Лановецький районний суд Тернопільської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2010 року Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого суду ОСОБА_1

при секретарях ЯБЛОНСЬКІЙ М. М., ГОЛОВАТЮК О. І.

з участю прокурора КАРПЦЯ П. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючого майстром КВПіА КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго», раніше не судимого,

за ч.2 ст. 125 КК України,-

встановив :

ОСОБА_2 14 листопада 2009 року в обідню пору доби, знаходячись на вулиці села Вербовець Лановецького району Тернопільської області, під час суперечки з ОСОБА_3, наніс останньому два удари кулаком правої руки в обличчя, від яких той впав на землю, де ОСОБА_2 наніс йому ногами кілька ударів по тулубу, чим спричинив ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді рани лівої надбрівної ділянки, синця повік лівого ока, який поширюється на виличну ділянку, саден лівої виличної та щічної ділянок, які згідно висновку судово-медичної експертизи №505 від 25.03.2010 року відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя.

Свою вину у скоєному злочині підсудний ОСОБА_2 не визнав і в судовому засіданні пояснив, що 14 листопада 2009 року він гостював у своїх батьків в с.Вербовець Лановецького району. Приблизно о 14 годині він вийшов у садок господарства батьків і помітив, що по городі батьків по ріллі в напрямку посіву пшениці йшов кінь білої масті, який належить ОСОБА_3. Він відігнав даного коня і пішов до ОСОБА_3 сказати, щоб він забрав коней. Суперечка щодо коней в них виникає не перший раз, оскільки коні ОСОБА_3 вже раз знищили посіви на городі його батьків. Коли він проходив біля господарства ОСОБА_4, то зустрів ОСОБА_3, який на його прохання забрати коней обізвав його нецензурними словами, схопив лівою рукою за куртку і сказав, що його коні будуть пастися там, де він захоче. На його зауваження, що так не буде, ОСОБА_3 замахнувся на нього правою рукою, в якій були пласкогубці, наміряючись його вдарити. Щоб уникнути удару він сильно шарпнув в сторону за куртку ОСОБА_3 і той впав на дорогу обличчям до низу. Коли він підійшов до ОСОБА_3, який лежав на дорозі і продовжував виражатися нецензурними словами, то сказав йому, щоб він вставав, на що ОСОБА_5 вдарив його пласкогубцями по нозі, після чого підвівся і позаду нього пішов до своїх коней, обзиваючи його нецензурними словами. На його обличчі тілесних ушкоджень не було, а лише земля. Коли ОСОБА_3 привязував коні на сусідньому покинутому городі, то кричав до нього, що зараз прийде із сином і вчинить фізичну розправу над ним. Приблизно через 15 хвилин ОСОБА_3 разом із своїм сином прийшли до нього на подвіря і почали словесно погрожувати йому, при цьому син ОСОБА_3 погрожував, що викличе міліцію. Сварка між ними тривала приблизно 20 хвилин, після чого ОСОБА_6 покинули його господарство і пішли додому. Жодних ударів під час сварки з ОСОБА_3 він йому не наносив, а лише шарпнув за куртку, щоб уникнути удару від останнього. Для проведення експертизи та лікування ОСОБА_3звернувся лише в понеділок, а не того самого дня. Можливо за вихідні дні ОСОБА_3 побився зі своїм сином або його вдарив кінь, оскільки в пятницю тілесних ушкоджень на його обличчі не було.

Незважаючи на невизнання своєї вини, вина підсудного ОСОБА_2 у скоєнні злочину знайшла своє підтвердження показами потепілого та свідків.

Так, потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він проживає разом із сімєю в с.Вербовець Лановецького району Тернопільської області. Неподалік від його господарства знаходиться господарство, яке належить батькам ОСОБА_2. 14 листопада 2009 року приблизно о 14 годині 00 хвилин він взяв пласкогубці і дріт та пішов на господарство покійного ОСОБА_7, де паслися його коні, один з яких був відірваний з привязі. По дорозі, поблизу господарства ОСОБА_4, він зустрів ОСОБА_2, який відразу почав кричати до нього, чому його коні зайшли на город. Він відповів, що кінь відірвався і він йде ремонтувати ланцюга. Тоді ОСОБА_2 раптово вдарив його кулаком правої руки в ліву брову і зразу ж після цього наніс йому удар кулаком правої руки в ділянку лівого ока. Від цих ударів він впав на землю. Після того, як він впав, ОСОБА_2 наніс йому ще два-три удари ногою по лівій частині тулуба, а саме по лівій бічній поверхні грудної клітки по ребрах і відразу розвернувся та пішов в сторону свого господарства. Він полежав ще 5-6 хвилин, після чого підвівся і пішов ремонтувати ланцюг, а потім пішов додому. По дорозі додому він зустрів свого сина, разом з яким пішов до господарства ОСОБА_2. На подвірї між його сином та ОСОБА_2 виник словесний конфлікт, після якого вони пішли додому, де його син позвонив в міліцію. В цей самий день, орієнтовно через годину, він звернувся до фельдшера с.Вербовець ОСОБА_8, яка надала йому допомогу. В лікарню він не їхав, оскільки вже була пізня година і наступали вихідні дні. В понеділок він приїхав в райвідділ міліції, де його направили в лікарню. Після даного інциденту він роботи по господарстві не виконував, оскільки в нього постійно боліла голова.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він проживає в с.Вербовець разом з батьками. 14 листопада 2009 року в післяобідню пору, коли він перебував в будинку, до нього зайшла мати і сказала, щоб він пішов в сторону господарства ОСОБА_4 і подивився, що там робиться, бо чула крики з цієї сторони і в цю сторону перепинати коні перед цим пішов батько. По дорозі він зустрів свого батька ОСОБА_3, в якого вся ліва половина обличчя була в крові, була розбита ліва брова з якої текла кров. На його запитання про те, що сталося, батько відповів, що його побив ОСОБА_2 за те, що його коні зайшли на посів. Тоді він разом з батьком пішов на подвіря господарства ОСОБА_2, який на його запитання про причину того, чому він побив батька, сказав йому, що батьків кінь вже не перший раз нищить посіви на його городі. Між ними виник словесний конфлікт. Він був обурений, тим, що ОСОБА_2 побив його батька і прийшовши додому по телефоні повідомив про цей факт в міліцію. Після цього батько звернувся до місцевого фельдшера ОСОБА_8, яка надала йому допомогу, оскільки з ран на лиці йшла кров. В цей день батько в лікарню не їхав, так як була пізня година і наступали вихідні дні.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона 14 листопада 2009 року перебувала на подвірї свого господарства, а її чоловік ОСОБА_3, взявши пласкогубці і дріт, пішов ремонтувати ланцюга, яким був припнятий кінь на пасовищі. Вона почула крики зі сторони господарства ОСОБА_4 і серед них розпізнала голос чоловіка. Після цього вона пішла в будинок і покликала сина ОСОБА_6, який відразу побіг в напрямку пасовища і повернувся приблизно через 15 хвилин разом з чоловіком. В чоловіка була побита голова, а саме рана над лівою бровою, з якої текла кров, і біля лівого ока був набряк та садно, з якого також текла кров. На її запитання чоловік відповів, що його побив ОСОБА_2 за те, що кінь зайшов в город його батьків. Син повідомив про даний факт в міліцію. Чоловік в цей день звернувся до місцевого фельдшера ОСОБА_8, яка надала йому допомогу. В лікарню він не поїхав, оскільки вже було пізно і наступали вихідні дні. Крім того, йому було стидно звертатися в лікарню і лише в понеділок він поїхав в м.Ланівці.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона працює фельдшером в с.Вербовець Лановецького району Тернопільської області. В один з днів листопада 2009 року в другій половині дня до неї прийшов ОСОБА_3, в якого була рана в області лівої надбрівної дуги обличчя довжиною орієнтовно 2-3 см та обличчя було в крові. Вона наложила йому повязку та рекомендувала звернутися в лікарню, де дану рану могли б зашити, оскільки залишалася ймовірність залишення шраму. Синців на його обличчі не було, оскільки в перші години після удару вони не появляються. На її запитання щодо причин появи рани ОСОБА_3 відповів, що його побив ОСОБА_2.

Крім того, вина підсудного у вчинені злочину стверджується також і іншими доказами, дослідженими в ході судового засідання.

Протоколом огляду місця події від 05.03.2010 року, згідно якого під час огляду ділянки сільської вулиці, яка знаходиться в с.Вербовець Лановецького району поблизу господарства ОСОБА_4, встановлено, що в даному місці покриття дороги грунтове, будь-яке каміння чи інші сторонні предмети відсутні (а.с. 34-37).

Протоколом відтворення обстановки та обставин події від 05.03.2010 року з участю ОСОБА_3 та ОСОБА_2, де ОСОБА_3 розповів та показав яким чином ОСОБА_2 заподіяв йому тілесні ушкодження (а.с.44-48).

Протоколом очної ставки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 29.03.2010 року, під час якої ОСОБА_3 підтвердив свої покази щодо обставин заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_2 (а.с.58-59).

Висновком судово-медичної експертизи №505 від 25.03.2010 року, згідно якого виявлені у ОСОБА_3 У тілесні ушкодження, з огляду на їх вид, встановлені властивості рани (форму, стан країв, кінців, поверхні тощо), колір синця, стан мяких тканин та поверхні саден, утворилися від дії тупих предметів. Не виключено в термін (14 листопада 2009 року), зазначений у постанові. За ступенем тяжкості виявлені у ОСОБА_3 тілесні ушкодження належать до легких з короткочасним розладом здоровя. Відмічені у ОСОБА_3 тілесні ушкодження, зважаючи на їх характер та розташування, є результатом щонайменше двох травматичних впливів тупих предметів з обмеженими травмуючими поверхнями, що не виключає можливості їх утворення за обставин, повідомлених ним у протоколі допиту потерпілого та при відтворенні з ним обстановки і обставин події. Виявлені у ОСОБА_3 тілесні ушкодження не властиві для утворення при падінні на площині (з висоти власного росту). Вони не могли утворитися за обставин, на які вказав при допиті та відтворенні обставноки і обставин події ОСОБА_2 (а.с.64-67).

Твердження підсудного ОСОБА_2 про те, що він не наносив тілесних ушкоджень ОСОБА_3, а лише шарпнув його за куртку, від чого останній впав на землю, суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються показами потерпілого ОСОБА_3, який підтвердив факт свого побиття ОСОБА_2, протоколом огляду місця події від 05.03.2010 року, згідно якого під час огляду ділянки сільської вулиці, яка знаходиться в с.Вербовець Лановецького району поблизу господарства ОСОБА_4, встановлено, що в даному місці покриття дороги грунтове, будь-яке каміння чи інші сторонні предмети відсутні, протоколом відтворення обстановки та обставин події від 05.03.2010 року з участю ОСОБА_3 та ОСОБА_2, де ОСОБА_3 розповів та показав яким чином ОСОБА_2 заподіяв йому тілесні ушкодження, протоколом очної ставки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 29.03.2010 року, під час якої ОСОБА_3 підтвердив свої покази щодо обставин заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_2, висновком судово-медичної експертизи №505 від 25.03.2010 року, згідно якого відмічені у ОСОБА_3 тілесні ушкодження, зважаючи на їх характер та розташування, є результатом щонайменше двох травматичних впливів тупих предметів з обмеженими травмуючими поверхнями, що не виключає можливості їх утворення за обставин, повідомлених ним у протоколі допиту потерпілого та при відтворенні з ним обстановки і обставин події. Виявлені у ОСОБА_3 тілесні ушкодження не властиві для утворення при падінні на площині (з висоти власного росту). Вони не могли утворитися за обставин, на які вказав при допиті та відтворенні обставноки і обставин події ОСОБА_2.

Посилання підсудного ОСОБА_2 на те, що на тілі та обличчі ОСОБА_3 не було видно тілесних ушкоджень суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_9, які показали, що після конфлікту з ОСОБА_2 в ОСОБА_3 була побита голова, а саме рана над лівою бровою, з якої текла кров, і біля лівого ока був набряк та садно, з якого також текла кров та показами свідка ОСОБА_8, яка показала, що в один з днів листопада 2009 року в другій половині дня до неї прийшов ОСОБА_3, в якого була рана в області лівої надбрівної дуги обличчя довжиною орієнтовно 2-3 см та обличчя було в крові. Вона наложила йому повязку та рекомендувала звернутися в лікарню, де дану рану могли б зашити, оскільки залишалася ймовірність виникнення шраму, зі слів ОСОБА_3 дану рану йому наніс ОСОБА_10.

Таким чином, суд приходить до висновку, що органами досудового слідства дії ОСОБА_2 за ч.2 ст.125 КК України, як за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя, кваліфіковано вірно.

Обираючи міру покарання підсудному ОСОБА_2, суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудного, який позитивно характеризується за місцем проживання і роботи, має на утриманні неповнолітню дитину, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує моральні та фізичні страждання потерпілого, їх характер та обставини заподіяння, порушення нормальних життєвих стосунків, пережитий моральний стрес, а тому вважає за доцільне цивільний позов ОСОБА_3 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 в користь потерпілого 800 гривень.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд

засудив :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в сумі 850 (вісімсот птдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 800 гривень завданої моральної шкоди.

На даний вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Тернопільської області через Лановецький районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

СУДДЯ : А. В. РАДОСЮК