УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ "30" жовтня 2015 р.

Колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурорів ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч.5 ст. 185, ч.1 ст. 14, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 14, п.п. 1,6,9,12 ч.2 ст. 115 КК України; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 14, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 14, п.п. 1,6,9,12 ч.2 ст. 115 КК України; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Дніпровським районним судом м. Києва розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

В судовому засіданні суд поставив на обговорення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 мотивуючи клопотання тим, що на даний час ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України не зникли, а строк тримання під вартою обвинувачених закінчується 07.11.2015 року.

Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 заперечували проти продовження строку тримання під вартою обвинувачених, вважаючи, що прокурором не доведено наявність ризиків, що впливають на продовження строків тримання обвинувачених під вартою. Одночасно сторона захисту просила обрати обвинуваченим запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою суду від 08.09.2015 року строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 був визначений до 07.11.2015 року.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в таму числі при визначенні запобіжного заходу, сторони кримінального провадження повинні падати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Тож, слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Stries А, N 182), Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», N 35615/06, п. 48, від ІЗ листопада 2007 року)» та те, то ч. 3 ст. 17 КПК України імперативна визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.
Також, судом враховується те, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Факс, Ксмпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
За таких умов, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючі сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явлення підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювані, обвинувачені могли вчинити дане правопорушення.
Розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою суд враховує, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії особливо тяжких. Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованих обвинуваченим правопорушень, на даний час існують ризики того, що знаходячись на волі обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відсутні.

Оцінюючи доводи захисту, що до забезпечення належної поведінки обвинувачених може бути досягнуте шляхом застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю, суд вважає, що такий запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам

При цьому, суд враховує неодноразові заяви потерпілої ОСОБА_6 , яка повідомила суду про погрози, що надходять на її адресу від обвинувачених безпосередньо в залі суду, що суд вважає достатнім і допустимим доказом наявності вищезазначених ризиків.

Крім того, при вирішенні даного питання, суд враховує такі обставини як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у разі визнання їх винуватими, їх вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці їх постійного проживання, у тому числі наявність у обвинувачених родини й утриманців, наявність постійного місця роботи, репутацію обвинувачених, їх майновий стан, наявність судимостей.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , суд враховує всі аспекти становища обвинуваченого, а саме, що обвинувачений підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення яке кваліфікується згідно ст. 12 КК України, як тяжке, особливі обставини пов`язані з конкретним становищем обвинуваченого, не працює, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше скоював злочин, судимість за які погашена.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 , суд враховує всі аспекти становища обвинуваченого, а саме, що обвинувачений підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення яке кваліфікується згідно ст. 12 КК України, як тяжке, особливі обставини пов`язані з конкретним становищем обвинуваченого, а саме не працює, не одружений.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 , суд враховує всі аспекти становища обвинуваченого, а саме, що обвинувачений підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення яке кваліфікується згідно ст. 12 КК України, як тяжке, особливі обставини пов`язані з конкретним становищем обвинуваченого, а саме те, що він працює , не одружений, не має постійного проживання в місті Києві, раніше скоював злочин, судимість за які погашена.

Вислухавши доводи всіх учасників судового розгляду та оцінивши наявні ризики, суд вважає за доцільне і необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Керуючись ст. ст. 177-178, 199, 315, 331 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО Державної пенітенціарної Служби України в м. Києві та Київській області відносно обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до 29 грудня 2015 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити начальнику Київського СІЗО Державної пенітенціарної Служби України в м. Києві та Київській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Суддя
Суддя