Кодимський районний суд Одеської області
____________________________________________________________________________________________
Справа №503/2513/14-к
Провадження №1-кп/503/5/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.01.2016 року м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кодимі Одеської області кримінальне провадження №0000565, зареєстроване 12 вересня 2014 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Руликів, Васильківського району, Київської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, працездатного, непрацюючого, в шлюбі не перебуває, судимого 16 грудня 2014 року Крижопільським районним судом, Вінницької області за ч.2 ст.309 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України,

- сторони кримінального провадження: прокурор Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення за наступних

обставин. 09 липня 2014 року о 21 годині 30 хвилин до чергової частини Кодимського РВ ГУМВС України в Одеській області по вулиці Леніна,107, доставлено ОСОБА_3 , який перебував в розшуку Крижопільським РВ УМВС України у вінницькій області. Під час особистого огляду ОСОБА_3 та огляду його речей, що були при ньому, в правій боковій кишені сумки було виявлено металеву банку із сипучою речовиною сірого кольору. Згідно висновку комплексної вибухотехнічної експертизи вибухових речовин №11/426-4675 від 26 липня 2014 року, речовина, яку було вилучено під час особистого огляду ОСОБА_3 , являється нітроцелюлозним порохом загальною вагою 84 гр.. Нітроцелюлозний порох являється вибуховою речовиною метальної дії. Вказану речовину ОСОБА_3 зберігав без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , під час допиту пояснив, що

свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину не визнає. Був у самообороні Майдану в місті Києві. В липні 2014 року разом зі своїми товаришами приїхав в Кодимський район, с. Писарівка, для охорони зернового току. Крім нього було ще 10 чоловік. Коли вже були в с. Писарівка, то туди приїхали працівники міліції. При обшуку у його сумці працівники міліції знайшли порох. Були складені документи, але він ці документи не підписував. Звідки взявся в його сумці порох не знає. Йому порох не належить Сумку він взяв на майдані ще у двох людей, які повинні були їхати в Кодимський район. Ці люди, так сталося, що не поїхали. Що було в сумці він не дивився. Свої речі поклав в сумку зверху і поїхав. Вважає, що жерстяну банку і набої йому хтось підкинув.

Втім, незважаючи на заперечення ОСОБА_3 своєї провини, його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами, визнаними судом належними і допустимими.

Так, спростовуючи заперечення ОСОБА_3 проти висунутого обвинувачення та

доводячи його вину, прокурор в якості доказів провини обвинуваченого посилається
на показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , даних ними в ході судового розгляду справи, та
досліджені під час судового розгляду справи документи та висновок експерта:
протокол про затримання ОСОБА_3 від 09 липня 2014 року, розписку
обвинуваченого ОСОБА_3 з проханням долучити до матеріалів справи металевої
банки із сипучою речовиною, протокол огляду предмету, висновок комплексної вибухотехнічної та експертизи вибухових речовин №88В/1015С від 24 липня 2014 року.
Зокрема, свідок ОСОБА_5 дав такі свідчення. Як понятий він був

запрошений в Кодимським РВ ГУМВС України в Одеській області 09 липня 2014 року. В приміщенні міліції сидів обвинувачений ОСОБА_3 і ще якісь люди. Їх він не знав. У ОСОБА_3 міліціонер запитав про те, чия сумка. Той відповів, що сумка належить йому. Потім черговий міліції із цієї сумки дістав серед інших речей жерстяну банку, в які була якась сипуча речовина. Що говорив з цього приводу ОСОБА_3 не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні дав такі свідчення. 09 липня 2014 року

був запрошений працівниками міліції як понятий при обшуку особистих речей обвинуваченого ОСОБА_3 .. У сумці, на яку ОСОБА_3 , вказав як на його, було серед іншого вилучено жерстяну банку з якоюсь сипучою речовиною. Що при цьому сказав ОСОБА_3 не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_7 , в судовому засіданні дав такі свідчення. Вілтній період

2014 року, дати точно не пам`ятає, виїхав в складі оперативно-слідчої групи Кодимського РВ ГУМВС України в Одеській області в район с. Писарівка. За інформацією, що надійшла від громадян, в тому місці була група людей, яка перешкоджала руху по дорозі. По прибутті, виявили групу із 11 осіб. З`ясувалось, що ці особи прибули на мікроавтобусі з міста Києва. Представились як самооборона Майдану. Причину прибуття в Кодимський район пояснили необхідністю охорони урожаю. Двох осіб було доставлено до Кодимського РВ, оскільки за наявною інформацією вони перебували в розшуку. Їм було запропоновано взяти свої речі і поїхати в міліцію. Один із них був ОСОБА_3 , який розшукувався Крижопільським РВ Вінницької області. У ОСОБА_3 , в приміщенні міліції, при особистому обшуку, який проводив черговий міліції ОСОБА_10 , в сумці було виявлено жерстяну банку з порохом. Всі речі, в тому числі і банку з порохом, ОСОБА_3 сказав, що належать йому.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дав такі свідчення. Точної дати не

пам`ятає, але до міліції надійшло повідомлення, що в районі с. Писарівка, якісь громадяни порушують громадський порядок. Двох із цих громадян було доставлено до Кодимського РВ. В сумці ОСОБА_3 було виявлено порох та набої до рушниці. При понятих, ОСОБА_3 пояснив, що сумку отримав в місті Києві на Майдані.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні свідчив таке. В літній період 2014 року

з с. Писарівка надійшла скарга від жителів, що по селу ходять якісь особи в камуфляжній формі. По приїзду, була встановлена особа ОСОБА_3 .. При його доставці в Кодимський РВ, у сумці, було виявлено порох і набої. Черговий міліції склав протокл затримання. При огляді особистих речей ОСОБА_3 він присутнім не був.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні свідчив таке. Він працює

оперативним черговим Кодимського РВ ГУМВС України в Одеській області. У 2014 році в літній час, до чергової частини Кодимського РВ надійшла інформація про перебування невідомих камуфляжній формі біля с. Писарівка. Слідчо-оперативна група, яка виїхала в с. Писарівку, доставила в райвідділ двох затриманих. Ці особи були доставлені в Кодимський РВ. Коли вони заходили в приміщення міліції, то кжен ніс сумку із своїми речами. В кімнаті для доставлених проводився особистий огляд як доставлених так і їхніх речей. ОСОБА_3 , на запитання, де його сумка, сам вказав на неї. Речі із сумки він, як черговий міліції, діставав сам особисто. Сумка була чорного кольору. Серед інших речей, в сумці було виявлено банку жерстяну з порохом та набої. Про ці предмети ОСОБА_3 пояснив, що вони не його, а кимось підкинуті.

Згідно протоколу ОД №023038 про адміністративне затримання від 09 липня 2014

року, під час особистого огляду та речей у ОСОБА_3 було вилучено речовину рослинного походження у висушеному та подрібненому стані сіро-зеленого кольору вагою 3 гр., два патрони калібром 5,6 мм, металеву банку із сипучою речовиною сірого кольору вагою близько 75 гр.. (а.с.8).

Згідно розписки, ОСОБА_3 , 10 липня 2014 року просить долучити до матеріалів

кримінального провадження вилучену у нього під час особистого огляду металеву банку із сипучою речовиною (порохом) (а.с.9).

Згідно протоколу огляду предмету від 10 липня 2014 року, оглянуто пакет експертної

служби №1156371, в якому знаходиться металева банка із сипучою речовиною за зовнішніми ознаками схожою на порох (а.с.10).

Згідно комплексної вибухотехнічної експертизи та експертизи вибухових речовин

№88В/1015С від 24 липня 2014 року, вилучена у ОСОБА_3 сипуча речовина, яка виявлена всередині металевої банки, являється нітроцелюлозним порохом, масою 84 грами. Нітроцелюлозний порох являється вибуховою речовиною метальної дії (а.с.17-28).

Аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке

ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у незаконному зберіганні вибухових речовин без передбаченого законом дозволу і його дії слід кваліфікувати за частиною першою статті 263 КК України.

Кримінальна відповідальність за ч.1 ст.263 КК України настає у разі незаконного

зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

З об`єктивної сторони під незаконним зберіганням вогнепальної зброї (крім гладко

ствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу або із простроченням його дії будь-яким із зазначених предметів, що знаходиться не при собі, а в обраному нею місці (п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами»).

Відповідно до ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні

дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

При цьому відповідно до ст.ст.85 та 86 КПК України ці докази мають бути

належними, тобто прямо чи непрямо підтверджувати існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, та допустимими, зокрема отриманими в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні належними та

допустимими доказами, окрім іншого, має бути доведено: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушення.

Згідно зі ст.92 КПК України обов`язок доведення обставин, які підлягають

доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на прокурора.

Статтею 93 (ч.2,3) КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч.1 ст.95 КПК України показання у кримінальному провадженні - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Згідно з ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на

показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 цього Кодексу. При цьому, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.

Частиною першою статті 99 КПК України документом є спеціально створений з

метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо, відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно частини першої статті 101 КПК України, висновок експерта це докладний

опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Фактично, обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує того факту, що мав при собі

сумку, в якій зберігалась вибухова речовина нітроцелюлозний порох, але посилається у своїх показаннях на те, що ця речовина йому не належить, йому хтось підкинув її. В той же час, як убачається з розписки, яку надав обвинувачений ОСОБА_3 слідчому, він просить залучити до матеріалів справи вилучену у нього під час особистого огляду металеву банку із сипучою речовиною (порохом), що опосередковано підтверджує, що ця речовина належить саме йому. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 у своїх показаннях по різному пояснює, яким чином сумка з нітроцелюлозним порохом опинилась у нього. Спочатку посилається на те, що сумку він взяв у невідомих йому людей на майдані в Києві, а потім поясняє, що сумка, яка йому належить, залишилась на Майдані і він потім їздив цю сумку поміняти.

Відтак, показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд розцінює як спосіб захисту від

висунутого обвинувачення, з метою ухилитися від відповідальності, а тому відноситься до них критично.

Відповідно до ч.2 ст.92 КПК України обов`язок доказування належності та

допустимості доказів, покладається на сторону, що їх надає.

При цьому жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч.2 ст.94 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке

ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, суд, діючи відповідно до ст.337 КПК України в межах висунутого в ході

досудового розслідування обвинувачення, визнає доведеним вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, незаконного зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та розмір кримінального покарання,

суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його тяжкість, визначену відповідно до ст.12 КК України (тяжкий злочин), дані про його особу, зокрема, його позитивну характеристику з місця проживання (довідка-характеристика Заболотненської сільської ради Крижопільського району Вінницької області), вчинення злочину особою, яка раніше скоїла злочин.

Суд також враховує, що впродовж досудового розслідування та судового розгляду

справи ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині не визнавав та давав показання, які не відповідали дійсності, що свідчить про відсутність будь-якого щирого та дієвого каяття.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 ,

судом не встановлено.

Враховуючи викладені обставини, приймаючи до уваги суспільну небезпеку вчиненого

ОСОБА_3 кримінально караного діяння, а також дані про його особу, суд приходить до

висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції

від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ч.1 ст. 263 КК України у

виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а

також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нового

злочину.

Згідно пункту «г» ч.5 ст.72 КК України, при призначенні покарання, час перебування

обвинуваченого ОСОБА_3 , як особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження зараховується з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов по справі не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за

частиною першою статті 263 КК України, та призначити йому кримінальне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Згідно ст.70 ч.4 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за

вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2014 року, більш суворим покарання за цим вироком, остаточно визначити до відбування покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно пункту «г» частини 5 статті 72 КК України, зарахувати

ОСОБА_3 в строк відбування покарання час перебування в Одеському слідчому ізоляторі з 30 січня 2015 року до моменту постановлення вироку, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази по справі 84 грами нітроцелюлозного пороху знищити.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області

через Кодимський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної

скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1