Справа № 405/6704/15-к
1-кп/405/300/15
УХВАЛА
12 листопада 2015 року колегія Ленінського районного суду міста Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кіровограда кримінальне провадження, обвинувальний акт у якому внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005461 від 19.06.2015 року відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачених за ч. 3 ст. 187 КК України, щодо яких під час досудового розслідування було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
встановила:
Ухвалою колегії суддів від 16.09.2015 року було продовжено запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою, на 60 (шістдесят) днів, тобто до «16» годин «00» хвилин 15.11.2015 року та продовжено запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до «16» годин «00» хвилин 15.11.2015 року.
У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України колегією суддів поставлено на обговорення питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Прокурором вказано на доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на два місяці з посиланням на те, що обвинувачений знаходячись на волі зможе впливати на потерпілого та свідків, крім того є ризики переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, враховуючи, що обвинувачений не має постійного доходу та раніше неоднаразово вчиняв корисливі злочини.
Потерпілий підтримав позицію прокурора та повідомив про те, що свідок ОСОБА_11 скаржився йому на смс, в які приходять на його телефон з приводу змінити покази по даному кримінальному провадженню.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 не заперечував проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти продовження запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_5 .
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_5 заперечували проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , зазначивши, що вказані підстави прокурором для продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні. Обвинувачений додав, що має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має постійне місце мешкання, з`явися добровільно до правоохоронних органів із зізнанням, працює неофіційно, сприяв розкриттю злочину. Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 додав, що обвинувачений ОСОБА_12 не має на меті переховуватись від слідства, зважаючи на наявність тісних соціальних зв`язків та постійного місця проживання.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження. Враховуючи характер протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_5 є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 , який раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, з огляду на його моральні якості, репутацію, відсутність даних про ступень довіри до обвинуваченого з боку громадськості, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, зможе вплинути на потерпілого та свідків, які ще не допитувались під час судового розгляду, ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування). Те, що обвинувачений офіційно не працює, а отже немає особистого доходу на власне утримання, вказує на наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень. За сукупності таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги дані про його особу, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Добровільна явка ОСОБА_5 до правоохоронного органу, наявність неповнолітньої дитини та дружини не зменшують ризики неналежної процесуальної поведінки з його боку, враховуючи тяжкість злочину, в якому він обвинувачується, а також характер та обставини його вчинення, та його особу, оскільки він раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів.
Захисником ОСОБА_10 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на домашній арешт, обгруентовуючи своє клопотання захисник вказав на те, що відсутні ризики, якіб вказували на необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як ОСОБА_6 не збирається переховуватись від суду та впливати на потерпілого та свідків, чи вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Прокурор просила відмовити у задоволенні клопотання захисника та вказла на доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на два місяці з посиланням на те, що обвинувачений знаходячись на волі зможе впливати на потерпілого та свідків, крім того є ризики переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, враховуючи, що обвинувачений не має постійного доходу доходу та раніше неоднаразово вчиняв корисливі злочини.
Потерпілий підтримав позицію прокурора.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_5 просили задовольнити клопотання захисника ОСОБА_10 .
Обвинувачений ОСОБА_6 просив задовольнити клопотання захисника та додав, що він не має наміру переховуватись від суду та впливати на потерпілого та свідків, проживає з цивільною дружиною, та фактично утримує її неповнолітніх дітей.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження. Враховуючи характер протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_6 є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, з огляду на його моральні якості, репутацію, відсутність тісних соціальних зв`язків, відсутність даних про ступень довіри до обвинуваченого з боку громадськості, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, зможе вплинути на потерпілого та свідків, які ще не допитувались під час судового розгляду, ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування). Те, що обвинувачений офіційно не працює, а отже немає особистого доходу на власне утримання, вказує на наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень. За сукупності таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги дані про його особу, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Крім того, колегія зазначає, що доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про наявність тісних соціальних зв`язків не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, враховуючи те, що зі слів самого обвинуваченого він не проживає зі своєю дружиною, а тільки близько року з цивільною дружиною, діти якої не його і він їх не всиновлював.
Щодо доводів захисника ОСОБА_10 з приводу відсутності доказів вчинення ОСОБА_6 інкримінованого злочину, судова колегія зазначає, що суд дає оцінку доказам знаходячись в нарадчій кімнаті при ухваленні остаточного судового рішення у кримінальному провадженні.
Разом з тим, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Пункт 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Колегія суддів також враховує практику Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
На думку колегії суддів, такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченим злочину із застосуванням насильства, можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків, ухилення від явки до суду.
Крім того, колегія суддів враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, колегія суддів з урахуванням вищенаведених ознак вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.
Таким чином, обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченим необхідно продовжити на 60 днів кожному та відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 369 КПК України, колегія суддів,
постановила:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на домашній арешт.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до «16» годин «45» хвилин 11.01.2016 року.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до «16» годин «45» хвилин 11.01.2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3