АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1902/15 Справа № 205/4254/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000010, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Солоне, Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.
Кримінальне провадження розглянуто за участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

В с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України та призначено покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 34 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 6 948 грн. 54 коп.
Згідно вироку суду ОСОБА_6 визнано винним та призначено покарання за те, що він, не будучи суб`єктом підприємницької діяльності, не маючи спеціального дозволу на право здійснення торгівлі підакцизними товарами, всупереч вимогам чинного законодавства, з корисних спонукань, маючи умисел на придбання з метою збуту, зберігання з метою збуту та збут незаконно виготовлених підакцизних товарів, у вересні 2014 року придбав у невстановленої особи лікеро-горілчані вироби та спирт за ціною 35000 гривен, які він незаконно зберігав з метою збуту по АДРЕСА_2 , розуміючи при цьому, що вказана алкогольна продукція є незаконно виготовленою, з метою її подальшого збуту за ціною від 18 до 20 гривень за одну пляшку ємкістю по 0,5 л та спирт за ціною 45-50 гривень за 1 літр.

В подальшому, з метою особистого збагачення, ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що придбана ним алкогольна продукція є фальсифікованою, у вересні 2014 року реалізував невстановленій особі 10 пляшок «Горілка Пшенична» об`ємом 0,5 літрів за ціною 18 гривень на загальну суму 180 гривень, ужовтні 2014 року реалізував невстановленій особі 10 літрів спирту за ціною 45 грн. за 1 літр, на загальну суму 450 гривень та у грудні 2014 року, з метою особистого збагачення, реалізував невстановленій особі 30 пляшок «Горілка Пшенична» об`ємом 0,5 літрів за ціною 20 гривень на загальну суму 600 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність вини, правильність кваліфікації його дій та інші фактичні обставини кримінального провадження, просить вирок змінити у зв`язку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і просить максимально пом`якшити йому покарання у виді штрафу із застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче нижчої межі санкції ч. 1 ст. 204 КК України і ухвалити рішення про розстрочку виплати штрафу певними частинами строком до трьох років та встановити періодичність і розмір таких виплат.

Також просить повністю звільнити його від процесуальних витрат в дохід держави за проведення експертиз НДЕКЦ ГУМВС України в Дніпропетровській та Запорізької областях.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 посилається на те, що суд не прийняв до уваги, що ним не завдано фактичної шкоди ні державі, ні громадським інтересам, ні громадянам, що злочин вчинено вперше, не врахував його майновий стан й те, що злочин скоєно внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, що він ніде не працює і є інвалідом третьої групи з дитинства, хворіє на цукровий діабет, постійно потребує ліків, коштів на які майже не має.

В судовому засіданні обвинувачений підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити в повному обсязі, вирок суду в частині призначення покарання вважав незаконним та необґрунтованим і просив його змінити та призначити покарання у виді штрафу в розмірі нижче від найнижчої межі з розстрочкою його сплати.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, її доводи вважав такими, що не ґрунтуються на вимогах закону України про кримінальну відповідальність і просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що висновки суду про доведеність вини обвинуваченого, кваліфікація його дій та інші фактичні обставини кримінального провадження ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, визнавались самим обвинуваченим в суді першої інстанції, у зв`язку з чим судовий розгляд був проведений в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, і не можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, то апеляційний суд не входить в перевірку вказаних обставин.
Перевіряючи доводи обвинуваченого щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.
Вказані вимоги закону, при обранні обвинуваченому ОСОБА_6 розміру покарання суд першої інстанції не виконав в повній мірі.

Призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.
Із вироку суду вбачається, що суд при призначенні обвинуваченому покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не засуджений, врахував обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Таким чином, доводи обвинуваченого, що суд не врахував, що він вперше притягується до відповідальності є безпідставними, оскільки об`єктивно спростовуються вироком суду.
Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо неналежного врахування судом першої інстанції даних про особу обвинуваченого.
Так, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 не працевлаштований, є інвалідом третьої групи і отримує відповідну соціальну допомогу, вперше притягується до кримінальної відповідальності, виявив щире каяття, відсутність обставин, що обтяжує покарання.
За таких обставин, рішення суду про призначення покарання у виді штрафу в максимальному розмірі не в повній мірі відповідає вимогам ст. ст. 53, 65 КК України, а відповідні доводи обвинуваченого є обґрунтованими.
Разом з тим обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і були б підставою для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, в ході апеляційного провадження не встановлено.
У зв`язку з вищевикладеним, а також враховуючи майновий стан обвинуваченого ОСОБА_6 , легальним джерелом доходу якого є соціальна допомога у зв`язку з інвалідністю, а також вчинення злочину вперше, повне визнання вини, щире каяття обвинуваченого та відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів приходить до висновку про можливість зменшення розміру призначеного штрафу, але не до мінімального, з огляду на кількість підакцизних товарів, і таке покарання буде відповідати вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та буде відповідати принципу законності та індивідуалізації покарання.

Що стосується доводів обвинуваченого про розстрочку виплати штрафу, колегія суддів, за обставин встановлених судами першої та апеляційної інстанції, а також враховуючи майновий стан обвинуваченого, приходить до висновку про обґрунтованість таких доводів та про розстрочку призначеного штрафу відповідно до вимог ч. 4 ст. 53 КК України.

Перевіряючи доводи обвинуваченого щодо неправильного вирішення питання про стягнення процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням… експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В силу п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Як вбачається із резолютивної частини вироку, вказана вимога закону судом першої інстанції при ухваленні вироку виконана належним чином, рішення суду про стягнення документально підтверджених процесуальних витрат з обвинуваченого ОСОБА_6 є законним, у зв`язку з чим відповідні доводи обвинуваченого є безпідставними та не можуть бути задоволені.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Інших обставин, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, в розумінні ст.ст. 87, 412 КПК України, під час апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 , змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 204 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.
На підставі ч. 4 ст. 53 КК України розстрочити виплати штрафу ОСОБА_6 строком на 1 (один) рік на 12 (дванадцять) частин, з періодичністю виплат - по 2 125 (дві тисячі сто двадцять п`ять) гривень 00 копійок, які необхідно сплачувати до 01 числа кожного місяця.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4