї цивільної дружини ОСОБА_10 , на обліку у лікаря нарколога не перебуває.

Водночас обвинувачений перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом «легка розумова відсталість», але як випливає із висновку судово-психіатричного експерта № 439 від 20.07.2015, ОСОБА_8 в момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, будь-яким психічним захворюванням не страждав, в даний час будь-якою душевною хворобою не страждає, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

За наведених обставин, беручи до уваги, що загальні засади призначення покарання спрямовані на забезпечення індивідуалізації, гуманності і справедливості покарання, та враховуючи позицію потерпілого, який просив обвинуваченого не карати, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України, а саме у виді обмеження волі на мінімальний строк.

На думку суду призначене обвинуваченому покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк буде справедливим, необхідним і достатнім у даному конкретному випадку для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Разом з цим, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, факт примирення із потерпілим та повне відшкодування на його користь заподіяної злочином шкоди, суд доходить висновку, що ОСОБА_8 здатний виправитись без ізоляції від суспільства, а тому його можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, на підставі його письмової заяви належить залишити без розгляду.

Процесуальних витрат у справі немає.

Речові докази суду не надавались.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 370, ст. 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк один рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на один рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишити без розгляду.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Хмельницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Віньковецький районний суд.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1