Справа №1-42/10 25.11.2010 01.09.2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора - ОСОБА_4
засудженого - ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_5 на вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 6.09.2010 року, яким
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, раніше не судимий
-засуджений за ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 800 грн.;
Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 1000 грн.
За вироком суду 2.05.2009 року близько 17 години, жителька с. Улянівка Новобузького району Миколаївської області ОСОБА_6 прийшла до своєї сусідки по вулиці та почала її звати.
В цей час на відкритій веранді сусіднього дому знаходилися ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які розпивали спиртні напої. ОСОБА_6 , почувши нецензурний вислів на свою адресу, підійшла до вказаних осіб на веранду та зробила зауваження з приводу їх поведінки. На це ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_6 та вчинив у відношенні неї насильницькі дії, які виразилися в здавлюванні горла, здавлюванні та викручуванні долонь рук, що завдало потерпілій фізичного болю.
В апеляції засуджений ОСОБА_5 просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.
Посилається на те, що вирок суду ґрунтується на доказах, добутих незаконним шляхом.
Вказує, що свідок ОСОБА_8 опитаний судом у його відсутності, а досліджені судом показання цього свідка, які він давав по іншій справі, суперечать показанням інших свідків. У зв`язку з цим вважає, що суд безпідставно поклав в основу обвинувачення показання свідка ОСОБА_8 .
Також вважає безпідставним взяття до уваги судом показань свідка ОСОБА_9 , який за станом свого здоров`я не міг давати розгорнутих та послідовних свідчень.
Зазначає, що судом необґрунтовано залишені поза увагою показання свідка ОСОБА_10 лише на тій підставі, що вона не пам`ятала одяг потерпілої.
Вважає, що суд необґрунтовано стягнув з нього моральну шкоду на користь ОСОБА_6 , оскільки не перевірені показання потерпілої щодо її звернення до лікаря, а також не був врахований його майновий стан.
Посилається на порушення його права на захист, оскільки провадження по справі велося російською мовою і складений цією мовою вирок йому не зрозумілий.
Звертає увагу на порушення судом вимог закону при врученні йому копії вироку та порушення його права на ознайомлення з протоколом судового засідання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_5 на підтримку апеляції, думку прокурора, який просив залишити вирок суду без зміни, а апеляцію засудженого ОСОБА_5 без задоволення, перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступного.
Суд вірно встановив обставини вчинення злочинних дій, під час яких ОСОБА_5 умисно вчинив насильницькі дії у відношенні ОСОБА_6 , що завдали останній фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні цього злочину відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими судом та викладеними у вироку доказами.
Так, показаннями потерпілої ОСОБА_6 встановлено, що 2.05.2009 року близько 17 години вона прийшла до своєї сусідки, де на веранді сусіднього дому знаходилися ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які розпивали спиртні напої. ОСОБА_5 нецензурно висловився на її адресу, у зв`язку з чим вона зайшла на веранду та зробила зауваження. На це ОСОБА_5 підійшов до неї та почав здавлювати горло, здавлювати та викручувати долоні рук, що завдало їй фізичного болю.
Суд вірно поклав в основу обвинувачення показання потерпілої ОСОБА_6 , оскільки вони узгоджуються з іншими доказами по справі.
Показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які були очевидцями злочину та підтвердили вчинення ОСОБА_5 насильницьких дій відносно ОСОБА_6 при обставинах, на які вказувала потерпіла.
Є безпідставними твердження засудженого ОСОБА_5 про допит вказаних свідків з порушенням вимог закону.
Як убачається із протоколу судового засідання, свідок ОСОБА_9 допитаний судом у відповідності із вимогами ст. 303 КПК України і він надав суду повні та послідовні показання (а.с.32).
Крім того, дослідивши довідку про знаходження ОСОБА_9 на диспансерному обліку в лікаря психіатра з діагнозом: помірна розумова відсталість (а.с.15), суд обґрунтовано взяв до уваги показання цього свідка з огляду на його адекватну поведінку в судовому засіданні та узгодженість його показань з показаннями потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_8 .
Що стосується показань свідка ОСОБА_8 , то згідно протоколу судового засідання він дійсно допитаний у відсутності підсудного ОСОБА_5 , але його показання були оголошені ОСОБА_5 , який не заявляв клопотання про повторний виклик вказаного свідка для допиту, у зв`язку з чим колегія суддів не убачає порушень прав ОСОБА_5 (а.с.34).
На законних підставах досліджені судом показання свідка ОСОБА_8 , які він давав в ході розгляду іншої кримінальної справи.
Ці показання співпадають із показаннями потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_9 і тому обґрунтовано взяті судом до уваги.
Таким чином, є безпідставними доводи засудженого ОСОБА_5 про те, що його обвинувачення ґрунтується на доказах, одержаних незаконним шляхом.
Суд вірно віднісся критично к показанням свідка ОСОБА_10 , оскільки вони спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_8 .
Тому є безпідставними доводи апелянта, що показання свідка ОСОБА_10 залишені поза увагою лише на тій підставі, що вона не пам`ятала одяг потерпілої.
Оцінивши докази в їх сукупності, суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_5 за ч.1 ст.126 КК України, як умисне вчинення насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Не знайшли свого підтвердження доводи засудженого ОСОБА_5 щодо порушення його права на захист внаслідок проведення судочинства по даній справі російською мовою та складення судом цією ж мовою вироку.
Згідно вимогам ст.19 КПК України судочинство провадиться українською мовою або мовою більшості населення даної місцевості.
Як убачається з протоколу судового засідання, ОСОБА_5 не заявляв про те, що він не володіє російською мовою, якою провадилося судочинство, суть обвинувачення йому була зрозуміла та він надавав пояснення суду на російській мові.
А виходячи із змісту апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що засудженому ОСОБА_5 зрозумілий і складений російською мовою вирок, який він особисто оскаржив до суду.
В матеріалах справи відсутня заява засудженого ОСОБА_5 з проханням ознайомити його з протоколом судового засідання, а тому є безпідставними доводи апелянта щодо порушення його права знайомитися з протоколом судового засідання.
Цим правом скористався захисник засудженого ОСОБА_5 , який був ознайомлений з протоколом судового засідання 20.09.2010 року(а.с.46) та не подав на нього зауваження.
Хоча засудженому вручена копія вироку з порушенням вимог ст. 344 КПК України, про що зазначив апелянт, однак це порушення не є істотним, оскільки копія вироку була вручена і право на подачу апеляції не порушено.
Визнавши ОСОБА_5 винним у вчиненні насильницьких дій відносно ОСОБА_6 , які завдали їй фізичного болю, і встановивши причинний зв`язок між його протиправними діями і моральними стражданнями, які зазнала потерпіла, суд прийняв правильне рішення про відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_5 .
Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то згідно роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 5, суд визначає його залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Суд, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди по даній справі, послався на моральні страждання ОСОБА_6 , викликані фізичним болем внаслідок застосування до неї насильницьких дій ОСОБА_5 , приниженням її честі та гідності.
Разом з тим, суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_5 знаходиться на обліку в Ново бузькому центрі зайнятості, як безробітний (а.с.21) і має на утриманні малолітню дитину (а.с.26).
Тому доводи апелянта про неврахування судом його майнового стану при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими.
Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням характеру і обсягу моральних страждань, які зазнала потерпіла ОСОБА_6 , а також майнового стану ОСОБА_5 колегія суддів вважає за доцільне зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 500 грн.
З огляду на наведене апеляція засудженого ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду-зміні в частині відшкодування моральної шкоди.
Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів
Апеляцію засудженого ОСОБА_5 задовольнити частково.
Вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 6 вересня 2010 року відносно ОСОБА_5 в частині відшкодування моральної шкоди змінити.

Зменшити розмір відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 до 500 грн.

В решті вирок залишити без зміни.

Головуюча:

Судді: