Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 335/790/15-к Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/778/123/15 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула 09 лютого 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000487 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2015 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_8 ,

підозрюваний ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі прокурор, вказує на необгрунтованість ухвали слідчого судді, а викладені в ухвалі обставини щодо особистості підозрюваного не є підставами для відмови у задоволенні клопотання. Апелянт зазначає, що суддею не прийнято до уваги перебування підозрюваного у стані алкогольного сп`яніння, тяжкість злочину щодо якого висунуто ОСОБА_6 підозру та його наслідки у вигляді смерті потерпілої, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у лікарні. Прокурор просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою обрати стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з ухвали, органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України за наступних обставин.

29.01.2015 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , перебуваючи в одній із кімнат вищевказаної квартири зі своєю дружиною ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин з останньою, діючи умисно, наніс ОСОБА_9 один удар ножем в область лівого стегна, чим спричинив колото різане поранення лівого стегна з пораненням великої підшкірної вени, що призвело до зовнішнього венозного крововиливу тяжкого ступеню, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження.

30.01.2015 року, о 14:43 годині ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

30.01.2015 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

31.01.2015 року слідчий СВ Орджонікідзевського РВ ГУМВС України в Запорізькій області звернуся до суду з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування якого послався на ризики переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду; вчинення іншого кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка у цьому кримінальному провадженні та недостатність, для запобігання вищевказаним ризикам, застосування іншого запобіжного заходу.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого і обираючи ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що прокурор довів наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, натомість, врахував особистість підозрюваного та недоведеність слідчим та прокурором неможливості застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який висловився проти вимог апеляції, вислухавши позицію підозрюваного та його захисника щодо відсутності підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дослідивши матеріали провадження та, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Наведені в оскаржуваному рішенні висновки про доведеність існування ризиків та обґрунтованість підозри, висунутої ОСОБА_6 в достатній мірі мотивовані слідчим суддею та не оспорюються учасниками провадження.

При цьому слід зауважити, що розгляд відповідного клопотання відбувався з урахуванням висунутої ОСОБА_6 підозри щодо ч.1 ст. 121 КК України, обставин, наведених слідчим та наслідків, які існували на час розгляду клопотання, тобто в межах заявленого клопотання, що виходить із загальних засад кримінального провадження (ст.ст. 7, 22, 26 КПК України), а також положень ст.ст. 132, 184, 194 КПК України.

Як встановлено слідчим суддею, існування вказаних обставин є підставою для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Водночас, відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Натомість, ні зміст клопотання, ні доводи, викладені у судовому засіданні не обґрунтовують необхідність застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, що цілком слушно взято до уваги слідчим суддею.

При розв`язанні клопотання слідчого, судом першої інстанції також прийнятті до уваги положення ст. 178 КПК України стосовно обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу у їх сукупності.

Так, слідчий суддя обґрунтовано зважив на особистість ОСОБА_6 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та офіційно працевлаштований, взяв до уваги його вік та міцність соціальних зв`язків.

Відповідно до наданих документів, ОСОБА_6 за місцем роботи характеризується позитивно.

В суді апеляційної інстанції з`ясовано виконання підозрюваним, покладених на нього оскаржуваною ухвалою слідчого судді обов`язків, зокрема, щодо явки за викликом до органу досудового слідства.

Згідно з вимогами ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Підтримуючи позицію слідчого судді, який вирішив питання про застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів, з цього приводу, вважає за необхідне навести практику Європейський суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні по справі Єлоєв проти України (заява № 17283/02) від 06.11.2008 р., визнаючи порушення п.3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відзначив, що суди жодного разу не розглядали можливості обрання альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

У рішенні по справі Мамедова проти Росії (заява № 7064/05) від 01.06.2006 р. Європейський суд з прав людини зауважив, що національні суди у своїх рішеннях не вказали ніяких мотивів, з яких альтернативні по збавленню волі заходи не забезпечили б належного ходу судо вого розгляду, що зрозуміти тим більше важко, якщо заува жити, що новий Кримінально-процесуальний кодекс містить чітку вимогу до національних судів розглядати можливість застосування менш репресивних запобіжних заходів, ніж взяття під варту.

Вимоги ч.4 ст. 194 КПК України наділяють слідчого суддю правом застосувати до підозрюваної особи інший запобіжний захід, ніж запропонований у клопотанні.

Таким чином, слідчий суддя у відповідності із вимогами ст. 132, 181, ч.1 ст. 183, ст. 194 КПК України, з урахуванням доведеності обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_6 , наявності ризиків, але враховуючи недоведеність обставини недостатності застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам, обрав відносно ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладанням певних обов`язків, що відповідає меті досягнення дієвості цього провадження та здатний убезпечити настання ризиків, з чим погоджується і судова колегія, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, наслідком чого є відмова у задоволенні апеляції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2015 року, якою відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4