БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/7554/15-к
Провадження № 1-кп/361/462/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«19» листопада 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області
у складі:
головуючого: судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000136 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та мешкає в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , раніше не засудженого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проходячи військову службу на посаді водія відділення забезпечення радіорелейного взводу 4 центру мобільних вузлів зв`язку 3 польового вузла військової частини ? польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат», діючи з прямим умислом, всупереч вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у період з 20 вересня 2015 року по 28 вересня 2015 року самовільно, без дозволу безпосереднього командира, в умовах особливого періоду, без поважних причин залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин та в умовах особливого періоду.
19 листопада 2015 року між прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000136, та ОСОБА_6 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, відповідно до якої ОСОБА_6 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного злочину. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинений злочин, а саме, за ч. 4 ст. 407 КК України, з врахуванням вимог ст.ст. 69, 69-1 КК України, у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 зобов`язався неухильно виконувати вирок Броварського міськрайонного суду .

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи, в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК УКраїни у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, кримінальних правопорушень невеликої чи середньої тяжкості, тяжких кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди, зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, від якого шкода завдана лише державним інтересам.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 417 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_6 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проходячи військову службу на посаді водія відділення забезпечення радіорелейного взводу 4 центру мобільних вузлів зв`язку 3 польового вузла військової частини ? польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат», діючи з прямим умислом, всупереч вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у період з 20 вересня 2015 року по 28 вересня 2015 року самовільно, без дозволу безпосереднього командира, в умовах особливого періоду, без поважних причин залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

За наведених обставин суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 407 КК України, за якою належить призначити йому, узгоджену сторонами міру покарання, згідно угоди про визнання винуватості.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду від 19 листопада 2015 року між прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_6 про визнання винуватості.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 19.11.2015, покарання, з урахуванням вимог ст.ст. 69, 69-1 КК України, у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся.

Витрати, понесені на залучення експертів, а також речові докази - відсутні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: суддя ОСОБА_1