Справа № 495/1402/15-к
УХВАЛА
про повернення обвинувального акта
09.02.2016 м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі

колегіально головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за ст.115 ч.2 п.п.6,12, ст. 289 ч.3 КК України, ОСОБА_14 за ст. 289 ч.3 КК України, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

В провадження БілгородДністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеного в ЄРДР за № 0000265 за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за ст.115 ч.2 п.п.6,12, ст. 289 ч.3 КК України, ОСОБА_14 за ст. 289 ч.3 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стром на 60 днів до підозрюваних (так зазначається в клопотанні) ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 мотивуючи тим, що вони підозрюються у скоєні кримінальних правопорушень передбачених ст.115 ч.2 п.п.6,12, ст. 289 ч.3 КК України, що відноситься до особливо тяжких злочинів. Вважає, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто, обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 мають реальну можливість переховуватись від суду, а перебування їх на волі не зможе забезпечити повний та своєчасний судовий розгляд обвинувального акта. Також просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці щодо підозрюваного ОСОБА_14 мотивуючи тим, що на теперішній час ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали та підозрюваний ОСОБА_14 вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, перебуваючи на волі може переховуватись від суду, що не дасть можливості забезпечення виконання процесуальних рішень та свідчить про неможливість запобігання вищезазначених ризиків застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за ст.115 ч.2 п.п.6,12, ст. 289 ч.3 КК України, ОСОБА_14 за ст. 289 ч.3 КК України до судового розгляду, провести судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні, викликати до суду обвинувачених, потерпілого, свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування. На запитання суду пояснив, що при складані цього обвинувального акта, який направлений до суду, він особисто не роз`яснював обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 право на розгляд кримінального провадження судом присяжних.

Потерпілий ОСОБА_6 повністю погодився з думкою прокурора як про застосування міри запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 так і призначення обвинувального акта до судового розгляду.

Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 заперечували проти застосування їм міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою стром на 60 днів, пояснили, що після звільнення їх із слідчого ізолятора м. Ізмаїла пройшло більше двох місяців. На теперішній час вони мають постійне місце проживання та реєстрації, мають родини та неофіційно працюють, на виклики прокурора та суду своєчасно з`являлись та будуть з`являтись. Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 та сам обвинувачений ОСОБА_14 не заперечували щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, але просили не застосовувати домашній арешт цілодобово, оскільки ОСОБА_14 офіційно працює та на утриманні має малолітню дитину 2015 року народження.

Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 просили повернути обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків, оскільки він направлений до суду з порушенням строків досудового розслідування. Заперечували проти призначення обвинувального акта до судового розгляду.

Вивчивши три клопотання прокурора щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , клопотання прокурора щодо застосувати запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на два місяці щодо обвинуваченого ОСОБА_14 , суд вважає, що всі клопотання прокурора щодо застосування міри запобіжного заходу обвинуваченим не підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Колегія суддів встановила, що прокурор в судовому засіданні не довів наявність ризику відповідно до п.1 ч.1 ст. 177 КПК України щодо застосування міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та міри запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на два місяці обвинуваченому ОСОБА_14 , пояснив, що доказів того, що обвинувачені можуть переховуватись від суду чи виїхати за кордон у нього не має, оскільки на перші виклики вони з`являлись до прокуратури так і до суду. Колегія суддів приходить до висновку, що доводи прокурора в клопотаннях про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України є необґрунтованими та його особистим припущенням. Крім того, суд не може погодитись з твердженням прокурора, викладених в клопотаннях, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 є підозрюваними, оскільки з моменту передачі обвинувального акта до суду вони стають обвинуваченими. Всі чотири клопотання прокурора датовані 09.02.2016 року, тобто на даній стадії ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 є обвинуваченими.

За таких обставин колегія суддів не має підстав для задоволення клопотань прокурора про застосування міри запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у виді тримання під вартою, а також застосування міри .запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_14 .

Вивчивши обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та реєстр матеріалів досудового розслідування, заслухавши думку сторін кримінального провадження, колегія суддів дійшла до висновку, що обвинувальний акт щодо обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за ст. 115 ч.2 п.п.6,12, ст. 289 ч.3 КК України, ОСОБА_14 за ст. 289 ч.3 КК України підлягає поверненню прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного.

Згідно з ч.3 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох професійних суддів, а за клопотанням обвинуваченого судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних.

У відповідності зі ст. 384 КПК України прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчинені злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.

Виходячи із змісту п.3 ч. 4 ст. 291 КПК України (розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта), прокурору необхідно вручити підозрюваному роз`яснення про право на суд присяжних одночасно з обвинувальним актом. На роз`ясненні, яке передається до суду, має бути відмітка про вчинення таких дій.

Із обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 інкримінується обвинувачення за ст. ст. 115 ч.2 п.п.6,12, ст. 289 ч.3 КК України за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі або довічне позбавлення волі.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що письмове роз`яснення про право на суд присяжних додається до обвинувального акта і передається суду, такий обов`язок прокурор повинен здійснити ще до передання обвинувального акта до суду. Тобто, всупереч вимог ст. 384 КПК України прокурор на досудовому слідстві не роз`яснив право на розгляд кримінального провадження судом присяжних обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Крім того, із обвинувального акта вбачається, що слідчий, зазначаючи правову кваліфікацію інкримінованих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 кримінальних правопорушень, заздалегідь, без вироку суду стверджує, що останні скоїли кримінальні правопорушення, що є безпідставним та недопустимим, оскільки з урахуванням положень ст. 17 КПК України можливо вказувати тільки на те, що особи обвинувачуються у вчинені певного кримінального правопорушення. При цьому вказівка в обвинувальному акті про те, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 скоїли кримінальне правопорушення є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст.17 КПК України, за змістом якої кожна особа вважається невинуватою у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Враховуючи вищевикладене та встановивши такі порушення, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, а отже, на теперішній час відсутні підстави для вирішення інших питань, пов`язаних з підготовкою та призначенням до судового розгляду обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Керуючись ст. ст. 31, 291, 183,184, 199, 314, 315, 395 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити в задоволенні клопотань прокурору Білгород-Дністровської місцевої прокуратури про застосування міри запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а також відмовити у застосуванні міри .запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на два місяці обвинуваченому ОСОБА_14 .

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000265 за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за ст.ст.115 ч.2 п.п.6,12, ст. 289 ч.3 КК України, ОСОБА_14 за ст. 289 ч.3 КК України повернути прокурору Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області як такий, що не відповідає вимогам КПК України для усунення виявлених недоліків в розумні строки, що вказані мотивувальній частині ухвали.

Відповідно до ч.2 ст. 376 КПК України якщо складання судового рішення у формі ухвали вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини, яку підписують всі судді. Повний текст ухвали повинен бути складений не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини і оголошений учасникам судового провадження.

Повний текст ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.02.2016 року № 495/1402/15-к було оголошено 12.02.2016 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДІ