Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/2092/15-к
провадження 1-кп/111/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.12.2015 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1

За участю прокурора: ОСОБА_2

При секретарі: ОСОБА_3

Обвинуваченого: ОСОБА_4

Захисника: ОСОБА_5

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області в м. Кагарлик кримінальне провадження за ч. 2 ст. 289 КК України, внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000747 від 17.11.2015 року відносно громадянина України:
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стрітівка Кагарлицького району Київської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий в силу ст.. 89 КК України, який обвинувачується у вчиненні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 289 КК України,
В С Т А Н О В И В :
В судовому засіданні, яке відбулося 25.12.2015 року судом встановлено наступні фактичні обставини справи.
16.11.15 близько 14 години, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в будинку АДРЕСА_3 , де на ґрунті ревнощів посварився зі своєю співмешканкою, - ОСОБА_6 в присутності потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Внаслідок вказаної сварки потерпілий ОСОБА_7 та ОСОБА_9 запропонували обвинуваченому ОСОБА_4 покинути будинок, що він і зробив.
У ОСОБА_4 , після того, як він вийшов з вищевказаного будинку, виник умисел на незаконне заволодіння автомобілем марки «Ford», моделі «Scorpio», 1991 року випуску, чорного кольору, реєстраційний знак « НОМЕР_1 », який належить потерпілому ОСОБА_7 , оскільки останній спілкувався з його співмешканкою ОСОБА_6 і обвинувачений ОСОБА_4 хотів йому таким чином помститися.
Вийшовши на вулицю, обвинувачений ОСОБА_4 помітив, що автомобіль потерпілого ОСОБА_7 знаходиться на огородженій по периметру території домогосподарства АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_7 з мотиву помсти, обвинувачений ОСОБА_4 відчинив ворота вказаного домогосподарства і підійшов до автомобіля потерпілого ОСОБА_7 з боку водійських дверей.
Впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, обвинувачений ОСОБА_4 вільно проник у салон автомобіля через незамкнені водійські двері, де сів за кермо та запустив двигун автомобіля ключами, які на час вчинення злочину знаходилися в замку запалення автомобіля.
Завівши двигун, обвинувачений ОСОБА_4 умисно, таємно від оточуючих, розпочав рух, чим незаконно заволодів автомобілем марки «Ford», моделі «Scorpio», 1991 року випуску, чорного кольору, реєстраційний знак « НОМЕР_1 », який належить потерпілому ОСОБА_7 , і зник з місця події, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 , згідно висновку товарознавчої експертизи № 17-011/15 від 17.11.15, матеріальну шкоду на суму 58025 гривень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України як умисні, протиправні дії, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене з проникненням в інше сховище, та які є підставою кримінальної відповідальності обвинуваченого.
Так, згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України.
Отже, підставою кримінальної відповідальності є вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України, а саме, склад злочину, який передбачено ч. 2 ст. 289 КК України, тобто, при наявності об`єктивних (об`єкт, діяння, наслідки, причиновий зв`язок), і суб`єктивних (суб`єкт, вина, мотив, мета) ознак, які характеризують суспільно небезпечне діяння обвинуваченого як злочин, відповідно, сукупність таких ознак має назву «склад злочину».
Відповідно, кримінальна відповідальність передбачає законно обґрунтований обов`язок обвинуваченого ОСОБА_4 піддатися осуду з боку держави і бути покараним, у повній відповідності з Законом.
Такий обов`язок виник з моменту вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, який передбачений ч. 2 ст. 289 КК України і створює тим самим кримінальні правовідносини між ОСОБА_4 і державою.
Згідно ч. 1 ст. 11 КК України злочином є передбачене КК України суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Далі, обґрунтування судом правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 .
В даному випадку об`єктом крадіжки є право власності на автотранспортний засіб потерпілого ОСОБА_7 , а саме, право власності на автомобіль марки «Ford», моделі «Scorpio», 1991 року випуску, чорного кольору, реєстраційний знак « НОМЕР_1 ».
Слід зазначити, що право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.
У ч. 4 ст. 13 Конституції України закріплено положення, згідно з яким "всі суб`єкти права власності рівні перед законом". Однією з гарантій рівності захисту всіх форм власності є відповідальність за злочини проти власності, передбачена (в межах розділу VI Особливої частини КК) незалежно від того, на яку форму власності було вчинене злочинне посягання.
Предметом крадіжки є механічний транспортний засіб потерпілого ОСОБА_7 , - автомобіль марки «Ford», моделі «Scorpio», 1991 року випуску, чорного кольору, реєстраційний знак « НОМЕР_1 ».
Слід зазначити, що згідно примітки до ст. 286 КК України під транспортними засобами в ст. 289 КК України слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби.
Транспортними засобами, в зв`язку з керуванням якими настає кримінальна відповідальність за ст. 286 КК України ( а також які є ознакою складу злочинів, передбачених ст.ст. 287, 289, 290), виступають транспортні засоби:
1). які приводяться в рух двигуном внутрішнього згоряння з робочим об`ємом понад 50 куб. см. Або іншим механічним двигуном (електричним, паровим, тощо), що забезпечує конструктивну швидкість, яка перевищує 40 км/год;
2). Для керування якими потрібне посвідчення, що видається органами ДАІ і надає право пересування шляхами загального користування.
Об`єктивна сторона складу злочину, скоєного обвинуваченим ОСОБА_4 знайшла прояв в незаконному заволодінні транспортним засобом потерпілого ОСОБА_7 .
Пункт 1 примітки до ст. 289 КК України визначає його як вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача, всупереч їх волі. Злочин може бути вчинений тільки шляхом дії.
Отже, вилучення транспортного засобу полягає в сукупності двох дій - встановленні контролю над транспортним засобом і переміщенні його в просторі з місця первинного знаходження будь-яким способом.
Встановлення контролю над транспортним засобом - це дії обвинуваченого ОСОБА_4 , спрямовані на встановлення фізичного панування над автомобілем потерпілого ОСОБА_7 , коли обвинувачений сам одержав можливість перемістити його.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 є його захопленням, яке вчинене без використання насильства.
Переміщення транспортного засобу в просторі обвинуваченим ОСОБА_4 знайшло свій вираз в дії, а саме,- початком руху автомобіля, причому, без дозволу власника.
Слід зазначити, що відстань, на яку переміщено транспортний засіб, значення не має.
Злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 , має формальний склад злочину і є закінченим з моменту протиправного початку руху транспортного засобу потерпілого ОСОБА_7 ..
Спосіб незаконного заволодіння транспортним засобом в даному випадку має факультативний характер.
Відповідно, заволодіння транспортним засобом обвинуваченим ОСОБА_4 було незаконним. Так, обвинувачений ОСОБА_4 поза волею власника транспортного засобу, - потерпілого ОСОБА_7 , протиправно вилучив транспортний засіб, а саме, автомобіль марки «Ford», моделі «Scorpio», 1991 року випуску, чорного кольору, реєстраційний знак « НОМЕР_1 », при цьому не маючи на нього ані дійсного, ані передбачуваного права.
Що стосується відсутності дійсного права, то обвинувачений ОСОБА_4 не купував даний транспортний засіб, він йому не був подарований, тощо.
Що стосується уявного права, яке, як правило, виникає у осіб, між якими існують боргові, чи інші, прирівняні до них зобов`язання, то судом в судовому засіданні встановлено з пояснень обвинуваченого, що між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 не існувало боргових, чи інших, прирівняних до них зобов`язань.
Кваліфікуючою ознакою вчинення даного злочину є проникнення у інше сховище.
Інше сховище, - це ділянка території, відведена для постійного або тимчасового зберігання матеріальних цінностей та обладнана огорожею, відповідно, мова йде про сховище, яке є певною перешкодою або забороною для вільного доступу до майна стороннім особам.
Відповідно, іншим сховищем в даному випадку є огорожене подвір`я ОСОБА_10 , яке розміщене по АДРЕСА_3 .
Суб`єктивна сторона цього злочину виражається в прямому, визначеному умислі обвинуваченого ОСОБА_4 на незаконне заволодіння транспортним засобом.
Обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлював, що протиправно заволодіває чужим транспортним засобом поза волею власника (користувача), і бажав це зробити.
Крім того, судом в судовому засіданні встановлено, що в діях обвинуваченого відсутня фактична помилка обвинуваченого ОСОБА_4 .
Як встановлено судом в судовому засіданні, незаконне заволодіння транспортним засобом обвинуваченим ОСОБА_4 було вчинено з мотиву пости потерпілому ОСОБА_7 на грунті ревнощів, хоча і без мети збагачення.
Проте, слід зазначити, що мета збагачення в даному випадку є факультативною ознакою суб`єктивної сторони складу злочину, який передбачено ч. 2 ст. 289 КК України і на кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 не впливає.
Суб`єктом злочину, який передбачено ч. 2 ст. 289 КК України може бути особа, яка досягла 16 років, тому обвинувачений ОСОБА_4 є суб`єктом даного злочину, так як згідно паспорту, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , і, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім.
Докази на встановлених судом обставин.
Винність обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні у вчиненні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 289 КК України повністю доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами:
- показами обвинуваченого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні дав наступні покази:
16.11.15, близько 14 години він на власному велосипеді приїхав до будинку АДРЕСА_3 , де знав напевне, що знаходиться його співмешканка, - ОСОБА_6 , з якою хотів з`ясувати відносини.
Перед цим він вживав алкогольні напої.
Зайшовши в будинок, на ґрунті ревнощів посварився зі своєю співмешканкою, - ОСОБА_6 в присутності потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Під час сварки потерпілий ОСОБА_7 , який став на захист його співмешканки, та ОСОБА_9 запропонували йому покинути будинок, що він і зробив.
В той день він приревнував свою співмешканку до потерпілого ОСОБА_7 .
Коли він вийшов на вулицю, він побачив автомобіль «Форд», який належить потерпілому ОСОБА_7 , та який стояв на повір`ї ОСОБА_10 , і в цей час у нього виник умисел викрасти даний автомобіль, щоб помститися ОСОБА_7 .

Далі він відчинив ворота вказаного домогосподарства і підійшов до автомобіля потерпілого ОСОБА_7 з боку водійських дверей.
Впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, він попробував відчинити водійські дверцята автомобіля, і вони були відчинені, він сів в автомобіль, та побачив, що ключі від автомобіля були в замку запалення, завівши автомобіль, він поїхав кататися.
Покатавшись на автомобілі, він поставив його біля подвір`я ОСОБА_8 , яка є співмешканкою потерпілого ОСОБА_7 .
Даний двір розміщено за адресою: АДРЕСА_2 .
Намір привласнити даний автомобіль, продати його, чи якимось іншим чином його відчужити в нього не було, він хотів лише покататися, помстившись потерпілому ОСОБА_7 .
В скоєному щиро розкаюється, просить суд суворо його не карати та не застосовувати міру покарання, пов`язану з позбавленням волі.
Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 289 КК України, його вина у вчиненні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 289 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за клопотанням прокурора ОСОБА_2 та за згодою учасників судового провадження, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_4 в силу ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема, суд визнав за не доцільне допит ОСОБА_11 , який надіслав на адресу Кагарлицького районного суду письмову заяву, в якій просить суд слухати дане кримінальне провадження без його участі, претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого на даний час немає, без допиту свідків, дослідження матеріалів справи, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому ОСОБА_4 було роз`яснено судом в судовому засіданні, які йому зрозумілі.

Відповідно, суд на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України вирішив обмежитися допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Матеріали кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 :
- Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 06 липня 1999 року, обвинувачений ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в село Стрітівка Кагарлицького району Київської області, відповідно, обвинувачений є громадянином України, на момент вчинення злочину був повнолітнім.

- Згідно довідки № 02 31/396, виданої 23.11.2015 року виконавчим комітетом Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області, обвинувачений ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується посередньо.

- Згідно довідки про судимість № 83 18112015/32012, станом на 18.11.2015 року є наступні відомості щодо притягнення до кримінальної відповідальності та судимості у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 :

- 06.07.1999 року засуджений Кагарлицьким районним судом Київської області за ч. 3 ст. 81 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.. 45 КК України встановлено іспитовий строк 2 роки;

- 11.02.2002 року засуджений Кагарлицьким районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 , ст..ст. 70, 71 КК України ( в редакції 2001 року) до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

- 04.03.2002 Кагарлицьким районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст.. 71 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 02.10.2007 року Кагарлицьким районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

20.11.2009 року звільнився умовно достроково на 10 місяців 20 днів.

Відповідно, в силу положень ст.. 89 КК України обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення злочину вважається таким, що не має судимості.
- Згідно довідки № 575, виданої 19.11.2015 року поліклінікою Кагарлицької центральної районної лікарні, обвинувачений ОСОБА_4 , 1978 року народження, проживаючий за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Стрітівка, за наркологічною допомогою не звертався і на обліку в наркологічному кабінеті Кагарлицької ЦРЛ не перебуває.

- Згідно довідки № 433, виданої 19.11.2014 року поліклінікою Кагарлицької центральної районної лікарні, обвинувачений ОСОБА_4 , 1978 року народження, проживаючий за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Стрітівка, за психіатричною допомогою не звертався і на «Д» обліку в психіатричному кабінеті Кагарлицької ЦРЛ не перебуває.

Обґрунтування судом призначення виду та розміру покарання.
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності з положеннями ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , наслідки вчиненого злочину, наявності відомостей про судимість.
Так, санкція ч. 2 ст. 289 КК України передбачає покарання в виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.
Згідно ч. 4 ст. 12 КК України тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років, відповідно, обвинувачений ОСОБА_4 скоїв умисний тяжкий злочин.

Обставиною, яка згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка згідно п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Отже, враховуючи ті обставини, що: обвинувачений ОСОБА_4 , хоч і раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте, в силу положень ст.. 89 КК України вважається таким, що не має судимостей, по місцю проживання характеризується посередньо, потерпілий до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру не має, то суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України з застосуванням положення ст.ст. 75, 76 КК України.
Так, згідно положень ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.
Відповідно, на підставі ст. 65 КК України суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням особи обвинуваченого та його характеризуючих обставин, які були досліджені судом, буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Цивільний позов.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази по справі:
- велосипед марки «Україна», - який знаходиться на відповідальному зберіганні у свідка ОСОБА_6 , - залишити у ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_2 , тел.: НОМЕР_3 .

- автомобіль марки «Ford», моделі «Scorpio», 1991 року випуску, чорного кольору, реєстраційний знак « НОМЕР_1 », свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки «Ford», моделі «Scorpio», серія НОМЕР_4 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 , серії НОМЕР_5 , які перебувають на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 , - залишити ОСОБА_7 , адреса: АДРЕСА_4 , тел.: НОМЕР_6 .
Процесуальні витрати по справі.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 2 ст. 289 КК України, ч. 1 ст. 369, 370, 371, ч.ч. 2, 3 ст. 373, 374 376 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні ним злочину, який передбачено ч. 2 ст. 289 КК України, як за скоєння умисних, протиправних дій, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене з проникненням у інше сховище, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років без конфіскації майна.
Відповідно до вимог ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання, призначивши йому випробування з іспитовим строком на 3 (три) роки.

В порядку п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Цивільний позов.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази по справі:
- велосипед марки «Україна», - який знаходиться на відповідальному зберіганні у свідка ОСОБА_6 , - залишити у ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_2 , тел.: НОМЕР_3 .

- автомобіль марки «Ford», моделі «Scorpio», 1991 року випуску, чорного кольору, реєстраційний знак « НОМЕР_1 », свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки «Ford», моделі «Scorpio», серія НОМЕР_4 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 , серії НОМЕР_5 , які перебувають на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 , - залишити ОСОБА_7 , адреса: АДРЕСА_4 , тел.: НОМЕР_6 .
Процесуальні витрати по справі.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кагарлицький районний суд.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі ч. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право на підставі ч. 6 ст. 366 КПК України отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1