У Х В А Л А
10 грудня 2014 року
Рівненський міський суд Рівненської області, в особі слідчого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 ,
розглянув в залі Рівненського міського суду клопотання старшого слідчого СУ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , -
Слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням, погодженим старшим прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 у якому зазначається, що ОСОБА_5 , 26.10.2014 близько 23 год. 40 хв., перебуваючи по вул. Б.Хмельницького в с. Рокитне Рокитнівського району Рівненської області, діючи в групі зі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими досудовим слідством особами, застосував насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи і виразилося у нанесенні ударів руками та ногами в різні ділянки тіла та голови прапорщика міліції ОСОБА_10 та сержанта міліції ОСОБА_11 . В результаті нанесення ударів, ОСОБА_10 , згідно висновку експерта № 312 від 29.10.2014 були спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. В результаті нанесення ударів, ОСОБА_11 , згідно висновку експерта № 311 від 29.10.2014 були спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
У ході нападу ОСОБА_5 разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими досудовим слідством особами заволоділи відеореєстратором марки DVR-HD 198 вартістю 800 гривень, в якому знаходилася картка пам`яті вартістю 300 гривень, що належать ОСОБА_11 , сумкою-планшетом коричневого кольору вартістю 200 гривень, в якій знаходилися бланки протоколів та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, мобільним телефоном марки Nokia, ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 150 гривень, в якому знаходилася сім-картка оператора мобільного зв`язку МТС із абонентським номером НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_10 , тангентою.
31 жовтня 2014 року винесено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 КК України.
1 листопада 2014 року повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 КК України вручено його дружині ОСОБА_12 , у зв`язку із відсутністю ОСОБА_5 за місцем проживання.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема, протоколм огляду місця події від 27.10.2014; показаннями потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; протоколами пред`явлення потерпілому ОСОБА_10 фотознімків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ; протоколами пред`явлення потерпілому ОСОБА_11 фотознімків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ; висновками судово-медичних експертиз № 311 від 29.10.2014 та № 312 від 29.10.2014; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Слідчий вказує, що оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, один із яких, а саме розбій являється тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років; просить застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки перебуваючи на волі останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що стверджується тим, що відразу після вчинення злочинів він до правоохоронних органів не звернувся, з метою уникнення відповідальності залишив місце проживання та почав переховуватись від працівників міліції; зможе знищити, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, враховуючи те, що на даний момент не встановлено місцезнаходження викрадених речей потерпілого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час досудовим розслідуванням не встановлено всіх осіб, що приймали участь у вчиненні вищевказаних злочинів, у зв`язку із чим перебуваючи на волі, ОСОБА_13 може сприяти уникненню відповідальності вказаними особами.
Слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задоволити.
Підозрюваний та його захисник просили обрати більш м`який запобіжний захід.
31 жовтня 2014 року винесено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 КК України.
1 листопада 2014 року повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 КК України вручено його дружині ОСОБА_12 , у зв`язку із відсутністю ОСОБА_5 за місцем проживання.
10 грудня 2014 року, ОСОБА_12 по даному кримінальному провадженню оголошено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187, ч.2 ст.28, ч.2 ст. 345 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 187, ч.2 ст.28, ч.2 ст. 345 КК України, однак достатніх доказів про існування ризиків, про які зазначає у клопотанні слідчий не надано та не доведено.
Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.
Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп. 56 та 59 з подальшими посиланнями).
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою є недоцільним.
Слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 не судимий на утриманні 2 неповнолітніх дітей,
У відповідності до ч.4 ст.194 КПК України, щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного домашній арешт із забороною залишати житло в період доби з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.
Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців такі обов`язки за викликом прибувати до слідчого, прокурора та суду, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 193-194,205,395 КПК України
В задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно ОСОБА_5 відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рокитне Рокитнівського району Рівненської області, не судимого, проживаючого по АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заборонити ОСОБА_5 залишати житло по АДРЕСА_1 в період доби з 20 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки: за викликом прибувати до слідчого, прокурора та суду, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Встановити строк дії ухвали терміном до 09 лютого 2015 року
Термін дії обов`язків, визначених в ухвалі встановити до 09 лютого 2015 року.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання у Рокитнівський районний відділ УМВС України у Рівненській області.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1