Справа № 1806/7761/12

УХВАЛА

19.07.2012 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми в складі:

головуючого судді Литовченка О.В.

суддів Корольової Г.Ю., Котенко О.А.

при секретарі Лесняк В.О.

з участю прокурора Кравцової Л.М.

захисника ОСОБА_1.

захисника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми клопотання захисника ОСОБА_1 про зміну запобіжного заходу при розгляді кримінальної справу по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 14 ч. 1, 289 ч. 3; 14 ч. 1, 187 ч. 3; 14 ч. 1, 187 ч. 2; 187 ч. 4 КК України; ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого с. 187 ч. 4 КК України, -, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ковпаківського районного суду міста Суми перебуває кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 14 ч. 1, 289 ч. 3; 14 ч. 1, 187 ч. 3; 14 ч. 1, 187 ч. 2; 187 ч. 4 КК України; ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого с. 187 ч. 4 КК України.

В судовому засіданні від захисника підсудних ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_1 надійшло письмове клопотання про зміну запобіжного заходу його підзахисним з утримання під вартою на запобіжний захід не повязаний з утриманням під вартою підписку про невиїзд, мотивуючи його тим, що на теперішній час не має підстав для їх тримання під вартою. При розгляді питання щодо зміни запобіжного заходу потрібно враховувати рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України» від 10.02.2011 року як джерела права щодо неприпустимості обовязкового тримання під вартою у разі обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, також потрібно врахувати Рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 1-23/2003. ОСОБА_3 притягнутий до кримінальної відповідальності не на підставах і не в порядку встановленого законом, за вчинення неіснуючого злочину, особу визнано потерпілим відносно якого не вчинено злочину, слідчим проведені процесуальні дії, які передбачені Кримінально-процесуальним законом, слідчим приховано від органу досудового слідства та суду докази на спростування обвинувачення відносно підсудного ОСОБА_4, обвинувачення мотивовано непередбачуваним КПК України психофізіологічним інтервю з метою створення штучних доказів вини ОСОБА_4

Підсудні ОСОБА_3, ОСОБА_4 підтримали клопотання захисника.

Прокурор просить відмовити у задоволенні клопотань про зміну підсудним ОСОБА_3, ОСОБА_4 запобіжного заходу, оскільки вважає їх необґрунтованими та передчасними. При обранні запобіжного заходу на досудовому слідстві судом були враховані всі обставини. Підсудні мають задовільний стан здоровя, обвинувачуються у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочину, при обранні іншого виду запобіжного заходу не повязаного з триманням під вартою в подальшому можуть переховуватися від суду, перешкодити встановленню істини по справі, негативно впливати на потерпілих та свідків, інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підсудних.

Підсудний ОСОБА_5 в вирішенні даного питання покладається на розсуд суду.

Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та ст. 148 КПК України міра запобіжного заходу у виді взяття під варту застосовується до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі та за наявності достатніх підстав вважати, що ця особа може ухилитися від суду або виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини по справі чи продовжувати злочинну діяльність.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 08.07.2003 року № 14 також зазначив, що при вирішенні питання про обрання запобіжних заходів тяжкість злочину враховується лише в сукупності з іншими обставинами.

Виходячи зі ст. 150 КПК України, при обранні та зміні запобіжного заходу враховується тяжкість злочину, у вчинені якого підозрюється особа, її вік, стан здоровя, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

При цьому слід зазначити, що відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської Конвенції «Про права людини», у відповідності до практики Європейського Суду сама лише тяжкість злочину у вчиненні якого обвинувачується особа не є самостійною підставою для тримання під вартою і повинна враховуватися разом з іншими, зазначеними у ст. 150 КПК України.

Вислухавши учасників судового процесу, суд вважає за необхідне відмовити захиснику ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу підзахисним, оскільки у справі на теперішній час відсутні будь-які законні підстави та документальне підтвердження для зміни ОСОБА_3, ОСОБА_4 обраного судом запобіжного заходу - взяття під варту і така зміна запобіжного заходу є передчасною. Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При цьому, судом також враховуються вимоги ст.ст. 148, 150 і 155 КПК України, згідно яких запобіжні заходи застосовуються до підсудного з метою запобігти спробам ухилитися від суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, здійснювати негативний вплив на свідків, потерпілих, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Судом не встановлено факторів, обставин та цінностей котрі стримують підсудних від порушення покладених на них обов'язків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.148, 150, 155, 273, 274 і 296 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити захиснику підсудного ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу підсудним ОСОБА_3, ОСОБА_4 з взяття під варту на запобіжний захід не повязаний з утриманням під вартою у зв'язку з необґрунтованістю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Литовченко