АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/767/15 Справа № 705/254/14-к Категорія: ч.2 ст.365, ч.1 ст.127 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

виправданого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 червня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Громи, Уманського району,Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Уманського РВ УМВС України в Черкаській області, маючого спеціальне звання капітан міліції, раніше не судимого,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365, ч.1 ст.127 КК України та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з не доведенням його винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів.

Поновлено ОСОБА_7 в правах обмежених під час кримінального провадження.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання ОСОБА_7 скасовано.

Вирішено долю речових доказів в порядку ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку районного суду ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачувався в тому, що він, працюючи згідно наказу начальника УМВС України в Черкаській області № 39 о/с від 12 лютого 2013 року начальником сектору карного розшуку Уманського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, маючи спеціальне звання старшого лейтенанта міліції, в силу займаної посади, як представник влади, що займає відповідальне становище в системі правоохоронних органів і наділений спеціальними повноваженнями при проведенні оперативно-розшукової діяльності та дізнання, являючись службовою особою, порушуючи вимоги Конституції України, Закону України «Про міліцію», закону України «Про оперативну-розшукову діяльність», Кримінально процесуального кодексу України та свої функціональні обов`язки, всупереч інтересам служби, дискредитуючи МВС України як державний орган виконавчої влади, явно виходячи за межі своїх повноважень, 07 березня 2013 року в період часу близько 14 години 30 хвилин до 19 години 30 хвилин, знаходячись при виконанні своїх службових обов`язків у приміщенні Уманського районного відділу внутрішніх справ, який розташований по вул. Леніна, 27, м. Умань, Черкаської області, перевищуючи владу та надані йому службові повноваження, умисно вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав і повноважень і які ніхто не має права вчиняти, а саме ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, і діючи в особистих інтересах із кар`єрних спонукань, переслідуючи мету отримати визнавальні покази про причетність ОсіпчукаС.В. до вчинення злочину, у тому числі й шляхом порушення конституційних прав і свобод громадян, та вимог законодавства, нчинив перевищення влади і службових повноважень та насильницькі дії стосовно ОСОБА_9 за наступних обставин.

Так, 07 березня 2013 року близько 14 години 30 хвилин за викликом оперуповноваженого СКР Уманського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_10 , до службового кабінету № 19 Уманського РВ УМВС України в Черкаській області прибув ОСОБА_11 для надання показів у кримінальному провадженні за фактом крадіжки грошових коштів з бухгалтерії ТОВ «Енерго», що розташоване на 210 км автодороги Київ-Одеса.

Під час дачі показань, до кабінету № 19 зайшов начальник сектору карного розшуку Уманського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_7 , який запропонував ОСОБА_11 надати визнавальні показання з приводу крадіжки.

У цей час, ОСОБА_7 , перебуваючи у вказаному службовому кабінеті, діючи умисно, явно перевищуючи владу та надані йому службові повноваження, не маючи жодних підстав, передбачених чинним законодавством України, в порушення своїх функціональних обов`язків, ст. ст. 12, 14 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-12 та Правил застосування спеціальних засобів при охороні громадського порядку в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 27 лютого 1991 року № 49, згідно яких «працівники міліції мають право застосовувати наручники, гумові кийки для затримання і доставки в міліцію або інше службове приміщення осіб, які вчинили правопорушення, а також для конвоювання та тримання осіб, затриманих і підданих арешту, взятих під варту, якщо зазначені особи чинять опір працівникам міліції або якщо є підстави вважати, що вони можуть вчинити втечу чи завдати шкоду оточуючим або собі; застосування сили та спеціальних засобів повинно передувати попередження про намір їх застосування; без попередження фізична сила, спеціальні засоби можуть застосовуватись, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю громадян чи працівників міліції», достовірно знаючи, що ОСОБА_11 не є підозрюваним чи затриманим в порядку ст. ст. 207, 208, 209 КПК України, умисно наніс близько 20 ударів руками по обличчю, голові та грудній клітині ОСОБА_11 , спричиняючи йому фізичну біль.

У подальшому, в кабінеті № 23 вказаного райвідділу, коли ОСОБА_11 повідомив, що будь-яких злочинів не вчиняв та відмовився від підписання документів з визнавальними показаннями, ОСОБА_7 , безпідставно та незаконно, із застосуванням сили та проти його волі застосував до ОСОБА_11 спеціальні засоби - наручники, скувавши ними руки потерпілого.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_7 , взяв принесений ним поліетиленовий пакет і надів його потерпілому на голову, завдаючи ОСОБА_11 особливу фізичну біль, страждання та мучення. При цьому, ОСОБА_7 руками затягнув пакет на шиї потерпілого, перекриваючи йому доступ повітря до дихальних шляхів, внаслідок чого останній неодноразово втрачав свідомість. Потім ОСОБА_7 взяв потерпілого за куртку і піднявши його штовхнув, в результаті чого ОСОБА_11 вдарився головою об стіну.

Після цього, давши змогу потерпілому піднятись, ОСОБА_7 , діючи умисно, наніс декілька ударів кулаком в область голови та грудей, після чого взяв зі столу товсту книгу синього кольору з написом «кодекс» і наніс нею близько шести ударів по голові та в область лівого вуха ОСОБА_11 , спричиняючи йому фізичну біль.

Загалом, упродовж всього часу перебування ОСОБА_11 в службових кабінетах № № 19, 23 Уманського РВ УМВС - з 14 години 30 хвилин до 19 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , перевищуючи владу, явно виходячи за межі своїх службових повноважень, діючи цілеспрямовано, вчинив дії, які ніхто не має права вчиняти, шляхом застосування фізичного насильства, що виразилось у незаконному застосування до ОСОБА_11 наручників, нанесенні йому ударів по голові, обличчю і грудній клітині, а також надіванні на голову поліетиленового пакета та перекриванні доступу повітря в дихальні шляхи, внаслідок чого у своїй сукупності заподіяв потерпілому ОСОБА_11 фізичну біль, мучення, моральні страждання, а також тілесні ушкодження, у вигляді синця на нижній повіці правого ока, забою обох вушних раковин, травматичної перфорації барабанної перетинки лівого вуха, яка ускладнилась розвитком лівобічного гострого посттравматичного перфоративного отиту та забою грудної клітини, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 125 від 15 березня 2013 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Перевищуючи надану владу та службові повноваження, ОСОБА_7 заподіяв істотну шкоду охоронюваним ст. ст. 28, 29 Конституцій України правам та інтересам громадянина ОСОБА_11 , на повагу до його гідності, свободи та особисту недоторканість, а також заподіяв істотну шкоду державним інтересам у вигляді підриву авторитету правоохоронного органу -Міністерства внутрішніх справ України - міліції, як державного озброєного органу виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Тобто в тому, що своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 365 КК України - перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян і державним інтересам, яке супроводжувалося насильством, застосуванням спеціальних засобів та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями.

Він же, 07 березня 2013 року в період часу близько 14 години ЗО хвилин до 19 години 30 хвилин, знаходячись у приміщенні Уманського районного відділу внутрішніх справ, який розташований по вул. Леніна, 27, м. Умань, Черкаської області, перебуваючи при виконанні своїх службових обов`язків начальника сектору карного розшуку Уманського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, всупереч вимогам Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання від 10 грудня 1984 року, ратифікованої Україною 26 січня 1987 року, статті 5 Загальної декларації прав людини, статті 7 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, Декларацій про захист усіх осіб від катувань та інших жорстоких, нелюдських, або принижуючих гідність видів поводження і покарання, прийняту Генеральною Асамблеєю 9 грудня 1975 року. Відповідно до яких забороняється будь якій особі навмисно заподіювати сильний біль, фізичне чи моральне страждання, з ціллю отримання визнання у вчиненні правопорушень, а також залякування і примушення її вчинити будь-які дії проти її волі, в тому числі коли такий біль або страждання заподіюються державними посадовими особами; порушуючи вимоги ст. ст. 28, 29 Конституції України, умисно, переслідуючи мету отримати визнавальні показання про причетність ОСОБА_11 до вчинення злочину скоїв дії , які явно виходять за межі наданих йому прав і повноважень, які ніхто не має права вчиняти, а саме: ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, у тому числі шляхом порушення вимог законодавства, конституційних прав і свобод громадян, вчинив катування ОСОБА_11 за наступних обставин.

Так, 07 березня 2013 року близько 14 години 30 хвилин за викликом оперуповноваженого СКР Уманського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_10 , до службового кабінету № 19 Уманського РВ УМВС України в Черкаській області прибув ОСОБА_12 для надання показів у кримінальному провадженні за фактом крадіжки грошових коштів з бухгалтерії ТОВ «Енерго», що розташоване на 210 км автодороги Київ-Одеса.

Під час дачі показань, до кабінету № 19 зайшов начальник сектору карного розшуку Уманського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_7 , який запропонував ОСОБА_11 надати визнавальні показання з приводу крадіжки.

У цей час, ОСОБА_7 , перебуваючи у вказаному службовому кабінеті, діючи умисно, наніс близько 20 ударів руками по обличчю, голові та грудній клітині ОСОБА_11 , спричиняючи йому фізичну біль.

У подальшому, в кабінеті № 23 вказаного райвідділу, коли ОСОБА_12 повідомив, що будь-яких злочинів не вчиняв та відмовився від підписання документів з визнавальними показаннями, ОСОБА_13 , не маючи жодних підстав, достовірно знаючи, що ОСОБА_12 не є підозрюваним чи затриманим в порядку ст. ст. 207, 208, 209 КПК України, безпідставно та незаконно, із застосуванням сили та проти його волі з ціллю дискримінації його, застосував до ОСОБА_11 спеціальні засоби - наручники, скувавши ними руки потерпілого.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_7 , взяв принесений ним поліетиленовий пакет і надів його потерпілому на голову, завдаючи ОСОБА_11 особливу фізичну біль, страждання та мучення. При цьому, ОСОБА_7 руками затягнув пакет на шиї потерпілого, перекриваючи йому доступ повітря до. дихальних шляхів, внаслідок чого останній неодноразово втрачав свідомість. Потім ОСОБА_7 взяв потерпілого за куртку і піднявши його штовхнув, в результаті чого ОСОБА_11 вдарився головою об стіну.

Після цього, давши змогу потерпілому піднятись, ОСОБА_7 , діючи умисно, наніс декілька ударів кулаком в область голови та грудей, після чого взяв зі столу товсту книгу синього кольору з написом «кодекс» і наніс нею близько шести ударів по голові та в область лівого вуха ОСОБА_11 , спричиняючи йому фізичну біль.

Загалом, упродовж всього часу перебування ОСОБА_11 в службових кабінетах № № 19, 23 Уманського РВ УМВС - з 14 години ЗО хвилин до 19 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , перевищуючи владу, явно виходячи за межі своїх службових повноважень, діючи цілеспрямовано, вчинив дії, які ніхто не має права вчиняти, шляхом застосування фізичного насильства, що виразилось у незаконному застосування до ОСОБА_11 наручників, нанесенні йому ударів по голові, обличчю і грудній клітині, а також надіванні на голову поліетиленового пакета та перекриванні доступу повітря в дихальні шляхи, внаслідок чого у своїй сукупності заподіяв потерпілому ОСОБА_11 фізичну біль, мучення, моральні страждання, а також тілесні ушкодження, у вигляді синця на нижній повіці правого ока, забою обох вушних раковин, травматичної перфорації барабанної перетинки лівого вуха, яка ускладнилась розвитком лівобічного гострого посттравматичного перфоративного отиту та забою грудної клітини, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 125 від 15 березня 2013 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Тобто в тому, що своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 127 КК України - катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення та інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, у тому числі отримати від нього визнання.

Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 червня 2015 року визнано невинуватим та виправдано ОСОБА_7 у зв`язку з недоведеністю його винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.365 та ч.1 ст.127 КК України.

Не погоджуючись з виправдувальним вироком суду першої інстанції прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу,в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції та визнання доказів недопустимими, оскільки вважає, що вирок суду є незаконним і підлягає беззаперечному скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Також, прокурор просить повторно дослідити всі обставини встановлені під час кримінального провадження, а саме: допитати потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 дослідити письмові докази обвинувачення, наведенні в обвинувальному висновку на підставі всих в сукупності доказів ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_16 винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.365 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки. На підставі ст.54 КК України позбавити спеціального звання капітан міліції, за ч.1 ст.127 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на 3 роки. На підставі ст.54 КК України позбавити спеціального звання капітан міліції.

Крім того прокурор в апеляційній скарзі до неї просить, в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України, провести повторне дослідження доказів які було отримано в ході досудового розслідування.

24 листопада 2015 року в ході розгляду апеляційним судом, апеляційної скарги прокурора прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 було подано доповнення до апеляційної скарги прокурора. Колегією суддів було відмовлено в прийнятті вказаних доповнень, оскільки вони подані з порушення строку визначеного ч.3 ст. 403 КПК України, а фактично були подані після того як учасники процесу висловили свої доводи і колегія суддів перейшла до стадії судових дебатів.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачуваний ОСОБА_7 просить виправдувальний вирок в даному кримінальному провадженні залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора в підтримку поданої ним апеляційної скарги з доповненнями в повному обсязі, думку обвинуваченого ОСОБА_7 про законність, та обґрунтованість виправдувального вироку і безпідставність доводів прокурора, викладених в апеляційній скарзі, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , повторно дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження, в межах апеляційних вимог прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Статтею ст. 62 Конституції України гарантується, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому КПК України, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

В п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 року, зазначено про недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється, якщо не буде доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд виконав всі вимоги закону, а тому відсутні будь-які правові підстави для скасування виправдувального вироку.

Так, оцінивши досліджені у кримінальному провадженні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності, суд обґрунтовано ухвалив виправдувальний вирок, пославшись на п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, так як дійшов правильного висновку, що зібрані у справі докази не доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365 та ч.1 ст127 КК України і вичерпано всі можливості отримати додаткові докази, а сумніви щодо доведеності обвинувачення усунути неможливо, а тому підлягають тлумаченню на користь обвинуваченого.

Вказана позиція викладена і у п. 146 справи «Барбера, Мессегуэ и Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 року, де Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Так суд першої інстанції правильно встановив факт не доведеності винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються органами досудового розслідування.

Даний висновок суду є законним обґрунтованим та вмотивованим.

Частиною 1 ст.39 КПК України визначено, що керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування.

Пунктом 1 ч.2 ст.39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений: визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Як вбачається з матеріалів провадження, проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 здійснювалось прокуратурою м. Умані та створювалась слідча група прокурором м. Умані.

Проте доручення від керівника органу досудового розслідування про визначення слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, чи створення слідчої групи і визначення старшого групи, який керуватиме діями інших слідчих в матеріалах провадження відсутні.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, щодо недопустимих доказів, зокрема: доручення про проведення досудового розслідування від 11.03.2013 року (т.1 а.с.2), постанова про створення слідчої групи від 11.03.2013 року (т1 а.с.3); постанова про створення слідчої групи від 12.04.2013 року (т.2 а.с. 94-95), постанова про внесення змін до складу слідчої групи від 22.07.2013 року (т.4 а.с.183-184), оскільки перелічені процесуальні документи прокуратури м. Умані винесенні не уповноваженою особою з порушенням ст.39 КПК України, тобто порядку призначення слідчих у кримінальному провадження та слідчої групи.

Колегія судів вважає, твердження прокурора наведенні в апеляційній скарзі, щодо законності дій керівника органу прокуратури м. Умані ОСОБА_17 та заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_18 під час досудового розслідування, а саме призначення слідчих та створення слідчої групи в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 є невмотивованими та без будь-якого обґрунтованого посилання на положення КПК України, оскільки ст.37 КПК України визначено повноваження прокурора у кримінальному провадженні, а ст. 39 цього кодексу керівника органу досудового розслідування та його повноваження .

Разом з цим, в основу прийнятого по справі рішення, суд поклав показання свідків, які не доводять вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, і які були допитані в судовому засіданні в суді першої інстанції, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_10 який повідомив в суді першої інстанції, про обставини подій які мали місце 07.03.2013 року, того дня він викликав на допит ОСОБА_19 та ОСОБА_11 по крадіжці, що була вчинена на ТОВ «ЕНЕРГО», спочатку прийшла ОСОБА_19 та він проводив її допит, а незабаром прийшов і ОСОБА_11 , якого допитував ОСОБА_20 , під час допиту ОСОБА_11 до нього ні фізичного ні морального тиску не застосовувалось.

- показаннями свідка ОСОБА_19 , яка в суді першої інстанції повідомила, що 07.03.2013 року її викликав ОСОБА_10 до Уманського РВ для дачі свідчень з приводу крадіжки грошей на ТОВ «ЕНЕРГО» де вона працювала разом з ОСОБА_11 .. Близько 15-16 год. її допитав ОСОБА_10 та вони зачекали ОСОБА_11 .. Коли прийшов ОСОБА_11 то ОСОБА_10 сказав зачекати в коридорі будь яких тілесних ушкоджень на ОСОБА_11 вона не бачила. Близько 18 год вона разом з ОСОБА_10 поїхала додому., перебуваючи у райвідділі не чула сторонніх звуків, які вказували що в службових кабінетах відбувається катування ОСОБА_11 ;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , який в суді першої інстанції повідомив, що він 07.03.2013 року допитував ОСОБА_11 з приводу крадіжки грошей на ТОВ «ЕНЕРГО» в кабінеті №22 сектору карного розшуку. Близько 18год. ОСОБА_11 пішов додому, тілесних ушкоджень на останньому не бачив. До ОСОБА_11 не застосовувався ні моральний ні фізичний тиск.

- показаннями свідка ОСОБА_21 , який в суді першої інстанції повідомив, що 07.03.2013 року бачив, як ОСОБА_11 сидів в кабінеті №19;

- показаннями свідка ОСОБА_22 , який в суді першої інстанції повідомив, що 07.03.2013 року заступив на добове чергування помічника чергової частини Уманського районного відділу міліції, після 18год приходили три жінки та написали заяву про те, що їх родича побили працівники міліції Уманського РВ і вказану заяву зареєстрував у відповідному журналі;

- показаннями свідка ОСОБА_23 , який в суді першої інстанції повідомив, що 07.03.2013 року був ургентним ЛОР лікарем, тобто чергував на дому, та його викликав черговий лікар після 18.00 год. щоб він оглянув постраждалого та зафіксував, яка саме травма в ОСОБА_11 , яка точно травма не пам`ятає, але точно знає що вона була нанесена протягом останніх 12 год. Потерпілий на запитання лікаря хто наніс нічого не повідомив. Крім того повідомив що ОСОБА_11 неодноразово звертався до нього з приводу лікування отиту, але це було в дитинстві, Розрив барабанної перетинки у ОСОБА_11 виник внаслідок удару;

- показаннями свідка ОСОБА_24 , яка в суді першої інстанції повідомила, що 07.03.2013 р. була черговою в приймальному відділенні Уманської міської лікарні на посаді терапевтичної медсестри та даючи покази в прокуратурі по журналу реєстрації звернень згадала, що того дня звертався ОСОБА_11 ;

- показаннями свідка ОСОБА_25 , який в суді першої інстанції повідомив, що 07.03.2013 р. працював на посаді начальника сектору кадрового забезпечення Уманського МВ міліції, та того дня близько 21 год. помічник начальника відділу оперативного чергового чергової частини ОСОБА_26 повідомив проте, що з приймального віділення Уманської міської лікарні надійшло повідомлення, що до приймального відділення Уманської міської лікарні звернувся гр.. ОСОБА_11 після чого ним було дано вказівку про направлення до Уманської міської лікарні слідчо - оперативну групу Уманського МВ;

- показаннями свідка ОСОБА_27 , який в суді першої інстанції повідомив, що він працює дільничним та 07.03.2013 року перебував в складі слідчо-оперативної групи та чергував на контрольно пропускному пункті райвідділу разом з ОСОБА_28 .. Коли прийшов ОСОБА_11 він не бачив, але бачив останній проходив по коридору. О 18 год. ОСОБА_11 покидав приміщення райвідділу та він не бачив на ньому тілесних ушкоджень. Пізніше о 23год прийшла мати, сестра та дружина ОСОБА_11 і написали заяву по факту побиття останнього працівниками міліції.

- показаннями свідка ОСОБА_29 , який в суді першої інстанції повідомив, що 07.03.2013 року працював на посаді помічника оперативного чергового Уманського РВ, близько 15 год. прийшов ОСОБА_11 і він його записав до журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених Уманського РВ, в якому зазначив що ОСОБА_11 пішов в каб. № 19 тілесних ушкоджень на останньому не було. Після чого приїхала оперативна рупа та змінили його на контрольно пропускному пункті. Близько 19.20 зателефонувала мати потерпілого до чергової частини та запитала де її син ОСОБА_11 .. Зателефонувавши ОСОБА_20 він дізнався що ОСОБА_11 вже покинув приміщення. Через деякий час прийшла мати, сестра та дружина ОСОБА_11 і написали заяву по факту побиття останнього працівниками міліції;

- показаннями свідка ОСОБА_30 , який в суді першої інстанції повідомив, що працює оперуповноваженим сектору карного розшуку, та 07.03.2013 р. був в складі групи слідчо-оперативної групи та здійснював виїзд до Уманської міської лікарні. Допитана мати потерпілого повідомила, що їй зателефонувала невістка і повідомила що ОСОБА_31 б`ють в міліції. Видимих тілесних ушкоджень на ОСОБА_11 , він не бачив. На запитання слідчого ОСОБА_32 , ОСОБА_11 відповідав нормально та зрозуміло;

- показаннями свідка ОСОБА_33 який в суді першої інстанції повідомив, що він працював начальником штабу Уманського РВ не пам`ятає чи бачив ОСОБА_7 07.03.2013р. на робочому місці іпід час проведення в начальника наради, ОСОБА_11 бачив лише один раз коли останній стояв біля кабінету кадрового забезпечення;

- показаннями свідка ОСОБА_34 який в суді першої інстанції повідомив, що він працював начальником сектору дільничних інспекторів міліції Уманського РВ та дійсно 07.03.2013 року відключали світло в Уманському РВ. Крім того повідомив, що на вечірній нараді в начальника РВ 07.03.2013 року був присутній ОСОБА_7 ;

- показаннями свідка ОСОБА_35 який в суді першої інстанції повідомив, що він працював заступником начальником Уманського РВ, та 07.03.2013 р. Зранку о 08.30 бачив ОСОБА_7 на нараді в начальника, а о 16 год. він відпросився в керівництва у зв`язку з сімейними обставинами і на вечірній нараді не був. Також повідомив, що ОСОБА_20 і ОСОБА_10 допитували ОСОБА_11

- показаннями свідка ОСОБА_36 , який в суді першої інстанції повідомив, що працював слідчим СВ Уманського МВ, та 07.03.2013 р. був в складі групи слідчо-оперативної групи та здійснював виїзд до Уманської міської лікарні. Так відбирав пояснення у чоловіка, якого побили нібито в Уманському РВ без видимих ознак тілесних ушкоджень На запитання чоловік відповідав нормально та зрозуміло;

- показаннями свідка ОСОБА_37 який в суді першої інстанції повідомив, що він працював начальником Уманського РВ, та 07.03.2013 р. Зранку та ввечері бачив ОСОБА_7 на нараді. Також повідомив, що у райвідділі не чула сторонніх звуків, які вказували що в службових кабінетах відбувається катування, нікого з тілесними ушкодженнями чи в крові небачив. При цьому повідомив, що по факту побиття ОСОБА_11 проводилась службова перевірка та в матеріалах провадження вина ОСОБА_7 , не була доведена;

- показаннями свідків ОСОБА_38 , який в суді першої інстанції повідомив, що працював оперуповноваженим сектору БНОН в Уманському РВ та 07.03.2013 року він разом з ОСОБА_7 близько 17 год. зустрілись з ОСОБА_39 який ремонтував автомобіль та о 18 год повернулись до Уманського РВ де ОСОБА_7 пішов на нараду до начальника;

- показаннями свідка ОСОБА_40 , який в суді першої інстанції повідомив суду, що він працював начальником кримінальної міліції у справах дітей ОСОБА_41 , 07.03.2013 року близько 17-30, 45 год. зустрівся з ОСОБА_42 , ОСОБА_38 , ОСОБА_7 та ОСОБА_43 біля входу у воріт ОСОБА_44 о 18 год. всі окрім ОСОБА_38 попрямували на нараду до начальника де був присутнім і ОСОБА_7 ;

- показаннями свідка ОСОБА_45 , який в суді першої інстанції повідомив, що працює на посаді старшого інженера зв`язку штабу обласного управління Міністерства внутрішніх справ України та 07.03.2013 року близько 22 год зателефонував черговий по Уманському РВ та повідомив що не працює архіватор мовної інформації МАРС 18, який фіксує телефонні розмови, так як 07.03.2013 року було аварійне відключення світла в райвідділі тому він вийшов зі строю;

- показаннями свідка ОСОБА_46 , який в суді першої інстанції повідомив, що працює помічником оператора на АЗС WOG, та 07.03.2013 року там бачив ОСОБА_7 з якимось чоловіком на червоному ВАЗ 2109 вони привіталися з ним та заправили вищевказаний автомобіль;

- показаннями свідка ОСОБА_47 , який в суді першої інстанції повідомив, що працює приватним підприємцем та 07.03.2013 року перебував з 17 по 18 год. в райвідділі так як домовився з ОСОБА_48 про зустріч, де бачив ОСОБА_11 якого 3 чи 4 рази викликали в кабінет, що знаходиться біля кабінету ОСОБА_49 , за час перебування в коридорі, він не чув підозрілих звуків, криків, осіб з тілесними ушкодженнями не бачив, тілесних ушкоджень на ОСОБА_11 він не бачив;

- показаннями свідка ОСОБА_50 , який в суді першої інстанції повідомив, що він працював на посаді начальника сектору техніко криміналістичного забезпечення Уманського РВ та 07.03.2013 року перебував на робочому місці протягом дня, і не чув криків, підозрілих звуків, осіб з тілесними ушкодженнями на території Уманського РВ не бачив. Ввечері о 18 год. він, ОСОБА_7 , ОСОБА_37 , ОСОБА_51 нарада тривала 10-15 хвилин;

- поясненнями свідка ОСОБА_52 , який в суді першої інстанції пояснив ОСОБА_11 він бачив коли проводилась службова перевірка інспекцією з особового складу з м. Черкаси, інспектором ОСОБА_53 , по факту побиття ОСОБА_11 .. Під час перевірки, він лише допомагав викликати всіх кого необхідно було опитати, безпосередню участь в перевірці він не брав і результатів перевірки не пам`ятає. Під час службової перевірки ОСОБА_7 та ОСОБА_11 бачилися в кабінеті, де проводилась перевірка, в цей момент останній давав пояснення, а ОСОБА_7 заносив власноручно написане пояснення;

- поясненнями свідка ОСОБА_54 , який в суді першої інстанції повідомив, що працював на посаді експерта сектору № 7 Уманського районного відділу міліції, 07 березня 2013 року, нікого з тілесними ушкодженнями на території Уманського райвідділу свідок не бачив, підозрілих звуків не чув;

- поясненнями свідка ОСОБА_55 , яка в суді першої інстанції повідомила, що працювала на посаді заступника начальника слідчого відділення Уманського РВ, 07 березня 2013 року вона знаходилась в складі дублюючої слідчо-оперативної групи та перебувала цілий день на робочому місці в Уманському РВ. Кабінети слідчого відділення та сектору карного розшуку знаходяться на одному поверсі та перегороджені дверима. Щоб потрапити до сектору карного розшуку необхідно пройти повз кабінети слідчого відділу. Двері її кабінету того дня, були постійно відкриті, нікого стороннього вона не бачила. На протязі дня ніяких підозрілих криків, звуків ударів не чула та не бачила, щоб працівники карного розшуку когось водили в наручниках. Того дня, 07 березня 2013 року, на території Уманського райвідділу нікого з тілесними ушкодженнями не бачила. ОСОБА_7 вона бачила на робочому місці зранку і до 14 години, потім не бачила більше;

- показаннями свідка ОСОБА_56 , який в суді першої інстанції повідомив, що працював на посаді заступника начальника - начальник громадської безпеки Уманського РВ. 07 березня 2013 року на території Уманського РВ нікого з тілесними ушкодженнями не бачив, підозрілих звуків не чув. В 18 годині 00 хвилин в начальника була вечірня нарада, на якій були всі присутні, в тому числі і ОСОБА_7

- показаннями свідка ОСОБА_39 , який в суді першої інстанції повідомив, що працював водієм в «Лідер Буд Опт». 07 березня 2013 року він перебував у відрядженні, їхав з Вінницької області, віз зерно. Біля м. Умань машина зламалася. Точного часу не пам`ятає, але це було вдень, коли до нього під`їхав ОСОБА_38 та ОСОБА_7 на червоному автомобілі, марки ВАЗ 2109;

- показаннями свідка ОСОБА_57 , який в суді першої інстанції повідомив, що станом на 07 березня 2013 року працював хірургом хірургічного відділення Уманської міської лікарні. Був черговим ургентним хірургом, навесні чи влітку не пам`ятає, в 2013 році. Під час чергування його викликав ургентний травматолог для того щоб він оглянув хворого. Оглянувши хворого зафіксував травму - забій м`яких тканин грудної клітки. Пацієнт стверджував, що його побили, хто саме він не уточнював;

- показаннями свідка ОСОБА_58 , який в суді першої інстанції повідомив, що він станом на 07 березня 2013 року працював лікарем травматологом-ортопедом в Уманській міській лікарні. Був черговим в березні 2013 року. В приймальне відділення звернувся пацієнт зі скаргами на болі в грудній клітині, болі в ділянці носа, головні болі. Він так зрозумів, що його побили. Оскільки по своїй спеціальності у потерпілого не було ушкоджень, то викликав чергового хірурга і ЛОР-лікаря. Пацієнт можливо і зазначав хто його побив, але він цим не цікавився і навіть не запитав прізвища цього пацієнта;

- показаннями свідка ОСОБА_59 , який в суді першої інстанції повідомив, , що станом на 07 березня 2013 року він працював заступником начальника Уманського РВ. 07 березня 2013 року був на роботі, зранку і ввечері бачив на робочому місці і ОСОБА_7 .. Кожного дня в райвідділі відбуваються наради у начальника, вранці - в 08 годині 00 хвилин, ввечері - в 18 годині 00 хвилин. На вечірні та ранковій нараді був присутній і ОСОБА_7 . Про те, що були звернення потерпілого та його родичів на дії працівників міліції, йому стало відомо на наступний день, за яких саме обставин він це дізнався, не пам`ятає. У 2005 році він працював на посаді слідчого Уманського міськвідділу, розслідував

- кримінальну справу відносно ОСОБА_11 . Під час досудового розслідування ОСОБА_11 багато скаржився у всі інстанції.

Також колегія суддів вважає, що суд правомірно не прийняв до уваги, як доказ вини обвинуваченого, вищенаведені показання свідків, а поклав в обґрунтування судового рішення, які він безпосередньо сприймав під час засідання, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою та з іншими матеріалами кримінального провадження, пославшись на ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

ОСОБА_7 в суді першої інстанції повідомив, що працює в секторі карного розшуку Уманського РВ УМВС України в Черкаській області він працює з 2010 року. На посаді начальника сектору карного розшуку перебував з 12 лютого 2013 року. За період проходження служби в ОВС неодноразово заохочувався.

Станом на місяць березень 2013 року в секторі карного розшуку працювало десять працівників. Зокрема, в кабінеті № 19 працювали оперуповноважені:, ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_10 ; в кабінеті № 20 працювали старші оперуповноважені: ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 ; в кабінеті № 22 працювали оперуповноважені: ОСОБА_65 , ОСОБА_66 ; в кабінеті № 23 працював оперуповноважений НежибовськийВА. та начальник сектору карного розшуку ОСОБА_7 .

Вранці 04 березня 2013 року слідчо-оперативна група здійснила виїзд на місце вчинення злочину, а саме виїзд був по факту вчинення крадіжки коштів з приміщення бухгалтерів ТОВ «Енерго», що розташоване на 210 кілометрі автошляху сполученням Київ - Одеса. Під час огляду місця події було встановлено, що особа, яка вчинила крадіжку коштів з бухгалтері, проникла в приміщення шляхом пошкодження вікна вхідних дверей бухгалтерії. Експертом на пошкодженому склі було виявлено та вилучено сліди пальців рук, на той час невстановленої особи. Під час опитування працівників в ТОВ «Енерго», які працювали в ніч з 3 на 4 березня, в яку було вчинено крадіжку коштів, було встановлено, що за вказаний період часу на підприємстві працювало два працівника, а саме працівник кафе - ОСОБА_19 та охоронник - ОСОБА_11 .

ОСОБА_67 у власних свідченнях постійно плутався та не мав однозначної відповіді на поставлені запитання працівників слідчо-оперативної групи. По приїзду слідчо-оперативної групи до приміщення районного відділу, експертом відразу за допомогою облікової бази даних «Сонда» було встановлено, що залишені сліди пальців рук на місці вчинення злочину належать охороннику - ОСОБА_11 . Сліди пальців рук на пошкодженому склі було вилучено із внутрішньої сторони приміщення бухгалтерії, ближчій до підлоги, що підтверджувало факт їх залишення особою, яка вчиняла крадіжку.

07 березня 2013 року робочий день у нього розпочався із ранкової наради, яка розпочалась як завжди о 08 годині 30 хвилин На даній нараді не ставилось особливих завдань, так як був передсвятковий день і було лише дано вказівку підтягнути повсякденну роботу. Після закінчення наради у начальника районного відділу, він провів нараду в секторі карного розшуку. В підрозділі також не ставилось серйозних задач і робочий день був спланований не повний, в зв`язку з передсвятковим днем.

Потім на автомобільну стоянку, на автомобілі ВАЗ 2109, червоного кольору під`їхав оперуповноважений СБНОН Уманського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_38 , який запропонував йому поїхати та допомогти йому в роботі, а саме у відстеженні каналу надходження наркотичної речовини в м. Умань та Уманський район. ОСОБА_7 попрощався із ОСОБА_68 , заніс папку з протоколом допиту в службовий кабінет № 23 і відразу вийшов на автомобільну стоянку та поїхав з ОСОБА_69 на автомобільну дорогу сполученням Стрий - Львів - Тернопіль - Кіровоград - Знам`янка. Він та ОСОБА_38 перебували постійно в русі на вищевказаному автомобілі по вказаних автошляхах в період часу з 16 години 00 хвили по 18 годину 00 хвилин.

У власних свідченнях він вказав, що факт його перебування разом із ОСОБА_69 на автошляхах біля міста Умані в період часу з 16 години 00 хвилин по 18 годину 00 хвилин можуть підтвердити: молодший оператор АЗС «WOG» - ОСОБА_46 ; молодший оператор АЗС «Фортеця» - ОСОБА_70 ; водій вантажного автомобіля «Камаз» - ОСОБА_39 ; відеозапис із камер відеоспостереження АЗС «WOG» та АЗС «Фортеця».

Близько 18 години 00 хвилин 07 березня 2013 року він та ОСОБА_38 на легковому автомобілі ВАЗ 2109 приїхали на автомобільну стоянку, що біля Уманського РВ УМВС, м. Умань, вул. Леніна, 27. На автомобільній стоянці вони зустріли оперуповноваженого ВКМСД Уманського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_71 , біля воріт райвідділу, вони зустріли начальника ВКМВС Уманського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_40 та начальника відділу НДЕКЦ при Уманському РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_50 , де зупинились і стали спілкуватись.

Близько 18 години 08 хвилин 07 березня 2013 року його, ОСОБА_72 , ОСОБА_40 , помічник чергового чергової частини Уманського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_29 покликав на вечірню нараду, зауваживши що вони вже запізнились. Він точно пам`ятає, що на вечірній нараді в начальника був присутній начальник РВ - Башинський СП., його заступник начальник ОСОБА_73 , а також перший заступник начальник СВ - ЖєлезнякМ.С 3 керівників служб були: начальник ДІМ - ОСОБА_74 , начальник штабу - ОСОБА_75 , начальник НДЕКЦ - ОСОБА_76 , начальник ВКМВС - ОСОБА_77 ..

Так показання ОСОБА_7 в повній мірі узгоджуються з показами свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_78 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_79 ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_51 ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_55 , ОСОБА_84 , ОСОБА_39 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , є логічними, послідовними та не викликають сумнівів у колегії суддів.

Таким чином доводи прокурора в тій частині, що судом першої інстанції не дано оцінку показам потерпілого ОСОБА_11 , які вказують на протилежну позицію щодо доведеності вини ОСОБА_7 , є надуманими та спростовуються вищенаведеним показами та доказами які судом у відповідності до ст.86 КПК України визнанні допустимими.

Також колегія суддів вважає, що суд прийшов до вірного висновку, що матеріали провадження які було отримано в ході досудового розслідування та на які сторона обвинувачення посилається як на доказ вини обвинуваченого, не викривають ОСОБА_7 , у скоєні інкримінованих кримінальних правопорушень, а саме : витяг з кримінального провадження № 0000015 від 08 березня 2013 року (т.1 а.с.1); доручення про проведення досудового розслідування від 11 березня 2013 року (т.1 а.с.2); постанова про створення слідчої групи від 11 березня 2013 року (т.1 а.с. 3); постанова про призначення прокурора у кримінальному провадженні від 11 березня 2013 року (т.1 а.с.7); рапорт помічника начальника відділу-оперативного чергового ЧЧ Уманського MB УМВС майора міліції ОСОБА_26 від 07 березня 2013 року (т.1 а.с.9); протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 07 березня 2013 року (т.1 а.с. 10); протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 78 від 07 березня 2013 року (т.1 а.с.11); довідка № 322 від 07 березня 2013 року КП «Уманської міської лікарні» (т.1 а.с.14); заява ОсіпчукаС.В. від 07 березня 2013 року (т.1 а.с.17); постанова про призначення експертизи від 09 березня 2013 року (т.1 а.с. 18-19); висновок експерта № 125 вих. 181 від 18 березня 2013 року (т.1 а.с.20-22); витяг з наказу УМВС України в Черкаській області по особовому складу № 39 від 12 лютого 2013 року (т.1 а.с.64); журнал обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Уманського РВ УМВС (т.1 а.с.66); довідка начальника Уманського РВ УМВС України в Черкаській області № 2818 від 03.2013 року (т.1 а.с.71); довідка начальника Уманського РВ УМВС України в Черкаській області № 2647 від 03. 2013 року (т.1 а.с.87); заява ОСОБА_14 (т.1 а.с. 105); телефонограма ОСОБА_14 (т.1 а.с.107); постанова про призначення групи прокурорів від 27 березня 2013 року (т.1 а.с. 120); постанова про призначення прокурора у кримінальному провадженні від 04 квітня 2013 року (т.1 а.с.139); постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 04 квітня 2013 року (т.1 а.с.140-141); пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного (т.1 а.с.143-146); повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 04 квітня 2013 року (т.1 а.с. 147-152); ухвала суду про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу від 09 квітня 2013 року (т.1 а.с.192-196); ухвала апеляційного суду Черкаської області від 24 квітня 2013 року (т.1 а.с.200-201); ухвала слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області про тимчасовий доступ до речей та документів від 08 квітня 2013 року (т.1 а.с.206-207); протокол тимчасового доступу до речей і документів від ЗО квітня 2013 року (т.1 а.с.208-209); протокол огляду диска від 02 липня 2013 року (т.1 а.с.212-213); постанова про визнання та приєднання до справи речових доказів від 02 липня 2013 року (т.1 а.с.216); комп`ютерний диск з інформацією від оператора телекомунікацій ПрАТ «Київстар» про зв`язок абонента (т.1 а.с.211); витяг з наказу УМВС України в Черкаській області по особовому складу № 39 від 12 лютого 2013 року (т.2 а.с.6); витяг з наказу ГУМВС України в Черкаській області по особовому складу № 183 від 23 липня 2010 року (т.2 а.с.7); ухвала слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області про тимчасовий доступ до речей та документів від 12 квітня 2013 року (т.2 а.с.22-23); ухвала слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області про тимчасовий доступ до речей та документів від 09 квітня 2013 року (т.2 а.с.28-29); протокол тимчасового доступу до речей і документів від 30 квітня 2013 року (т.2 а.с.30-31); протокол огляду диска від 03 липня 2013 року (т.2 а.с.34-37); постанова про визнання та приєднання до справи речових доказів від 03 липня 2013 року (т.2 а.с.40); комп`ютерний диск з інформацією від оператора телекомунікацій ТОВ «Астеліт» про зв`язок абонентів (т.2 а.с.ЗЗ); ухвала слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області про тимчасовий доступ до речей та документів від 12 квітня 2013 року (т.2 а.с.45-46); протокол тимчасового вилучення майна від 15 квітня 2013 року (т.2 а.с.47-48); протокол огляду речових доказів від 04 липня 2013 року (т.2 а.с.50-52); постанова про визнання та приєднання до справи речових доказів від 04 липня 2013 року (т.2 а.с.71-75); постанова про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування від 11 квітня 2013 року (т.2 а.с.88-89); Витяг з кримінального провадження № 0000015 від 08 березня 2013 року (т.2 а.с.92-93); постанова про створення слідчої групи від 12 квітня 2013 року (т.2 а.с.94-95); постанова про призначення групи прокурорів від 12 квітня 2013 року (т.2 а.с.96-97); протокол огляду документів від 25 липня 2013 року (т.2 а.с.125); журнал обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Уманського РВ УМВС України в Черкаській області (т.2 а.с. 126-129); постанова про визнання та приєднання до справи речових доказів від 25 липня 2013 року (т.2 а.с.130); висновок справи 282 (ЖЄО 464) (т.2 а.с.135); заява ОСОБА_14 (т.2 а.с.140); протокол огляду речових доказів від 22 липня 2013 року (т.2 а.с.161-163); постанова про визнання та приєднання до справи речових доказів від 22 липня 2013 року (т.2 а.с. 164); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 квітня 2013 року (т.2 а.с. 196-197); відеозапис проведення слідчої (розшукової) дії - впізнання за фотознімками від 20 квітня 2013 року (т.2 а.с.207); протокол проведення слідчого експерименту від 20 квітня 2013 року (т.2 а.с. 199-206); відеозапис проведення слідчої (розшукової) дії - слідчого експерименту від 20 квітня 2013 року (т.2 а.с.207); ухвала слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області про тимчасовий доступ до речей та документів від 24 квітня 2013 року (т.2 а.с.221-222); протокол тимчасового доступу до речей і документів від 25 квітня 2013 року (т.2 а.с.224-225); роздруківка телефонних з`єднань від 25 квітня 2013 року (т.2 а.с.227); протокол огляду документу від 22 липня 2013 року (т.2 а.с.228); постанова про визнання та приєднання до справи речових доказів від 22 липня 2013 року (т.2 а.с.229); постанова про внесення змін у групу прокурорів від 24 липня 2013 року (т.2 а.с.230); протокол тимчасового доступу до речей і документів від 28 травня 2013 року (т.З а.с.7-9); протокол огляду диску від 04 липня 2013 року (т.З а.с.12-13); комп`ютерний диск з інформацією від оператора телекомунікацій ТОВ «Астеліт» про зв`язок абонентів (т.З а.с.П); постанова про визнання та приєднання до справи речових доказів від 04 липня 2013 року (т.З а.с.15); ухвала слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області про тимчасовий доступ до речей та документів від 29 квітня 2013 року (т.За.с.49-50); протокол тимчасового доступу до речей і документів від 23 травня 2013 року (т.З а.с.51-53); комп`ютерний диск з інформацією від оператора телекомунікацій ПрАТ «МТС» про зв`язок абонентів (т.З а.с.55); протокол огляду диску від 08 липня 2013 року (т.З а.с.56-57); постанова про визнання та приєднання до справи речових доказів від 08 липня 2013 року (т.З а.с.60); постанова про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 13 травня 2013 року (т.З а.с.98-101); висновок експерта № 125/174 вих. № 338 від 27 травня 2013 (т.З, а.с.102-105); довідка від головного інженера Уманських енергетичних мереж ОСОБА_85 від 18 травня 2013 року (т.З а.с.114); відповідь начальника Уманського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_86 на запит старшого слідчого прокуратури м. Умані ОСОБА_87 № 5300 від 16 травня 2013 року (т.З а.с. 116); постанова про продовження строку досудового розслідування від 23 травня 2013 року (т.З а.с.133-137); постанова про призначення криміналістичної експертизи від 17 травня 2013 року (т.З а.с.184-185); висновок експерта № 1/518 від 12 липня 2013 року (т.З а.с.187-192); постанова про внесення змін до групи прокурорів від 23 травня 2013 року (т.З а.с.217-218); ухвала слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси про тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю від 31 травня 2013 року (т.З а.с.226); протокол тимчасового доступу до речей і документів від 20 червня 2013 року (т.З а.с.227-229); роздруківка з інформацією від оператора телекомунікацій ПрАТ «Київстар» про зв`язок абонента (т.З а.с.231-233); протокол огляду від 04 липня 2013 року (т.З а.с.234-240); постанова про приєднання документів до справи як речових доказів від 04 липня 2013 року (т.З а.с.241); ухвала слідчого судді Придніпровського районного суду м, Черкаси про тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю від 31 травня 2013 року (т.З а.с.245-246); протокол огляду від 04 липня 2013 року (т.З а.с.248); роздруківка з інформацією від оператора телекомунікацій ПрАТ «Київстар» про зв`язок абонента (т.З а.с.249); постанова про приєднання документів до справи як речових доказів від 04 липня 2013 року (т.З а.с.250); ухвала слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси про тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю від 31 травня 2013 року (т.З а.с.254); протокол огляду від 04 липня 2013 року (т.З а.с.256-259); роздруківка з інформацією від оператора телекомунікацій ПрАТ «Київстар» про зв`язок абонента (т.З а.с.260); постанова про приєднання документів до справи як речових доказів від 04 липня 2013 року (т.З а.с.261); ухвала слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси про обрання запобіжного заходу у вигляді застави від 04 червня 2013 року (т.4 а.с.55-62); ухвала апеляційного суду Черкаської області від 25 червня 2013 року (т.4 а.с.71-76); протокол огляду речей від 06 червня 2013 року (т.4 а.с.95-96); фототаблиця до протоколу огляду речей від 06 червня 2013 року (т.4 а.с.97-106); постанова про приєднання предметів до справи як речових доказів від 06 червня 2013 року (т.4 а.с.107-108); журнал проведення звірок з приймальним відділенням Уманської міської лікарні та Уманської центральної районної лікарні (т.4 а.с.114-115); журнал єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінального правопорушення та інші події (т.4 а.с.116-118); відповідь головного лікаря КП «Уманської міської лікарні» ОСОБА_88 № 309 від 20 червня 2013 року на запит слідчого з особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Черкаської області ОСОБА_89 (т.4 а.с. 123); постанова про продовження строку досудового розслідування від 02 липня 2013 року (т.4 а.с.135-139); постанова про внесення змін до складу слідчої групи від 22 липня 2013 року (т.4 а.с.183-184); повідомлення про підозру від 25 липня 2013 року (т.4 а.с.191-196); вимога про наявність (відсутність) судимостей у ОСОБА_11 (т.4 а.с.243); доручення на опрацювання інформації, отриманої від оператора телекомунікацій (в порядку ст. 71 КПК України) від 12 серпня 2013 року (т.4 а.с.247-248); матеріали виконаного доручення від 19 серпня 2013 року (т.4 а.с.249-262); постанова про закриття кримінального провадження в частині від 17 серпня 2013 року (т.4 а.с.283-284).

Ухвалою Уманського міськрайонного суду у цьому ж складі в цьому ж провадженні зазначені докази визнані недопустимими та такими, що не підлягають використанню при прийнятті процесуального рішення, а відтак вказані докази не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, щодо ОСОБА_7 .

Зазначена ухвала відповідно до ст. 395 КПК самостійно не може бути предметом оскарження, а відтак переглядається апеляційним судом спільно з вироком оскільки частина доказів обвинувачення визнана судом недопустимими і оцінка їм дана судом першої інстанції в саме цією ухвалою.

Необґрунтованого застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні зазначених вироку та ухвали колегія суддів не вбачає і підстав для її скасування не знаходить.

Зазначена ухвала про визнання доказів недопустимими є обґрунтованою винесена відповідно до вимог ст. 89 КПК України.

Інших порушень, які б тягли безумовне скасування виправдувального вироку колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.404, 407 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 червня 2015 року та ухвалу Уманського міськрайонного суду від 5 червня 2015 року про визнання доказів недопустимими залишити без задоволення, а вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 червня 2015 року та ухвалу Уманського міськрайонного суду від 5 червня 2015 року про визнання доказів недопустимими залишити, без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :