Іллінецький районний суд Вінницької області
В И Р О К

ІМЯМ УКРАЇНИ

8 грудня 2011 року Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мотрука М.І.

при секретарі Мозоль Л.І.

за участю прокурора Струся О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки с. Китайгород по вулиці Гагаріна №48, Іллінецького району Вінницької області, громадянки України, українки, не заміжньої, на вихованні знаходиться одна неповнолітня дитина, не працюючої, ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимої-,

по ст. 185ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 07.08.2011 року, близько 12 год. в с. Китайгород, Іллінецького району, Вінницької області, перебуваючи в домогосподарстві ОСОБА_2, що розташоване по вул. Гагаріна 40, с. Китайгород, в яке прийшла на прохання сестри ОСОБА_3, яка попросила доглянути за її малолітніми дітьми, і під час того як перебувала в житловому будинку, а сестра поралась по господарству, вона з метою крадіжки чужого майна, знаючи де знаходяться гроші, підійшла до холодильника, який стояв в одній з кімнат будинку, та з матерчатої сумки, яка лежала зверху, таємно викрала гроші на загальну суму 1000 грн. і тим самим завдала шкоди останньому на вище вказану суму.

Будучи допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 свою вину в скоєному нею злочині передбаченому ч.1 ст. 185 КК України визнала повністю, та показала, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3. В с. Китайгород, Іллінецького району, також проживає і її сестра ОСОБА_3, разом з чоловіком ОСОБА_2 з якою вона перебуває в дружніх родинних відносинах. Так, 07.08.2011 року, до неї прийшла ОСОБА_3 і попросила, щоб вона посиділа з її дітьми, так як вона має намір піти на земельну ділянку працювати. Вона погодилась і прийшла до неї додому, та перебувала в будинку наглядаючи за дітьми. Коли ОСОБА_3, прийшла з городу приблизно через дві години, і сіла годувати дитину, то вона в цей час попросила її, щоб вона дала їй в борг гроші, однак яку саме суму ОСОБА_1 не пояснювала, але ОСОБА_3 їй відмовила і сказала, що грошей не дасть так як у неї немає. Після того як ОСОБА_3 їй відмовила, вона почекала коли ОСОБА_3 вийшла на вулицю давати їсти худобі і знаючи де в будинку лежать гроші, так як раніше ОСОБА_3 та її чоловік постійно її посилали в магазин за покупками, підійшла до холодильника, білого кольору, і зверху на ньому лежала матерчата сумка коричневого кольору і в одному з відділень побачила гроші, а саме дві купюри по 500 грн. кожна, і витягнувши вказані купюри поклала їх в кишеню штанів, а матерчату сумку поклала назад на холодильник. Після цього вийшла на вулицю і сказавши ОСОБА_3, що вона пішла, розвернулась та залишила її домогосподарство, викравши при цьому гроші в сумі 1000 грн. Вийшовши від ОСОБА_3 вона пішла додому переодягнулась і після цього пішла в центр с. Китайгород, Іллінецького району, і зайшла в магазин, що біля сільської ради і хотіла купити карточку поповнення рахунку мобільного телефону, однак продавщиця вказаного магазину на імя Оксана, сказала, що в неї немає дати здачу з 500 грн. які вона їй дала, щоб розрахуватись. Тоді вона вийшла з даного магазину, і пішла в магазин Софія, де в той час працювала ОСОБА_4 і там вона взяла карточку поповнення на 30 грн., та 40 грн. оператора мобільного звязку Київстар, і після цього коли отримала здачу з 500 грн., то якими саме купюрами не памятає, і забравши вказані гроші в загальній сумі близько 426 грн., так як карточки поповнення коштують близько 32, 42 грн., точно вона не памятає, і коли мала намір іти з магазину, то зустріла свою куму ОСОБА_5, і так як вони з нею перебували в хороших відносинах то ОСОБА_1 дала їй 100 грн., якими купюрами не памятає, для того, щоб вона щось купила дитині. Потім під час розмови з ОСОБА_5, вона сказала, що з матірю, та братом сидить за одним із столиків, що в середині вказаного магазину, і запропонувала, щоб ОСОБА_1 сіла з ними, вона погодилась і сіла біля них, і спочатку пила каву, а потім взяла собі пиво на розлив, а потім ще взяла пляшку горілки, та продукти харчування, і за них розрахувалась, ще однією купюрою в 500 грн., і далі які саме в неї були купюри вона не памятає. Взявши спиртне та продукти харчування вони всі разом продовжували сидіти за столиком. Потім через деякий час вона в ході розмови сказала, що хоче придбати мобільний телефон, і тоді ОСОБА_6, який являється братом ОСОБА_5 запропонував її купити його мобільний телефон, так як йому були потрібні гроші для лікування доньки. Вона подивившись його телефон погодилась його купити, і він сказав, що може його продати за 500 грн. Так як в неї вказані кошти були, вона віддала йому гроші в сумі 500 грн., якими саме купюрами не памятає. Про той факт де в неї взялись такі кошти ОСОБА_6, та ОСОБА_5 її нічого не запитували, а вона їм нічого не говорила. Потім вони ще посидівши трохи вирішили їхати в м. Іллінці, і туди поїхала ОСОБА_1, ОСОБА_5, та її брат. Коли приїхали в м. Іллінці, то там ОСОБА_5 купила для своєї дитини різного роду продукти харчування, та підгузники, і потім вони поїхали назад маршрутним таксі в с. Китайгород, Іллінецького району. Коли приїхали то ОСОБА_1 пішла додому взяла речі і близько 18 год. поїхала маршрутним таксі в м. Вінницю, і потім поїхала в с. Журавне, Літинського району, де проживає її батько. Туди вона поїхала, щоб провідати батька і пробути там певний час. В свого батька вона пробула біля трьох неділь і потім вирішила повернутись так як біля матері залишила свого сина. Гроші які в неї залишились з тих що вона викрала в ОСОБА_2 вона потратила на свої потреби і на що саме точно вказати не може. В с. Китайгород, Іллінецького району, вона повернулась 29.08.2011 року, і коли перебувала в своєму домогосподарстві, то до неї приїхали працівники міліції і на запитання чи не викрадала вона гроші в ОСОБА_2 вона пояснила, що дійсно вказані гроші в сумі 1000 грн. вона викрала та потратила їх на свої потреби і детально розповіла на які саме. Так на даний час ОСОБА_1 з її слів повернула ОСОБА_2 уже 700 грн. і в найближчі дні поверне ще 300 грн., щоб в нього до неї не було жодних претензій. Свою вину в скоєному ОСОБА_1 визнала повністю та доповнила, що в той час як вона вчинила крадіжку, то її ніхто не бачив, так як ОСОБА_3 перебувала на подвірї, а ОСОБА_2 взагалі не було вдома. В скоєному чисто сердечно розкаюється, просить суд суворо її не карати.

Оскільки підсудна ОСОБА_1 визнала себе повністю винною в інкримінованих її злочинах, погоджуються з зібраними доказами по справі, звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи за скороченою судовою процедурою, заслухавши думку прокурора, який не заперечує проти розгляду справи за скороченою судовою процедурою, відповідно до ст. 299 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються та не опротестовуються, а саме в частині допиту свідків.

Крім показів підсудної її вина скоєні злочинів, підтверджується і іншими матеріалами справи, які зібрані в ході досудового слідства та дослідженими в ході судового засідання, а саме: - заявою ОСОБА_2 (а.с. 3 ), протоколом огляду місця події, а саме огляду домогосподарства ОСОБА_2Г.(а.с.6-8), протоколом виїмки мобільного телефону в ОСОБА_1 (а.с. 26 ), протоколом огляду речових доказів, а саме мобільного телефону Нокія 3110с (а.с.27).

Оцінивши в сукупності всі дослідженні по справі докази, суд вважає, що вина підсудної ОСОБА_1 доведена повністю, дії підсудної ОСОБА_1 по факту вчинення крадіжки органом досудового слідства кваліфіковані вірно за ч.1ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна-крадіжка.

Призначаючи підсудній міру покарання, суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, у якої знаходяться на вихованні неповнолітня дитина, по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судима, як помякшуючі обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні встановленні не були. З урахуванням наведеного, обставин справи, особи підсудної, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_1 можливе без ізоляції від суспільства, а тому їй слід призначити передбачене законом покарання в межах санкції статті 185 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі, та звільнивши її від відбування покарання з випробовуванням, при цьому суд враховує, що ОСОБА_1 перебувала під вартою в період часу з 25.11.2011 року по 08.12.2011 року, встановивши їй іспитовий строк, тривалістю на один рік, що буде необхідним для її виправлення та попередження нових злочинів.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 81 КПК України.

Запобіжний захід відносно підсудної ОСОБА_1 слід змінити з утримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши її з-під варти із залу суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 323,324 КПК України суд-,

П Р И С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєні нею злочину, передбаченого ч. 1ст.185 КК України і призначити їй покарання по ст.185ч.1 КК України у виді одного року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування основного покарання з випробовуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю на один рік.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу змінити з утримання під вартою на підписку про невиїзд звільнивши ОСОБА_1 з під варти з залу суду.

Речові докази по справі: мобільний телефон Нокія 3110с, що знаходяться в кімнаті для зберігання речових доказів Іллінецького РВ ГУМВС України у Вінницькій області, повернути ОСОБА_1.

Апеляція на вирок суду першої інстанції може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом пятнадцяти діб після його проголошення, через Іллінецький районний суд.

Головуючий: /підпис/