Справа № 368/1969/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/50/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 23.02.2016

УХВАЛА
Іменем України
23 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника колонії ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Кагарлицької міжрайонної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 25.11.2015 року, якою, -
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва Російської Федерації, росіянина, громадянина Російської Федерації, з вищою освітою, працюючого генеральним директором ТОВ "Система Профі" м. Москва, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_11 , 2005 р.н., та дочку ОСОБА_12 , 2011 р.н., судимого
20.02.2014 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було засуджено до 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортири засобами на строк 3 роки за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України;

11.06.2014 року ухвалою Апеляційного суду Київської області було збільшено грошову суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_9 на користь потерпілих.
06.10. 2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.02. 2014 року змінено в частині призначеного покарання, а саме на підставі ст.. 69-1 КК України зменшено призначене ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі до 6 років 6 місяців.

спільне клопотання адміністрації Кагарлицької виправної колонії (№ 115) Київської області ОСОБА_13 та спостережної комісії при Кагарлицької райдержадміністрації про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким, без скасування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами щодо засудженого ОСОБА_9 було задоволено. ОСОБА_9 невідбуту частину строку основного покарання 4 роки 1 місяць 22 дні позбавлення волі замінено на штраф у розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 25.11.2015 року ОСОБА_9 засудженому 20.02.2014 року Вищим спеціалізованим судом України за ч. 3 ст. 286, 69 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, не відбуту частину строку основного покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць 22 дні змінено на штраф в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.
Свою ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що при перевірці матеріалів кримінального провадження було встановлено, що застосування до засудженого ОСОБА_9 більш м`якого покарання у виді штрафу не суперечить реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду виконується мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової. А, що стосується оціночних підстав заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_9 , судом першої інстанції було враховано, що згідно висновок спостережної комісії, подання ВК № 115, характеристики з місця відбування покарання, пояснення учасників процесу, зокрема, представника ВК 115, судом першої інстанції було встановлено, що процес виправлення засудженого ОСОБА_9 досягнув тієї стадії, на якій відбування засудженим ОСОБА_9 призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.. Також, що засуджений ОСОБА_9 зарекомендував себе з позитивної сторони, став на шлях виправлення, тому до нього можливе застосування заміни не відбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України.
Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор, який брав участь у розгляді клопотання подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 25.11.2015 року скасувати. Мотивуючи дану апеляційну скаргу тим, що судом першої інстанції були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а також, що дана ухвала є незаконною і необґрунтованою. Зазначив в поданій апеляційній скарзі те, що прокурором наголошувалось на тому, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_9 загинуло чотири особи, а тому заміна невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке, а саме штраф, є не співрозмірним покаранням вчиненому злочину і суспільно небезпечним наслідкам його вчинення.
Заслухавши доповідача,
пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу,
пояснення засудженого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін,
пояснення захисника засудженого, який також заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін,
колегія суддів приходить до висновку про наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно до ч. 2 ст. 370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження вищезазначені норми закону були порушені.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що за час відбування покарання ОСОБА_9 мав два дисциплінарні стягнення, а саме 29.01.2015 та 21.05.2015 року, також колегією встановлено, що вказані дисциплінарня стягнення були зняті заохоченнями від 14.05.2015 року та 10.09.2015 року, і останнє було знято менше двох місяців до розгляду подання, а тому факт виправлення та перевиховання засудженого - є спірним і не доведеним, що свідчить про неналежне ставлення ОСОБА_9 до праці та, порушуючи режим відбування покарання, останнім не було доведено підстав, які зазначені в ухвалі Кагарлицьго районного суду Київської області, як сумлінна поведінка та виправлення.

Так, ст. 82 КК України визначено, що особам, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Частною 3 статті визначено, що зміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став па шлях виправлення.

Становлення особи на шлях виправлення розцінюється як прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування менш суворого покарання. При цьому висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен грунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування зміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адмінстрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку. Під сумлінним ставленням до праці необхідно розуміти постійну, свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи, відсутність відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин, порушень трудової дисципліни, відсутність трудових порушень.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.02 « Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» встановлено, що судовий розгляд питання про замін невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, а тому суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників орган, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у сігравах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.02.2014 року засуджений за ч. 3 ст. 286 КК України до 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.

06 жовтня 2015 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ змінено вирок від 20.02.2014 року Білоцерківського міськрайонного суду та ухвалу апеляційного суду Київської області від 11.06.2014 року, знижено призначене покарання і призначено за ст. 69, ч. 3 ст. 286 КК України покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.

Початок строку відбування покарання обчислюється з 16 липня 2013 року, кінець строку 16 січня 2020 року.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_9 в Київському слідчому ізоляторі порушення вимог утримання останній не допускав, заохочень не мав. За період відбування покарання в Кагарлицькій ВК № 115 зарекомендував себе посередньо, має дві подяки, та два заохочення якими було знато два стягнення, а саме сувору догану та ДІЗО-15 діб.

Твердження захисника та самого засудженого, про те що останній став на шлях виправлення, зокрема під час апеляційного розгляду справи є такими, що не відповідають дійсним обставинам.

За змістом ст. 82 КК України заміна невідбутої частини основного покарання більш м`яким є правом, а не обов`язком суду.

Призначення більш м`якого покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України,- виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.

Той факт, що за весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_9 мав дві подяки та два заохочення, що він відшкодував завдану моральну шкоду усім потерпілим по справі, на думку колегії суддів не може бути безумовною підставою для застосування до останнього покарання більш м`якого у вигляді штрафу.

Враховуючи суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_9 злочину, зокрема порушеня правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортим засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження та спричинило загибель кількох осіб, в даному випадку чотирьох, колегія суддів вважає, що строк відбутого засудженим покарання є недостатнім для його виправлення та досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

Задовольняючи спільне клопотання адміністрації Кагарлицької виправної колонії (№ 115) Київської області ОСОБА_13 та спостережної комісії при Кагарлицької райдержадміністрації про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким, без скасування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами щодо засудженого ОСОБА_9 , суд першої інстанції не врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання та дійшов неправильного висновку, що останній став на шлях виправлення.
Таким чином, на думку колегії суддів, під час розгляду справи суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального процесуального закону та норм матеріального права, і необгрунтовано дійшов висновку про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким, а саме, на штраф.

Засуджений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції заперечували щодо заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким, передбаченим ст. 51 КК України, окрім штрафу.

За даних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що заміна невідбутої частини основного покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке, а саме на штраф, є неспіврозмірним покаранням вчиненому злочину і суспільно небезпечним наслідкам його вчинення.

Тому ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 25.11.2015 року, якою задоволено спільне клопотання адміністрації Кагарлицької виправної колонії (№ 115) Київської області ОСОБА_13 та спостережної комісії при Кагарлицької райдержадміністрації про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким, без скасування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами щодо засудженого ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 286 КК україни по заміні невідбутої частини строку основного покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць 22 дні на штраф в розмірі 8500 грн.- скасувати, постановивши нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні вищевказаного клопотання.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Кагарлицької міжрайонної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 25.11.2015 року, якою задоволено спільне клопотання адміністрації Кагарлицької виправної колонії (№ 115) Київської області ОСОБА_13 та спостережної комісії при Кагарлицької райдержадміністрації про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким, без скасування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами щодо засудженого ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 286 КК україни по заміні невідбутої частини строку основного покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць 22 дні на штраф в розмірі 8500 грн. скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні спільного клопотання адміністрації Кагарлицької виправної колонії (№ 115) Київської області ОСОБА_13 та спостережної комісії при Кагарлицької райдержадміністрації про заміну не відбутої частини основного покарання більш м`яким ОСОБА_9 , засудженого вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.02.2014 року.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ: