Справа №1-339-10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2010 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді Прокулевича В.С.

при секретарі Крисюк Л.Л.

за участю прокурора Короп С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого без реєстрації: АДРЕСА_1 раніше судимого:

1) 22.12.2005 року, Уманським міським судом за ч.1 ст.309 КК України до обмеження волі терміном 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання строком на 2 роки;

2)14.02.2006 року, Уманським міськрайонним судом за ч.2 ст.309 КК України до позбавлення волі до 2 років, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. 3.08.2007 року, постановою Уманського міськрайонного суду від 25.07.2007 року звільненого на підставі Закону України «Про амністію».

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в :

Підсудній ОСОБА_1 22 березня 2010 року, близько 16 години 30 хвилин, в кафе-барі «Троянда», по вул.Рядянській,13, м.Умань, Черкаської області, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, діючи умисно та цілеспрямовано, шляхом входження в довіру, заволодів мобільним телефоном «ОСОБА_2 Р 990», вартістю 2000гривень, в якому знаходився стартовий пакет оператора «Діджус», вартістю 25 гривень та карта памяті обємом 4 Гб, вартістю 178 гривень, який належить ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, чим спричинив останньому матеріального збитку на суму 2203 гривні.

Допитаний на досудовому слідстві підсудній свою вину у вчиненні злочину визнавав повністю, а в судовому засіданні підсудний свою вину у вчиненні злочину не визнав та показав, що дійсно він 22 березня 2010 року в кафе-барі «Троянда» в м.Умань, Черкаської області, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, взяв мобільний телефон «ОСОБА_2 Р 990» з дозволу потерпілого ОСОБА_3 і який не повернув, тому що загубив, а грошей для відшкодування збитку не має.

Винність підсудного у вчинені злочину передбаченого ч.1 ст.190 КК України підтверджується:

- показами потерпілого ОСОБА_3, про те що 22.03.2010 року, разом зі своїм товаришем ОСОБА_4 гуляв по місту. Близько 16.20 години, до нього зателефонувала їх спільна знайома ОСОБА_5 й повідомила, що разом зі своєю подругою, ОСОБА_6 знаходяться в кафе «Троянда», по вул. Радянській, м. Умані й запропонувала прийти до них. В звязку з тим, що вони знаходились неподалік, то погодились й пішли. Зайшовши в дане кафе, сіли до них за столик, замовили собі соку та тістечка й сиділи спілкувались. В цей час до кафе зайшов незнайомий хлопець й сів за сусідній столик. Приблизно через 20 хвилин після свого приходу, невідомий хлопець підійшов до їхнього столика й попросив в нього кошти в сумі 4 гривні. Він дав невідомому хлопцю 4 гривні й той замовив собі 100 грам горілки та сів за свій столик й випив. Після цього він вийшов на вулицю й через пять хвилин повернувся й запитав дозволу сісти за їхній столик. Вони погодились, він сів й вони сиділи розмовляли. В ході розмови, хлопець назвався ОСОБА_1 й повідомив, що сам родом з м. Тальне, а в м. Умань приїжджає на роботу. Ірина взяла в нього його мобільний телефон «ОСОБА_2 ОСОБА_2» в корпусі сірого кольору й перекачувала на свій мобільний телефон музику. Коли перекачала, повернула телефон йому й ОСОБА_1 попросив в нього, його мобільний телефон «ОСОБА_2 - ОСОБА_2», щоб зателефонувати якомусь своєму знайомому. Він погодився й дав ОСОБА_1 свій мобільний телефон і той розпочав телефонувати. В цей час він, разом з ОСОБА_4, вийшли на вулицю і пішли в туалет, а ОСОБА_1 залишився з дівчатами. Коли через кілька хвилин вони повернулись до кафе то ОСОБА_1 не було. Він запитав в дівчат де ОСОБА_1 та чи не залишив він його мобільний телефон. Дівчата відповіли, що ОСОБА_1 вийшов до них на вулицю й телефон взяв з собою. На вулиці вони ОСОБА_1 не зустрічали, тому після цього вийшли на вулицю й пройшлися в обидві сторони від кафе, але його ніде не було. Тоді він зрозумів, що ОСОБА_1 зник разом з його телефоном.

- показами свідка ОСОБА_4 про те, що 22.03.2010 року, разом зі своїм товаришем ОСОБА_7 гуляв по місту. Близько 16.20 години, до ОСОБА_7 зателефонувала їх спільна знайома ОСОБА_5 й повідомила, що разом зі своєю подругою, ОСОБА_6 знаходяться в кафе «Троянда» по вул. Радянській, м. Умані й запропонувала прийти до них. В звязку з тим, що знаходились неподалік то погодились й пішли. Зайшовши в дане кафе сіли до них за столик, замовили собі соку та тістечка й сиділи спілкувались. В цей час до кафе зайшов незнайомий хлопець й сів за сусідній столик. Приблизно через 20 хвилин після свого приходу, невідомий хлопець підійшов до їх столика й попросив в ОСОБА_7 кошти в сумі 4 гривні. Віктор дав невідомому хлопцю 4 гривні й він замовив собі 100 грам горілки та сів за свій столик й випив. Після цього він вийшов на вулицю й через пять хвилин повернувся й запитав дозволу сісти за їх столик. Вони погодились, він сів й вони сиділи розмовляли. В ході розмови він назвався ОСОБА_1 й повідомив, що сам родом з м. Тальне, а в м. Умань приїжджає на роботу. Ірина взяла в ОСОБА_7 його мобільний телефон «ОСОБА_2 ОСОБА_2» в корпусі сірого кольору й перекачувала на свій мобільний телефон музику. Коли перекачала, повернула телефон ОСОБА_7 й ОСОБА_1 попросив в нього його мобільний «ОСОБА_2 - ОСОБА_2», щоб зателефонувати якомусь своєму знайомому. ОСОБА_7 дав ОСОБА_1 свій мобільний телефон й він розпочав телефонувати. В цей час він разом з ОСОБА_7 вийшли на вулицю й пішли в туалет, а ОСОБА_1 залишився з дівчатами. Коли вони через кілька хвилин повернулись до кафе то ОСОБА_1 не було. Віктор запитав в дівчат де ОСОБА_1 та чи не залишив він його мобільний телефон. Дівчата відповіли, що він вийшов до них на вулицю й телефон взяв з собою. Але на вулиці вони його не зустрічали. Тому після цього вони вийшли на вулицю й пройшлися в обидві сторони від кафе, але його ніде не було. Тому зрозуміли, що він зник разом з телефоном ОСОБА_7.

- показами свідка ОСОБА_5 про те, що 22.03.2010 року, близько 16.00 години, разом зі своєю знайомою ОСОБА_6 пішла до кафе «Троянда», що знаходиться по вул. Радянській, м. Умані, Черкаської області, щоб пообідати. Прийшовши в кафе, сіли за один з столиків й замовили собі сік та тістечка. Після цього вона зателефонувала до свого знайомого ОСОБА_7 й запропонувала прийти до них в кафе. Приблизно через 5-10 хвилин до них в кафе прийшов ОСОБА_7 зі своїм товаришем ОСОБА_4. Вони сіли до них за столик замовили собі сік та тістечка й сиділи розмовляли. В цей час до кафе зайшов незнайомий хлопець й сів за сусідній столик. Приблизно через 20 хвилин після свого приходу, невідомий хлопець підійшов до їх столика й попросив в ОСОБА_7 кошти в сумі 4 гривні. Віктор дав невідомому хлопцю 4 гривні й він замовив собі 100 грам горілки та сів за свій столик й випив. Після цього він вийшов на вулицю й через пять хвилин повернувся й запитав дозволу сісти за їх столик. Вони погодились, він сів й вони сиділи розмовляли. В ході розмови він назвався ОСОБА_1 й повідомив, що сам родом з м. Тальне, а в м. Умань приїжджає на роботу. Вона взяла в ОСОБА_7 його мобільний телефон «ОСОБА_2 ОСОБА_2» в корпусі сірого кольору й перекачувала на свій мобільний телефон музику. Коли перекачала й повернула телефон ОСОБА_7, ОСОБА_1 попросив в нього його мобільний «ОСОБА_2 - ОСОБА_2», щоб зателефонувати якомусь своєму знайомому. ОСОБА_7 дав ОСОБА_1 свій мобільний телефон й він розпочав телефонувати. В цей час ОСОБА_7 з ОСОБА_4 вийшли на вулицю, а ОСОБА_1 залишився з ними й через кілька хвилин повідомив, що він вийде на вулицю до ОСОБА_7 з ОСОБА_4 й взявши мобільний телефон вийшов на вулицю. Коли ОСОБА_4 з ОСОБА_7 приблизно через пять хвилин повернулись до столика то запитали де ОСОБА_1 й чи не залишав він телефон. Вони відповіли, що він вийшов в слід за ними до них на вулицю. На що вони відповіли, що на вулиці вони його не бачили так, як відходили в сторону. Пройшло близько 10 хвилин, а ОСОБА_1 до приміщення кафе не повернувся. Тому ОСОБА_7 разом з ОСОБА_4 вийшли на вулицю, щоб подивитись де ОСОБА_1, а вона з ОСОБА_6 залишились чекати їх за столиком. Через кілька хвилин ОСОБА_7 з ОСОБА_4 повернулись до кафе й повідомили, що ОСОБА_1 на вулиці ніде не має.

- показами свідка ОСОБА_6 про те, що 22.03.2010 року, близько 16.00 години, разом з ОСОБА_5 пішла до кафе «Троянда», що знаходиться по вул. Радянській, м. Умані, Черкаської області, щоб пообідати. Прийшовши в кафе, сіли за один з столиків й замовили собі сік та тістечка. Після цього ОСОБА_5 зателефонувала до свого знайомого ОСОБА_7 й запропонувала прийти до них в кафе. Приблизно через 5-10 хвилин до них в кафе прийшов ОСОБА_7 зі своїм товаришем ОСОБА_4. Вони сіли до них за столик замовили собі сік та тістечка й вони сиділи розмовляли. В цей час до кафе зайшов незнайомий хлопець й сів за сусідній столик. Приблизно через 20 хвилин після свого приходу, невідомий хлопець підійшов до їх столика й попросив в ОСОБА_7 кошти в сумі 4 гривні. Віктор дав невідомому хлопцю 4 гривні й він замовив собі 100 грам горілки та сів за свій столик й випив. Після цього він вийшов на вулицю й через пять хвилин повернувся й запитав дозволу сісти за їх столик. Вони погодились, він сів й вони сиділи розмовляли. В ході розмови він назвався ОСОБА_1 й повідомив, що сам родом з м. Тальне, а в м. Умань приїжджає на роботу. Ірина взяла в ОСОБА_7 його мобільний телефон «ОСОБА_2 ОСОБА_2» в корпусі сірого кольору й перекачувала на свій мобільний телефон музику. Коли перекачала й повернула телефон ОСОБА_7, ОСОБА_1 попросив в нього його мобільний «ОСОБА_2 - ОСОБА_2», щоб зателефонувати якомусь своєму знайомому. ОСОБА_7 дав ОСОБА_1 свій мобільний телефон й він розпочав телефонувати. В цей час ОСОБА_7 з ОСОБА_4 вийшли на вулицю, а ОСОБА_1 залишився з ними й через кілька хвилин повідомив, що він вийде на вулицю до ОСОБА_7 з ОСОБА_4 й взявши мобільний телефон вийшов на вулицю. Коли ОСОБА_4 з ОСОБА_7 приблизно через пять хвилин повернулись до столика то запитали де ОСОБА_1 й чи не залишав він телефон. Вони відповіли, що він вийшов в слід за ними до них на вулицю. На що вони відповіли, що на вулиці вони його не бачили так як відходили в сторону. Пройшло близько 10 хвилин, а ОСОБА_1 до приміщення кафе не повернувся. Тому ОСОБА_7 разом з ОСОБА_4 вийшли на вулицю, щоб подивитись де ОСОБА_1, а вона з ОСОБА_5 залишились ждати їх за столиком. Через кілька хвилин ОСОБА_7 з ОСОБА_4 повернулись до кафе й повідомили, що ОСОБА_1 на вулиці ніде не має. Після цього вони пішли по домівках.

- показами свідка ОСОБА_8, який працює оперуповноваженим КМСД, про те, що він відбирав явку з повинною у ОСОБА_1, який добровільно зізнався в тому, що він 22 березня 2010 року перебуваючи в кафе «Троянда» м.Умань користуючись довірою взяв у потерпілого ОСОБА_3 мобільний телефон «ОСОБА_2 ОСОБА_2» і хотів продати.

- показами свідка ОСОБА_9, який працює слідчим СВ Уманського МВ ГУМВС, про те, що він як слідчий проводив досудове слідство по кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_1 за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.190 КК України і ОСОБА_1, будучи як підозрюваним так і обвинуваченим давав покази, в яких визнавав себе винним у вчиненні даного злочину.

- даними заяви потерпілого ОСОБА_3, згідно якої, він просить прийняти міри до невідомої особи, яка 22.03.2010 року, по вул. Радянській, заволоділа його майном, а саме мобільним телефоном «Соні-Еріксон»

( а.с. 5 )

- даними явки з повинною ОСОБА_1, з якої вбачається, що ОСОБА_1 добровільно зізнається, у тому що він 22.03.2010 року, в кафе «Троянда», по вул. Радянській, м. Умані, заволодів мобільним телефоном «ОСОБА_2 Р 990» невідомого хлопця.

(а.с. 8 )

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності в результаті всебічного, повного і обєктивного їх розгляду в судовому засіданні, суд вважає, що предявлене обвинувачення доведено.

Дії підсудного суд кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

При призначенні покарання підсудному суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу підсудного, який за місцем останнього свого проживання характеризується негативно.

Обставин, які помякшують покарання підсудного судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання підсудного, суд визнає вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного спяніння.

Не визнання підсудним своєї вини у вчиненні ним даного злочину суд розцінює, як спосіб захисту, спосіб уникнути покарання за вчинений ним злочин.

Суд вважає необхідним призначити покарання підсудному у вигляді обмеження волі.

Суд не вбачає підстав для застосування до підсудного вимог ст.ст. 75,76 КК України.

Суд вважає, що цивільний позов по справі заявлений потерпілим ОСОБА_3 про стягнення з підсудного на його користь 2203 гривні підлягає до задоволення.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України і призначити йому покарання - два роки обмеження волі.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 залишити попередню тримання під вартою. По доставці до місця відбування покарання ОСОБА_1 з під варти звільнити.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_1 зарахувати попереднє увязнення з 11 серпня 2010 року.

Стягнути з засудженого ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2203 гривні.

Речові докази по справі відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області, через Уманський міськрайонний суд, протягом 15 діб учасниками процесу з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_1, який утримується під вартою, з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: В.С. Прокулевич