№ 1-кп/317/68/2016
№ 317/605/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя, Запорізької області матеріали кримінального провадження № 0000558 у відношенні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ачинськ, Красноярського Краю Російської Федерації, громадянина України, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до Указу Виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року встановлено, що особливий період це період, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

На виконання зазначеного Указу ОСОБА_4 призвано на військову службу у зв`язку із мобілізацією 24 березня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В той же день солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3 , на посаду номера обслуги 9 гаубичної артилерійської батареї 3 гаубичного артилерійського дивізіону.

04 липня 2015 року під час перевірки наявності особового складу виявлено відсутність у розташуванні навчального полігону військової частини польова пошта НОМЕР_2 , який дислокується у АДРЕСА_3 , солдата ОСОБА_4 .

Солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах особливого періоду з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби 04 липня 2015 року самовільно залишив місце служби розташування навчального полігону військової частини польова пошта НОМЕР_2 , який дислокується у АДРЕСА_3 .

В період з 04 липня 2015 року по 03 серпня 2015 року ОСОБА_4 свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах особливого періоду з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби 14 серпня 2015 року самовільно залишив місце служби розташування навчального полігону військової частини польова пошта НОМЕР_2 , який дислокується у АДРЕСА_3 .

В період з 14 серпня 2015 року по 22 вересня 2015 року ОСОБА_4 свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що він проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 .

В період з 04 липня 2015 року по 03 серпня 2015 року та з 14 серпня 2015 року по 22 вересня 2015 року він самовільно залишав місце своєї служби та знаходився весь цей час за місцем свого мешкання.

У скоєному щиро розкаюється.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 407 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь, сторона обвинувачення та сторона захисту не висловлюють жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд вважає недоцільним дослідження доказів у справі, оскільки дані обставини ніким не оспорюються й у суду немає сумнівів у добровільності позиції сторін кримінального провадження, суд приймає рішення щодо проведення судового розгляду в даному кримінальному провадженні в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Прийнявши до уваги добровільні пояснення обвинуваченого, враховуючи обставини кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, оскільки він, будучі військовослужбовцем не строкової служби, самовільно залишив місце служби в умовах особливого періоду.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який раніше не судимий, щиро розкаявся у скоєному та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

В той же час в даному кримінальному провадженні наявні обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому: щире каяття у скоєному та активне сприяння у розкритті злочину.

Таким чином, суд констатує наявність в даному кримінальному провадженні двох вищевказаних обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує особу обвинуваченого, який має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також суд враховує той факт, що з 23 лютого 2016 року обвинуваченого ОСОБА_4 демобілізовано зі Збройних Сил України, внаслідок чого суттєво зменшилась його суспільна небезпечність по відношенню до родового об`єкту злочинів, встановлених Розділом ХІХ Кримінального кодексу України. Крім того, суд зважає на те, що обвинувачений ОСОБА_4 самостійно повідомив про себе правоохоронним органам.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 вимоги статті 69 КК України та призначити йому більш м`яке основне покарання, не зазначене в санкції ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді громадських робіт.

Перешкод до застосування даного виду покарання до обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ч. 3 ст. 56 КК України, суд не вбачає.

Речові докази та витрати на залучення експертів в кримінальному провадженні відсутні.

Суд не вбачає підстав для обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання із застосуванням статті 69 Кримінального кодексу України у вигляді 180 (ста вісімдесяти) годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1