Провадження №1/127/23/15
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" жовтня 2015 р. м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_5 та матеріали кримінальної справи за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Якушенці Вінницького р-ну Вінницької області, громадянина України, з середньою-технічною освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:
04.04.1996 року вироком Замостянського районного суду м Вінниці за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до трьох років позбавлення волі з конфіскацією майна; 05.06.1996 року вирок переглянуто Вінницьким обласним судом, ухвалено: ОСОБА_6 вважати засудженим за ч. 3 ст. 140, 44 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років виправних робіт з утриманням 20% заробітної плати в дохід держави, звільненого 07.06.1996 року з Вінницької тюрми №1;
05.05.1999 року вироком Вінницького обласного суду за п. «з», «и» ст. 93, ч. 2 ст. 142, ч. 3 ст. 142, ст. 17, ч. 2 ст. 142, ч. 2 ст. 206, ст. 42, ст. 43 КК України до 14 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, в силу ст. 43 КК України приєднано 6 місяців по вироку Тульчинського райсуду Вінницької області від 14.12.1998 року і всього 15 років позбавлення волі відбуванням 8 років на ТЗ;
12.10.2010 року звільненого на підставі постанови Шепетівського районного суду Хмельницької області від 04.10.2010 р. на підставі ст. 82 КК України умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 11 місяців 15 днів;
20.11.2012 року вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше засудженого:
16.08.2001 року Кам`янець-Подільським міським судом Хмельницької області за ст. 94, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України до 9 років позбавлення волі;
28.02.2012 року Кам`янець-Подільським міським судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 389, ст. 71 КК України до 6 місяців арешту;
20.11.2012 року вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186, ст. 70, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває зазначена кримінальна справа.
Досудовим розслідуванням ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України за наступних обставин.
В кінці травня 2012 року, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, поєднаний з проникненням у житло, переслідуючи мету наживи з корисливих спонукань, за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , запропонував останнім вчинити відкритий напад на його родичку ОСОБА_9 , що проживає у приватному будинку за адресою: АДРЕСА_3 , на що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 погодилися. Для цього ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 придбали за спільні гроші клейку стрічку «скотч», гумові рукавиці та 31.05.2012 року приблизно о 08:00 годині на автомобілі «Мерседес» під керуванням ОСОБА_7 прибули до зупинки громадського транспорту «3-тя міська лікарня м. Вінниця». Після чого ОСОБА_7 , згідно розробленого плану, залишився у вказаному автомобілі, а ОСОБА_8 і ОСОБА_6 підійшли до вхідних дверей будинку ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_3 , і через зачинені двері представились останній працівниками газової служби, пояснивши мету свого візиту необхідністю перевірити показники лічильника. ОСОБА_9 , будучи впевненою у добросовісності намірів незнайомих осіб, відчинила вхідні двері.
Захисник підсудного ОСОБА_6 ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив клопотання про повернення вказаної кримінальної справи на додаткове розслідування, яке мотивував наступним.
Під час досудового розслідування слідчим було порушено право його підзахисного на захист, зокрема: під час оголошення обвинуваченому ОСОБА_6 про закінчення досудового слідства останній заявив, що бажає знайомитися з матеріалами в присутності захисника, і в протоколі від 18.10.12 р., який був складений в умовах СІЗО, міститься підпис адвоката ОСОБА_10 , яка на той момент була захисником ОСОБА_6 , про те згідно відповіді УДПСУ у Хмельницькій області адвокат ОСОБА_10 відвідувала ОСОБА_6 25.09.12 р. з 10:40 до 12:45.
Постановою слідчого від 21.06.12 р. дії ОСОБА_6 перекваліфіковано з ч. 2 ст. 187 за ч. 3 ст. 187 КК України, однак ознайомлений з постановою ОСОБА_6 був лише 25.09.12 р., що призвело до порушення його прав, передбачених ст. 142 КПК України.
Також слідчим було грубо порушено права ОСОБА_6 під час призначення та проведення експертиз, оскільки з постановами про призначення експертиз ОСОБА_6 слідчий ознайомив після їх проведення, що позбавило його можливості реалізувати права, передбачені ст.197 КПК України(1960 р.) Протоколи допитів ОСОБА_6 містять неправдиві відомості щодо часу та місця їх проведення, що свідчить про внесення слідчим завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, яким є вказані протоколи. Перебуваючи в ІТТ м. Хмельницького слідчий проводив слідчі та процесуальні дії у відсутності захисника, про те постанову про відмову від участі захисника без належної мотивації такої відмови він виносив у м. Вінниці в той самий день, що також свідчить про порушення норм чинного процесуального законодавства. Проведення такої слідчої дії як впізнання потерпілою особи по фотознімках слідчий також проводив з порушення норм закону, оскільки перед впізнанням потерпіла мала описати особу та вказати ознаки, за якими вона може впізнати особу, чого в даній кримінальні справі не відбулося.
Захисник вважає, що такі порушення, допущені органом досудового розслідування унеможливлюють ухвалення судом обвинувального вироку, тому справу слід повернути на додаткове розслідування.
Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання та вважає, що у справі зібрано достатньо доказів для вирішення справи по суті, доводи захисника вважає необґрунтованими та такими, що зводяться до мотивації необхідності притягти слідчого до відповідальності.
Не зважаючи на те, що з постановами про призначення експертиз обвинувачені були ознайомлені після їх проведення, жоден з них не ставив висновки експертиз під сумнів під час судового слідства та не просив провести додаткові чи повторні експертизи.
З матеріалами слідства обвинувачені були ознайомлені, про що свідчать матеріали справи.
Захисник ОСОБА_4 , обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 підтримали клопотання та просили суд його задовольнити.
Суд, дослідивши клопотання, матеріали кримінальної справи, заслухавши думку учасників процесу дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.
У відповідності до ст. 368 КПК України однобічним або неповним визнається дізнання, досудове чи судове слідство в суді першої інстанції, коли залишилися недослідженими такі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи.
Під час судового слідства по даній справі було виявлено чисельні порушення вимог КПК України, допущені на досудовому слідстві, які неможливо усунути в судовому засіданні. Досудове слідство було проведено неправильно та неповно, що не дає змоги суду постановити законний та обґрунтований вирок.
Так по справі призначалося ряд експертиз, однак слідчий в порушення вимог ст. 197 КПК України оголосив про призначення експертиз обвинуваченим лише після того, як вказані експертизи були проведені. Таким чином, слідчий порушив право на захист ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які не змогли реалізувати свої права, передбачені ст. 197 КПК України.
Крім того, у матеріалах кримінальної справи том 1 а.с. 82 та а.с. 91 містяться протоколи відмови від захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_8 від 21.06.2012 р. В даних протоколах зазначено, що підозрювані відмовлялися від захисників у приміщенні Староміського РВ УМВС України у Вінницькій області. Однак, згідно листа т.в.о. начальника Хмельницького МВ УМВС України у Вінницькій області від 15.05.2015 р., ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з 14.06.2012 р. по 22.06.2012 р. утримувалися в ІТТ Хмельницького МВ УМВС України у Хмельницькій області, тому ніяк не могли брати участь у будь-яких процесуальних діях в м. Вінниці. Вказане свідчить про те, слідчим свідомо були порушені права обвинувачених на захист, а процесуальні документи сфальшовані.
У томі 1 а.с. 86 міститься протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 , згідно якого останнього допитували 21 червня 2012 р. з 17:00 год. до 19:00 год. Однак, згідно журналу реєстрації виведення з камери затриманих та взятих під варту осіб Хмельницького ізолятора тимчасового тримання, ОСОБА_6 виводили з камери 21.06.2012 р. з 18:50 год. до 21:10 год. Тобто з 17 до 19 години ОСОБА_6 був в камері та не міг давати свідчення.
Велика кількість протоколів допитів, які містяться в матеріалах справи, і які згідно внесених в них відомостей складалися в умовах СІЗО, надруковані, що також свідчить про їх фальсифікацію, оскільки в умовах СІЗО слідчий не міг використовувати технічні пристрої, принаймні у протоколах про це нічого не вказано.
За клопотанням підсудних суд зробив запит в СІЗО м. Хмельницького та отримав відповідь, хто і коли відвідував ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в СІЗО. Ця відповідь підтверджує показання обвинувачених про те, що в дні та часи, які зазначені в чисельних протоколах слідчих та процесуальних дій, які містяться в матеріалах справи та на яких базується обвинувачення, внесені завідомо неправдиві відомості щодо дати, часу проведення вказаних слідчих та дій та участі у них захисників.
Право на захист обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 слідчим порушувалося грубо і систематично під час всього досудового слідства, відновити це право в судовому засіданні неможливо. Однак встановлення порушення права на захист під час досудового слідства є безумовною підставою для скасування вироку.
Відповідно до положень п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», якою дано роз`яснення, що досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи; неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.
Як вбачається із обвинувального висновку у фабулі обвинувачення слідчим не вказано, які саме тілесні ушкодження отримала потерпіла ОСОБА_9 внаслідок нанесених їй ударів, проте зазначено, що «… ОСОБА_6 з метою залякування потерпілої наніс останній рукояткою пневматичного пістолету удари в область спини та обличчя, які згідно висновку експерта №1308 від 01.06.2012 р. належать до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я та втрату працездатності,…» Таке формулювання обвинувачення суд вважає неконкретним та неповним, оскільки удари не є тілесними ушкодженнями самі по собі, а є причиною виникнення тілесних ушкоджень. Тобто в обвинуваченні фактично відсутнє описання шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілої. Це не дає змоги обвинуваченим в повній мірі здійснювати право на захист, оскільки особа має право знати в чому конкретно її звинувачують. Разом з тим суд розглядає справу в межах пред`явленого обвинувачення і не може самостійно визначати шкоду, яка слідчим не описана.
В судовому засіданні після дослідження всіх зібраних доказів прокурор не побажав скористатися своїм правом та внести змінити в обвинувачення.
Таким чином, аналізуючи матеріали кримінальної справи, суд вважає, що клопотання захисника обґрунтоване, оскільки під час здійснення досудового слідства не було дотримано ряду вимог процесуального законодавства України, що унеможливлює винести по справі законний та обґрунтований вирок.
Суд вважає, що органу досудового слідства необхідно усунути всі перелічені недоліки та протиріччя, відновити досудове слідство, після чого провести необхідні слідчі дії, які передують складанню обвинувального висновку, скласти обвинувальний висновок у відповідності до вимог закону.
Керуючись ст. 281 КПК України (1960 року), суд,
Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 187 КК України повернути прокурору м. Вінниці для організації проведення додаткового розслідування.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя: