30.03.2015
Справа № 642/2332/15-к
Провадження № 1-кс/642/895/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2015 року Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова клопотання слідчого СВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_5 , винесене у кримінальному провадженні №0000906 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
26 березня 2015 р. до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене зі ст.. прокурором прокуратури Червонозаводського району м. Харкова ОСОБА_3 , який в групі прокурорів здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000906 від 23.02.2015 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 122 ч.1 КК України, з проханням застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покласти на підозрюваного такі обов`язки:
1)
прибувати до слідчих СВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області та прокурорів прокуратури м. Харкова, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні, за першою вимогою;
2) цілодобово не залишати місце реєстрації та мешкання квартиру АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурору або суду;
3) носити електронний засіб контролю.
Згідно клопотання досудовим слідством встановлено наступне.
22 лютого 2015 р., приблизно, о 18 год. 30 хв. ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні бізнес-центру «Паралель 50», розташованого за адресою: м. Харків, вул.. Іванова, 7/9, біля входу до «Харківського антикризового центру», де проводилася прес-конференція за участю активістів Євромайдану та представників громадських організацій, почав виражатися на адресу ОСОБА_7 нецензурною лайкою, після чого в ході конфлікту з мотивів раптово виниклих неприязних відносин наніс ОСОБА_7 удар рукою в область лівої вилиці. Тоді ж невстановлені в ході досудового розслідування особи обхопили ОСОБА_7 за корпус позаду, а ОСОБА_6 наніс ОСОБА_7 1-2 удари кулаком в обличчя зліва, потім удар коліном в область голови. Після цього зазначені особи поклали ОСОБА_7 на підлогу та ОСОБА_6 наніс йому два удари ногою в область лівої вилиці, в результаті чого ОСОБА_7 знепритомнів. Потім ОСОБА_7 знайомі підняли на ноги, стали виводити на вулицю, і в той час ОСОБА_6 наніс йому удар кулаком в область голови. В той же день ОСОБА_7 був госпіталізований до харківської клінічної міської лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.. Мещанінова.
ОСОБА_7 в результаті даних протиправних дій ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи ХОБСМЕ №203-А/15 від 13.03.2015 р., були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді крововиливу м`яких тканин лівої переорбітальної області, осколкового перелому лівої виличної дуги зі зміщенням.
У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Краснограду Харківської області, громадянин України, з вищою освітою, тимчасово не працює, раніше не судимий, постійно мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , якому 26 березня 2015 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст..122 ч.1 КК України.
Підозрюваний на досудовому слідстві від показань відмовився на підставі ст..63 Конституції України та ст..66 КПК України.
У клопотанні зазначено, що вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показами потерпілого ОСОБА_7 про побиття його ОСОБА_6 ; висновком судово-медичної експертизи №203 А/15 від 13.03.2015 р., згідно якого ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді крововиливу м`яких тканин лівої переорбітальної області; осколкового перелому лівої виличної кістки та виличної дуги зі зміщенням; фактом впізнання ОСОБА_7 по фотознімкам ОСОБА_6 , який наніс йому тілесні ушкодження; показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтвердили нанесення ОСОБА_6 ударів ОСОБА_7 ; слідчим експериментом за участю ОСОБА_7 , в ході якого ОСОБА_7 розповів про обставини події, яка сталася 22.02.2015 р..
На підставі викладеного у клопотанні ставиться питання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки він вчинив злочин середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 3 років. В обґрунтування застосування такого запобіжного заходу зазначено про те, що ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходів не має, у зв`язку з чим може вчинити інше кримінальне правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
У судовому засіданні слідчий і прокурор клопотання підтримали.
Підозрюваний і його захисник адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечували.
Підозрюваний пояснив, що він не наносив потерпілому тілесних ушкоджень, а це сталося без його участі. Він постійно проживає у належній йому квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , а не за місцем реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 , як зазначено у клопотанні слідчого. Підозрюваний також пояснив, що застосування домашнього арешту позбавить його можливості надавати допомогу престарілим батькам.
Вислухавши пояснення сторін судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.
Згідно ст.. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1)
переховуватися від органів досудового розслідування та або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка та ін.;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст..181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ст.. 194 ч. 1 п. 3 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обгрунтованою підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.. 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.
У відповідності до ч.3 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом І частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Суд вважає, що прокурор не довів обставин, передбачені п.2,3 ч.1 ст.194 КПК України.
На час розгляду клопотання підозрюваний був прийнятий на посаду редактора громадської організації «Харківський кризовий інфоцентр», тобто працевлаштувався і у теперішній час має постійно місце роботи. За викликом до слідчого підозрюваний з`являвся своєчасно.
Крім того застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації підозрюваного: АДРЕСА_2 , який фактично проживає в іншому місці, не з`ясовано з власником і мешканцями кв. АДРЕСА_1 , а це може порушити права цих громадян на проживання у зазначеній квартирі.
На підставі викладеного суд вважає, що у задоволенні клопотання про домашній арешт підозрюваного необхідно відмовити, а щодо підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Керуючись ст. 177 179, 181, 194 КПК України, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.
Застосувати щодо підозрюваного за ст. 122 ч.1 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 : прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Підозрюваного ОСОБА_6 про покладені обов`язкі повідомити письмово та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого, а якщо справа перебуває в провадженні суду на прокурора.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії цієї ухвали 2 місяці.

Слідчий суддя ОСОБА_1