Справа № 11-202/12 Головуючий у І інстанції Діденко О.П.
Категорія - ст. 175 ч.1 КК Доповідач Трейтяк О. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1
суддів ВОРОНЦОВОЇ С.В., МЕЛЬНИЧЕНКА Ю.В.

з участю прокурорів ШЕВЛЯКОВА Д.В., ДЬОМІНА М.В.

обвинуваченого ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, та обвинуваченого ОСОБА_2 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 грудня 2011 року.

Цією постановою щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, непрацюючого, обвинуваченого за ст. 175 ч.1 КК України,

відмовлено у задоволенні постанови слідчого військової прокуратури Чернігівського гарнізону від 29 листопада 2011 року про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи на підставі ст.175 ч.3 КК України.

Як встановив суд, ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що перебуваючи на посаді директора державного підприємства Міністерства оборони України «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння», упродовж травня - вересня 2011 року, являючись керівником державного госпрозрахункового підприємства, тобто в силу покладених на нього обовязків службовою особою, яка наділена організаційно - розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч вимогам ст. ст. 43,48 Конституції України, ст. ст. 97,110,115 Кодексу законів про працю України, ст. ст.1, 4, 15, 21, 24, 34 Закону України «Про оплату праці», п.3.13 Колективного договору між директором ( власником) і колективом державного підприємства Міністерства оборони України «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння» в особі вибраного і уповноваженого представника трудового колективу, тобто всупереч інтересам служби, маючи для цього реальну можливість, вчиняв умисні дії направлені на створення штучних перешкод для виплати заробітної плати працівникам очолюваного ним підприємства, після чого умисно та безпідставно не виплачував їм заробітну плату за травень, червень і липень 2011 року, тобто більш як за один місяць, на загальну суму 310407,63 грн., що потягло за собою тяжкі наслідки у вигляді грубого порушення їх конституційних прав і свобод та матеріальної шкоди кожному з них.

У постанові слідчий ставить питання про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.175 ч. 1 КК України, на підставі ст.175 ч.3 КК України з закриттям кримінальної справи з тих підстав, що до предявлення йому обвинувачення заборгованість по заробітній платі перед працівниками підприємства в сумі 310407 грн. 63 коп. за травень - липень 2011 року погашена в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні постанови, суд зазначив, що обвинувачення ОСОБА_2 предявлено 14 жовтня 2011 року, а кошти на погашення заборгованості надійшли на розрахунковий рахунок заводу 14 та 17 жовтня 2011 року. Тобто, до предявлення обвинувачення ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в повному обсязі працівникам виплачена не була, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні постанови про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 175 ч. 3 КК України. Крім того, суд прийшов до висновку про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_2

Не погоджуючись з постановою суду прокурор, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції, в апеляції просить дану постанову скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, оскільки вважає, що висновки суду викладені в постанові не відповідають фактичним обставинам справи. Посилається на те, що обвинувачення ОСОБА_2 предявлено 19 жовтня, а суд невірно послався на 14 жовтня 2011 року, як дату предявлення обвинувачення, оскільки 14 жовтня 2011 року слідчим винесено постанову про притягнення ОСОБА_2, як обвинуваченого. Зазначає, що висновки суду про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_2 суперечать матеріалам кримінальної справи.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_2 просить винести ухвалу про скасування постанови Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 грудня 2011 року, звільнити його від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 175 ч. 1 КК України, а кримінальну справу закрити на підставі ст. 175 ч. 3 КК України. Доводи апеляції зводяться до того, що суд безпідставно послався на те, що обвинувачення йому було предявлено 14 жовтня 2011 року, оскільки воно було предявлено йому 19 жовтня 2011 року. Зазначає, що 14 та 17 жовтня їм було погашено заборгованість перед працівниками підприємства за травень, червень та липень 2011 року в повному обсязі. Крім того, суд невірно зрозумів його покази з приводу визнання ним вини, оскільки в судовому засіданні він заперечував свою вину у звязку з тим, що заборгованість по заробітній платі працівникам підприємства він відшкодував в повному обсязі ще до предявлення обвинувачення, а не заперечував проти визнання своєї вини у невиплаті заробітній платі.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_2, який підтримав свою апеляцію і просив задовольнити її з вказаних в ній підстав, думку прокурорів, які підтримали апеляцію та вважали, що постанова суду незаконна та необґрунтована, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 175 ч. 3 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо до притягнення до кримінальної відповідальності нею здійснено виплату заробітної плати, стипендії, пенсії чи іншої встановленої законом виплати громадянам.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27 жовтня 1999 року № 9-рп/99 притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту предявлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 жовтня 2011 року згідно вимог ст. 131 КПК України слідчим винесено постанову про притягнення ОСОБА_2, як обвинуваченого, а обвинувачення ОСОБА_2 в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.175 КК України предявлено 19 жовтня 2011 року (т.5 а.с.192-194).

Відповідно до довідки про виплату заробітної плати за 2011 рік заборгованість по заробітній платі перед працівниками підприємства за травень, червень і липень 2011 року була погашена 14 та 17 жовтня 2011 року у повному обсязі в сумі 310 407, 63 грн.(т.1 а.с.231).

Твердження прокурора про те, що висновки суду про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_2 суперечать матеріалам справи, знайшли своє підтвердження, оскільки судом не був досліджений акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Ніжинський інженерний завод інженерного озброєння» від 16.11.2011 року, яким встановлено факт безпідставної невиплати ОСОБА_2 заробітної плати працівникам підприємства за травень-липень 2011 року, тобто більш ніж на один місяць, та незаконне витрачення ОСОБА_2 в цей період коштів на інші потреби (т.1 а.с.211-221), ревізією проаналізовано фінансово-економічний стан та платоспроможність підприємства, надходження та витрати коштів, мету їх використання, зясовано порядок формування фонду заробітної плати підприємства, встановлено можливість виплати заробітної плати працівникам підприємства.

Посилання суду на необхідність призначення бухгалтерської експертизи взагалі не мотивовано. Не зрозуміло зі змісту постанови, чому суд, не дослідивши і не давши оцінки акту ревізії, вважає необхідним призначити бухгалтерську експертизу.

Доводи ОСОБА_2 про те, що суд невірно зрозумів його покази з приводу визнання ним вини заслуговують на увагу, оскільки в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2 заперечував свою вину лише в наявності умислу на затримку виплати заробітної плати і у звязку з тим, що заборгованість по заробітній платі працівникам підприємства він відшкодував в повному обсязі 14 та 17 жовтня 2011 року, ще до предявлення йому обвинувачення, що дає підстави вважати, що він частково визнає свою вину.

Отже, при вказаних обставинах не можна визнати постанову суду законною і обґрунтованою, а тому постанова суду підлягає скасуванню і справа направленню на новий судовий розгляд.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляції прокурора, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції, та обвинуваченого ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 грудня 2011 року про відмову у задоволенні постанови слідчого військової прокуратури Чернігівського гарнізону, про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ст.175 ч.1 КК України, з закриттям кримінальної справи на підставі ст. 175 ч.3 КК України, скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_1 ОСОБА_5