Справа № 152/1754/15-к
В И Р О К
іменем України
02 грудня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ,
законного представника
обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,
захисника неповнолітнього
обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника Служби у справах
дітей Шаргородської РДА ОСОБА_8 ,
представника Уповноваженого
підрозділу органів внутрішніх
справ кримінальної міліції
у справах дітей
Шаргородського ВП Жмеринського
ВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_9 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із середньою спеціальною освітою, раніше судимого 11.08.2014 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки вісім місяців з випробуванням та іспитовим строком у один рік десять місяців в силу ст.ст.104, 75 КК України, з покладенням обов`язків, встановлених ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію; 29.10.2015 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.ч.2, 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення крадіжки, зокрема, 11.08.2014 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки вісім місяців з випробуванням та іспитовим строком у один рік десять місяців в силу ст.ст.104, 75 КК України, з покладенням обов`язків, встановлених ст.76 КК України, повторно скоїв злочин, а саме: 25 вересня 2015 року приблизно о 11 годині, перебуваючи в АДРЕСА_1 , з метою крадіжки прийшовши до домогосподарства, належного ОСОБА_10 , що знаходиться на АДРЕСА_3 , встановивши відсутність господарів та сторонніх осіб, обійшов будинок ОСОБА_10 з тильного боку, підійшов до одного із вікон будинку, яке було закрите москітною сіткою, демонтував її, і через віконний отвір проник в будинок, звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав зі спальні чоловічу сумочку для документів, вартістю 100 грн., належну ОСОБА_10 . Пройшовши в кухню та виявивши на холодильнику планшет іноземного виробництва Im PAD 9702/16/36 вартістю 2000 грн., належний ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_4 викрав і його. Обшукавши настінну тумбочку та виявивши гаманець, належний ОСОБА_7 , в якому знаходилися грошові кошти в сумі 580 грн., викрав вказані грошові кошти. Викравши грошові кошти і майно ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 так само через вікно покинув житловий будинок, розпорядившись викраденим на власний розсуд. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку потерпілому ОСОБА_10 на суму 100 грн., а потерпілій ОСОБА_7 на суму 2580 грн.
Будучи допитаним під час судового розгляду, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 29.10.2015 року, визнав повністю, щиро покаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що був засуджений вироком Жмеринського міськрайонного суду у 2014 році за вчинення крадіжок до покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком. 25.09.2015 року він з метою крадіжки майна з будинку свого сусіда ОСОБА_10 , приблизно о 11 годині прийшов до будинку останнього, що знаходиться в АДРЕСА_1 . З`ясувавши, що ОСОБА_10 та його дружина ОСОБА_7 відсутні вдома, він прийшов до їх будинку, обійшов будинок з тильної сторони, підійшовши до нього з боку земельної ділянки, виявив, що одне із вікон не закрите на замок, а віконний отвір закритий тільки москітною сіткою, зірвав москітну сітку і проник всередину будинку. В будинку ОСОБА_10 , що є його сусідом, він раніше бував, знав розміщення кімнат. Зайшовши на кухню, він у стінній шафі виявив гаманець з грошима в сумі 580 грн., які викрав, а гаманець поклав на місце. На холодильнику в кухні він виявив і викрав планшет. Після цього він пройшов у спальню, де на вікні побачив барсетку чорного кольору, яку також викрав, не перевіряючи, що в ній є. Не виявивши більше нічого, що можна викрасти, він так само через вікно виліз із будинку назовні і пішов на автобусну зупинку із викраденими речами та грошима. Автобусом він поїхав в м. Вінницю, де планшет продав невідомій жінці на ринку, грошові кошти витратив на свої потреби, а чоловічу сумку загубив, не пам`ятає, де саме. По дорозі до м. Вінниця він перевірив вміст барсетки і виявив, що грошей в ній не було, а тільки пропуск ОСОБА_10 на роботу.
До того ж, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 суду показав, що збитки, заподіяні злочином, він потерпілим не відшкодував, щиро розкаюється у вчиненому.
Крім признання ОСОБА_4 вини, його винуватість у вчиненні злочину підтверджується наступними доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка суду показала, що 25.09.2015 року вона спільно із матір`ю ОСОБА_4 ОСОБА_5 пішла на роботу, яка знаходиться за межами с. Джурин. Її чоловік ОСОБА_10 з дітьми мотоблоком поїхав до своєї матері в с. Сапіжанка Шаргородського району. Перед тим, як іти на роботу, вона провітрювала дитячу кімнату і залишила відкритим вікно. Віконний отвір був закритий тільки москітною сіткою. Приблизно о 13 годині їй на мобільний телефон зателефонував чоловік ОСОБА_10 і повідомив, що з її гаманця, який знаходився в кухонній шафі, зникли грошові кошти в сумі 580 грн. Вона порадила чоловікові обійти весь будинок. Чоловік повідомив, що на одному із вікон відсутня москітна сітка, а саме вікно відкрите. Після цього чоловік виявив крадіжку планшета та його барсетки. Вони зрозуміли, що грошові кошти і речі хтось викрав, проникнувши в будинок через вікно. ОСОБА_5 , яка з нею працювала, припустила, що крадіжку вчинив її син ОСОБА_4 , оскільки останній вранці їй телефонував і повідомив, що має намір піти до ОСОБА_10 та попросити цигарок, проте ОСОБА_5 сказала синові, що в будинку нікого немає і щоб дарма не йшов. Після виявлення факту крадіжки її чоловік ОСОБА_10 зателефонував до дільничного інспектора, який тривалий час не приїздив, тому матір ОСОБА_10 ОСОБА_11 зателефонувала на номер «102» і черговому працівнику міліції повідомила про крадіжку. В межах години до неї додому приїхали працівники міліції і почали з`ясовувати обставини крадіжки. На теперішній час вона знає, що крадіжку належного їй майна та грошей вчинив ОСОБА_4 , має до нього претензії матеріального та морального характеру і звертатиметься до суду з цивільним позовом. Просить покарати ОСОБА_4 відповідно до закону;
- показаннями законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 , яка суду показала, що про крадіжку її сином майна у ОСОБА_10 та ОСОБА_7 вона дізналася від ОСОБА_7 , з якою 25.09.2015 року перебувала на роботі. Вранці того дня її син ОСОБА_4 зателефонував до неї і повідомив, що має намір піти до ОСОБА_10 , позичити цигарки. Проте, від ОСОБА_7 вона дізналася, що чоловіка немає вдома, про що повідомила ОСОБА_4 , а також запропонувала синові виконати домашню роботу і переносити каміння з вулиці на подвір`я, на що син погодився. Коли до ОСОБА_7 зателефонував чоловік і повідомив про крадіжку грошей і планшета, вона припустила, що крадіжку міг вчинити її син, який до цього неодноразово вчиняв крадіжки чужого майна. Вона відразу зателефонувала синові, але у нього був відсутній зв`язок. Достовірно про те, що крадіжку з будинку ОСОБА_10 вчинив її син вона дізналася від працівників міліції. Їй невідомо, з яких причин син міг вчинити крадіжку, так як вона приділяє йому належну увагу, готує їжу, пере, дає необхідні кошти, але син не піддається її виховному впливу, не слухає її, часто зникає з дому, не повідомляючи, де він знаходиться. Син навчався в училищі, але покинув навчання, не отримавши свідоцтва. Сина вона виховує сама, так як його батько помер. Крім сина, в неї ще є на вихованні неповнолітня дитина дочка ОСОБА_12 ;
- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка суду показала, що проживає в АДРЕСА_2 , по сусідству від потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_7 25.09.2015 року в першій половині дня вона побачила, що ОСОБА_10 мотоблоком з дітьми поїхав з дому. ОСОБА_7 вона не бачила взагалі. Приблизно о 10-11 годині вона перебувала на подвір`ї свого домогосподарства, мила посуд на столі біля літньої кухні. На вулиці вона, неподалік від будинку ОСОБА_10 , побачила ОСОБА_4 , який стояв і спостерігав за будинком та за нею приблизно 5 хвилин. При цьому він до неї не говорив і ні про що не запитував, як і вона його. Помивши посуд, вона понесла його в літню кухню, а коли вийшла на подвір`я, то ОСОБА_4 вже не було. В обідню пору того дня вона побачила, що ОСОБА_10 спершу приїхав батько, а потім працівники міліції, від яких вона дізналася, що вчинено крадіжку. На запитання працівників міліції вона повідомила, що бачила вранці на вулиці ОСОБА_4 ;
- витягом з кримінального провадження про внесення до ЄРДР 25.09.2015 року заяви ОСОБА_11 про вчинення крадіжки грошових коштів та майна, належних її синові ОСОБА_10 , з житлового будинку останнього (а.с.65);
- рапортом чергового Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій області про надходження заяви ОСОБА_11 (а.с.66);
- протоколом прийняття заяви потерпілого ОСОБА_10 від 25.09.2015 року про вчинення крадіжки з належного йому будинку грошових коштів, барсетки та планшета (а.с.68);
- протоколом огляду місця події від 25.09.2015 року з фототаблицею до нього, з якого вбачається, що місцем події є домогосподарство, яке знаходиться в АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 (а.с.69-73);
- довідками вартості від 15.10.2015 року чоловічої сумки та планшету (а.с.76, 77);
- заявою ОСОБА_4 від 29.10.2015 року про згоду із вартістю викраденого ним майна та про відмову від залучення експерта для проведення товарознавчої експертизи (а.с.86).
Виходячи з аналізу і оцінки показань учасників судового провадження та досліджених під час судового розгляду доказів, суд вважає доведеним, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, тобто крадіжку (таємне викрадення чужого майна) з проникненням у житло, повторно.
Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є зазначені вище показання обвинуваченого, законного представника неповнолітнього обвинуваченого, потерпілої, свідка та досліджені судом документи.
При таких обставинах суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 повинен нести кримінальну відповідальність за вчинений ним злочин за ч.3 ст.185 КК України.
При цьому, суд виходить із того, що, відповідно до ч.1 ст.32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу, а відповідно до примітки 1 до ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
ОСОБА_4 раніше судимий: 11.08.2014 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч.3 ст.185; ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки вісім місяців з випробуванням та іспитовим строком на один рік десять місяців із застосуванням обов`язків, встановлених ст.76 КК України; 29.10.2015 року Шаргородським районним судом за ч.ч.2, 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років (а.с.88-92, 100-111).
При призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив злочин, будучи неповнолітнім, позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.97, 94). Ці обставини суд враховує як пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Крім того, в силу вимог ст.103 КК України, в судовому розгляді, крім обставин, зазначених в ст.ст.65-67 КК України, суд враховує умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.
Виходячи з аналізу вимог ст.ст.485, 487 КПК України, під час судового розгляду кримінальних правопорушень, вчинених неповнолітніми, крім обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, також з`ясовуються повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього, стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності, ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння, а при дослідженні умов життя неповнолітнього обвинуваченого, слід врахувати склад його сім`ї, обстановку в ній, взаємини між дорослими членами сім`ї та дорослими і дітьми, ставлення батьків до виховання неповнолітнього, форми контролю за його поведінкою, морально-побутові умови сім`ї, зв`язки і поведінку неповнолітнього поза домом, де навчається або працює, ставлення до навчання або роботи.
Виходячи з роз`яснень, що містяться в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», суд повинен, також, з`ясувати вік неповнолітнього, стан здоров`я та загального розвитку, характеристику (ставлення до навчання, праці, поведінка в побуті), умови життя і виховання (дані про сім`ю, побутове оточення), обставини, що негативно впливали на його виховання, вплив дорослих підмовників, його ставлення до вчиненого діяння.
З показань під час судового розгляду законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 , а також з досліджених документів, здобутих під час досудового розслідування і долучених до матеріалів кримінального провадження, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 є фізично здоровим, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога не перебуває (а.с.96); зареєстрований на погосподарському номері матері, але проживає окремо; його вихованням та утриманням на даний час займається матір ОСОБА_5 , котра не працює, наймається на тимчасові заробітки, виховує ще одну неповнолітню дитину, отримує пенсію по втраті годувальника в сумі 1000 грн. (а.с.98).
Як пояснила законний представник ОСОБА_5 , батько неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 помер.
Крім того, законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 пояснила, що не має виховного впливу на сина.
Обвинуваченому ОСОБА_4 виповнилося повних 17 років (а.с.97), він не навчається, не працює,
ОСОБА_4 перебуває на обліку в Шаргородському РВ КВІ УДПтС України у Вінницькій області, як особа, що не відбула покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду від 11.08.2014 року (а.с.93).
За зареєстрованим місцем проживання в с. Джурин Шаргородського району неповнолітній ОСОБА_4 характеризується позитивно, що вбачається із довідки-характеристики, виданої виконкомом Джуринської сільської ради від 09.10.2015 року (а.с.94).
Із акту соціального інспектування сім`ї ОСОБА_4 від 28.10.2015 року (а.с.98) та із показань представника Служби у справах дітей Шаргородської РДА ОСОБА_8 вбачається, що неповнолітній обвинувачений зареєстрований за однією адресою з матір`ю, сестрою та вітчимом в будинку, право власності на який не оформлено за членами сім`ї ОСОБА_4 . В будинку є електроенергія, пічне опалення, прибрано, підлога вимита, наявні продукти харчування та приготовлена їжа, достатньо меблів, речі та постільна білизна випрані. З висновку Служби у справах дітей вбачається, що сім`я ОСОБА_4 належить до категорії малозабезпечених.
Із показань представника кримінальної міліції у справах дітей Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_9 вбачається, що неповнолітній ОСОБА_4 перебуває на обліку в кримінальній міліції у справах дітей, був поставлений на облік у 2014 році з приводу вчинення ним злочинів.
Виходячи із досліджених в судовому розгляді доказів та показань учасників судового провадження, суд вважає, що обставинами, які негативно впливають на виховання неповнолітнього ОСОБА_4 , є відсутність належної участі матері останнього у вихованні, відсутність контролю матері за його спілкуванням, недостатній вплив матері на формування поведінки ОСОБА_4 .
З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, особи неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , його ставлення до вчинених діянь та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив злочин, будучи неповнолітнім та у період відбуття покарання, призначеного за вироком Жмеринського міськрайонного суду від 11.08.2014 року і до постановлення вироку Шаргородського районного суду від 29.10.2015 року, враховуючи думку потерпілої ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_10 , висловлену в заяві до суду про те, що він претензій до обвинуваченого не має і просить його суворо не карати (а.с.47), суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах ізоляції його від суспільства, тобто в умовах призначення покарання у виді позбавлення волі, за правилами ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, оскільки після постановлення вироку Шаргородським районним судом від 29.10.2015 року встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним 25.09.2015 року, тобто до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 КК України.
Покарання у виді позбавлення волі, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів.
Зазначене вище узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якими встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом… Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Цивільні позови у даній кримінальній справі не заявлялися.
Ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду від 29.10.2015 року застосовано до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії ухвали слідчого судді до 06.12.2015 року. Обвинуваченого ОСОБА_4 було взято під варту о 13 годині 30 хвилин 08.10.2015 року, тому запобіжний захід діє, відповідно до ухвали слідчого судді, до 13 години 30 хвилин 06.12.2015 року (а.с.83-85).
Відповідно до вимог п.14 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Під час судового розгляду даної кримінальної справи клопотання сторін обвинувачення та захисту про зміну, скасування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , обраного ухвалою слідчого судді від 29.10.2015 року, в порядку ст.331 КПК України не надходили.
Оскільки вирок Шаргородського районного суду від 29.10.2015 року щодо ОСОБА_4 , яким останнього засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, набрав законної сили і перебуває на стадії виконання (а.с.99) і за вказаним вироком обвинувачений відбуває покарання у виді позбавлення волі, то суд вважає недоцільним продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою до набрання вироком у цій справі законної сили, так як відсутні ризики, встановлені ст.177 КПК України. Відтак, запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 за ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду від 29.10.2015 року у виді тримання під вартою, слід залишити попереднім в межах строку дії вказаної ухвали.
Оскільки суд вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк, то строк відбування покарання ОСОБА_4 слід вираховувати з 08.10.2015 року, тобто з моменту взяття останнього під варту, відповідно до ухвали слідчого судді Шаргородського районного суду від 29.10.2015 року.
Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376, 484, 485, 487-490, 496 КПК України, на підставі ч.3 ст.185 КК України, суд
засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і засудити його за цією статтею до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років шість місяців.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, поглинувши покарання, призначене вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 29.10.2015 року у виді позбавлення волі строком на п`ять років, і остаточно до відбування ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років шість місяців.
Обраний ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду від 29.10.2015 року запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити незмінним до закінчення строку дії ухвали, тобто до 13 години 30 хвилин 06.12.2015 року включно.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 вираховувати з моменту його взяття під варту, тобто з 08 жовтня 2015 року.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1