Дата документу Справа № 325/1540/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 325/1540/15-к Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 11- кп/778/100/16 ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 389 Доповідач в апел. інстанції
КК України ОСОБА_2

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області на вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 17 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Воскресенка, Приазовського району, Запорізької області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 28 квітня 2015 року Приазовським районним судом Запорізької обасті за ч.1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт;

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України і йому призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ст.ст. 71,72 КК України, шляхом приєднання до покарання за цим вироком частково невідбутої частини покарання за вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 28 квітня 2015 року остаточно призначено покарання у вигляді 1 року 9 днів обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік і покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3, ч.1 ст. 76 КК України.

Заступник прокурора Запорізької області звернувся з апеляційною скаргою, в якій, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , вказує на незаконність та необгрунтованість вироку суду, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність в частині звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Просить вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати. Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст. 389 КК України покарання у вигляді 1 року обмеження волі і на підставі ст.ст. 71,72 КК України призначити остаточне покарання в вигляді 1 року 9 днів обмеження волі.

Згідно з вироком суду, засуджений вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 28 квітня 2015 року за ч.1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт ОСОБА_7 розпорядженням голови Воскресенської сільської ради Приазовського району Запорізької області №15 від 30 червня 2015 року був прийнятий робітником для відбування призначеного вироком суду покарання з 30 червня 2015 року і йому було складено графік відбування покарання. Однак, ОСОБА_7 відбув лише частину покарання у вигляді 16 годин громадських робіт. З 16 липня 2015 року, умисно, без поважних на те причин, ігноруючи попередження посадових осіб Воскресенської сільської ради та Приазовського районного підрозділу Приморського міського відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в Запорізькій області, ОСОБА_7 не виходив на роботу і тим самим допустив ухилення від відбування призначеного йому покарання у вигляді громадських робіт.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_7 протягом досудового розслідування та в судовому засіданні повністю визнавав себе винним у скоєнні злочину за обставин, зазначених у вироку суду, у зв`язку з чим, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, в судовому засіданні зі згоди обвинуваченого та інших учасників судового процесу суд з`ясувавши, добровільність позиції обвинуваченого та учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, обмежився лише допитом обвинуваченого, в ході якого він визнав себе винним в повному обсязі та дослідженням обставин, які характеризують особу обвинуваченого.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст. 389 КК України, в апеляції не оскаржується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги прокурора, тобто в частині призначеного ОСОБА_7 покарання.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд послався на ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше судимий, задовільно характеризується за місцем свого проживання, щиро розкаявся та визнав свою вину у вчиненні злочину, що було визнано судом обставиною, яка пом`якшує покарання.

Колегія суддів погоджується з доводами, наведеними в апеляційній скарзі прокурора в частині необґрунтованості застосування судом положень ст. 75 КК України.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003р. № 7, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України та п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" за сукупністю вироків покарання призначається, коли особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин. У такому випадку суд до покарання за новим вироком повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Приймаючи рішення про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та застосування щодо нього положень ст.75 КК України, суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений вже ухилився від відбування покарання, призначеного судом за вчинення злочину, ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду не вжив заходів до його виконання, даних про місце роботи суду не надав.

Крім того, суд, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання, суд не врахував, що покарання у вигляді громадських робіт, від якого він ухилився, обвинувачений мав відбувати реально, тому звільнення його від відбування покарання, призначеного за сукупністю вироків, не допустимо.

Таким чином, вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку.

Вирішуючи питання про покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості; визнані судом першої інстанції пом`якшуючої обставини - щире каяття, сприяння розкриттю злочину, дані про особу винного, який раніше був судимий за умисні злочини, офіційно не працевлаштований, зловживає спиртними напоями, тому вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді обмеження волі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України одному дню обмеження волі або арешту відповідають 8 годин громадських робіт.

Як вбачається із вироку, із призначених йому 100 годин громадських робіт ОСОБА_7 відпрацював 16 годин, не відбута частина покарання становить 84 години, що складає 10,5 днів обмеження волі або арешту (84 : 8 = 10,5).

Керуючись ст.ст. 404, 405, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області задовольнити.

Вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 17 вересня 2015 року, яким ОСОБА_7 визнаний винним за ч.2 ст. 389 КК України, скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 389 КК України у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ст.ст. 71,72 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 28 квітня 2015 року, остаточно призначити ОСОБА_7 1(один) рік 9 днів обмеження волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4