Справа № 595/1701/14-к
Провадження №1-кп/595/8/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.01.2016

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000061 від 28 лютого 2014 року, по обвинувальному акту щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сновидів Бучацького району, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, освіта середня-спеціальна, підприємця, раніше не судимого,

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.172 КК України, а саме у тому, що будучи приватним підприємцем згідно свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності, виданого 05.08.1997 року Бучацькою районною державною адміністрацією Тернопільської області, та здійснюючи діяльність у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що у АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст.ст.43,45,46 Конституції України, п.6 ч.1 ст.24 КЗпП України, наказу Мінпраці від 08.06.2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівниками та фізичною особою», Порядку реєстрації трудових договорів від 27.06.2001 року та ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці», ОСОБА_4 допустив ОСОБА_6 до виконання роботи на посаді сторожа з вересня 2000 року та ОСОБА_7 на посаді сторожа з липня 2001 року, по лютий 2014 року, не уклавши з ними трудових угод в письмовій формі, та в порушення вимог ст.48 КЗпП України не оформив записи у трудових книжках вказаних працівників.

Приватний підприємець ОСОБА_4 проводив виплату заробітної плати працівникам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на руки, не подаючи при цьому звітності в державні контролюючі органи та не перераховуючи внески за них на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в Пенсійний фонд України, державне соціальне страхування на випадок безробіття у Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, чим ігнорував обов`язок забезпечувати нормальні умови праці, необхідні для виконання працівниками роботи, передбачені законодавством про працю та іншими нормативними актами, які регулюють трудові відносини.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину заперечив, та надав суду наступні покази, зокрема, що потерпілі, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ніколи не працювали у нього на посаді сторожів. Приміщення, де здійснюється підприємницька діяльність, обладнані системами сигналізації, а тому не було потреби в наймі додаткових працівників для охорони. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дійсно виконували різну роботу на об`єктах його підприємницької діяльності, кололи дрова, допомагали з будівельними роботами, косили траву, розвантажували товар, тощо, однак такі роботи проводилися час від часу, не регулярно та за потреби, а тому не мали регулярного характеру і не можуть бути трудовими відносинами. За виконану роботу, по факту виконання проводилась оплата як підсобному робочому, або дозволялось брати продукти в магазині, або списувалися попередні борги в магазині. Потерпілі з питань працевлаштування сторожами не звертались, на посади сторожів не приймались і відповідно не допускались до таких робіт. Проти цивільних позовів заперечив, так як не вчиняв жодних протиправних дій. Просив виправдати.

Допитаний в ході судового розгляду потерпілий, ОСОБА_6 суду показав, що з вересня 2000 року по лютий 2014 року працював в обвинуваченого ОСОБА_4 на посаді сторожа. Кожного вечора з 21-22 години до 7 ранку разом з сином здійснювали охорону території на якій розміщенні магазин та ресторан підприємця ОСОБА_4 . У вказаний період чергували кожного дня, деколи підмінюючи один одного як протягом чергування так і по днях. Під час чергування слідкували за порядком на території, ввечері закривали ворота. За роботу отримували з 2006 року по 400 грн. кожен, раніше менше. В рахунок зарплати брали продуктові товари в магазині обвинуваченого. Вважали, що працевлаштовані офіційно, оскільки неодноразово зверталися до ОСОБА_4 з тим, щоб оформив їх, на що той погодився і казав, що половину зарплати сплачує в Пенсійний фонд. Крім того, в день виконували інші роботи за дорученням ОСОБА_4 , за що отримували доплату. Просить обвинуваченого ОСОБА_4 суворо покарати за вчинений злочин та задоволити цивільний позов.

Допитаний потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні надав покази, що він дійсно з липня 2001 року по лютий 2014 року працював в підприємця ОСОБА_4 сторожем разом із батьком. Ввечері кожного для у вказаний період слідкували за порядком на території магазину ОСОБА_4 в с.Соколів, чергування було на вулиці і в літній і зимовий час. Під час чергування ходили по території. Неодноразово звертались до ОСОБА_4 із заявами, щоб працевлаштував їх офіційно. В рахунок зарплати брали продовольчі товари в магазині ОСОБА_4 , за роботи які проводилися в день, була окрема оплата. Просить ОСОБА_4 суворо покарати за вчинений злочин та задоволити цивільний позов.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що він працює з 2002 року Соколівським сільським головою і бачив час від часу, приблизно протягом 10 років потерпілих які працювали сторожами, на території магазину ОСОБА_4 в с.Соколів. Зокрема бачив, як потерпілі ходили по території підприємця ОСОБА_4 вечером та вночі, бачив як закривали ворота на території. Скільки саме разів бачив не пригадує. Стверджує, що потерпілі працювали саме сторожами, оскільки ввечері та вночі знаходилися на території магазину та бару ОСОБА_4 .

Допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_10 суду показала, що з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року працювала у ПП ОСОБА_4 , та ствердила, що потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 працювали у ОСОБА_4 сторожами. Вона неодноразово бачила їх, вночі на території закладів ОСОБА_4 , та біля 6 ранку коли передавала автобусом передачі дітям. В день потерпілих на території закладів ОСОБА_4 не бачила.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 працювали у ОСОБА_4 сторожами, оскільки вона є приватним підприємцем, її магазин знаходиться неподалік магазину ОСОБА_4 і вона бачила їх протягом 13 років, вночі на території коли приїжджала з рейсу. Крім того потерпілі в день виконували різні роботи.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 суду показав, що в 2010 році за ним як дільничним інспектором було закріплено с.Соколів і в цей час ОСОБА_7 звертався в міліцію, щодо конфлікту з жителями с.Соколів, який мав місце біля торгівельного комплексу «Едельвейс», що належить ОСОБА_4 . Під час перевірки цього звернення зі слів ОСОБА_7 в поясненні останнього записано як сторожа.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що бачив ОСОБА_6 ввечері 2 3 роки тому на вулиці в центрі села Соколів, де знаходяться об`єкти підприємницької діяльності ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , ОСОБА_6 пояснив, що він чергує, в кого ОСОБА_6 чергував не знає.

Свідок ОСОБА_14 дав суду покази, що 2 3 рази біля 18:00 бачив як ОСОБА_6 ходив по території біля магазину, що в с.Соколів та належить ОСОБА_4 . Зі слів ОСОБА_6 він там чергував.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що коли проїжджав через с.Соколів після 20:00 декілька разів бачив ОСОБА_6 який стояв біля магазинів, що розташовані в центрі с.Соколів.

Допитана в якості свідка ОСОБА_16 суду дала покази, що в 2004 році літом працювала в столовій, коли йшла зранку в 7:00 на роботу деколи бачила ОСОБА_6 на тротуарі біля магазину ОСОБА_4 . Крім того, там були інші люди, оскільки там знаходиться автобусна зупинка. ОСОБА_7 там не бачила, чи працювали потерпілі в ОСОБА_4 не знає.

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що вона є продавцем в магазині ОСОБА_4 , що знаходиться в с.Соколів з 2008 року та бачила потерпілих в день на території біля магазину проте не періодично, можливо раз на два тижні, вони косили траву, рубали дрова. Потерпілі за дозволом ОСОБА_4 брали товар з магазину, за що ОСОБА_4 видавався товар з магазину потерпілим не знає. Зранку біля 8:00 коли приходила на роботу потерпілих на території жодного разу не бачила, сама очищувала територію від снігу та відкривала магазин. Ввечері біля 20:00 закривала магазин та йшла до дому, нікому магазин під охорону не передавала та не приймала. Чи охоронявся вночі магазин не знає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду показала, що з 1995 року по 2012 рік працювала в магазині ОСОБА_4 . Бачила, що потерпілі протягом дня виконували роботи, один два рази на тиждень, розгружали будівельні матеріали, рубали дрова. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 брали в магазині товар в борг. Ключі від магазину знаходилися у власника, зранку продавці брали ключі і відкривали магазин. Магазин нікому під охорону продавці не здавали і не приймали. Що потерпілі працювали сторожами ніколи не чула, вночі та ввечері потерпілих не бачила.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показав, що працює в ОСОБА_4 водієм з 2008 року, потерпілі наймалися разово для різних робіт, розрахунок був ввечері, по факту виконання робіт. Потерпілі брали в магазині в борг, за, що потім виконували різні роботи, щоб розрахуватися. Щоб потерпілі працювали сторожами такого не знає. Деколи приїжджав до закладів торгівлі ОСОБА_4 ввечері, біля 22 23 години, то нікого на території не було.

Свідок ОСОБА_20 суду показав, що працював продавцем з 2008 року до 2015 року в магазині ОСОБА_4 . Сторожів в магазині не було, магазин обладнаний сигналізацією. Потерпілі нерегулярно виконували різні роботи, рубка дров, прибирання території тощо, за що їм видавався товар в магазині в ті дні коли вони працювали. Ключі від магазину кожного ранку видавалися ОСОБА_4 після чого відкривався магазин, по завершенні роботи магазин ставиться на сигналізацію. Ввечері та ранком потерпілих на території не бачив.

Свідок ОСОБА_21 показала, що працює продавцем у ПП ОСОБА_4 , щоб потерпілі працювали сторожами не знає. Магазин відкривався, знімався з сигналізації продавцями. Коли приходила, чи йшла з роботи, потерпілих на території не було.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_22 суду показав, що працює завідувачем клубу в с.Соколів. Сільський клуб знаходиться поруч з магазином ОСОБА_4 . Декілька раз бачив потерпілих коли йшов до дому біля 22-23 години на дорозі біля магазину чи ресторану обвинуваченого. Чи працювали потерпілі сторожами в обвинуваченого не знає.

В судовому засіданні, сторона обвинувачення та сторона захисту відмовилися від допиту свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 у зв`язку з неможливістю їх явки в судове засідання.

З дослідженого в судовому засіданні витягу з Акту перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 19-04-025/0405 від 6 червня 2014 року та самого Акту, складеного за результатами перевірки проведеної Державною інспекцією з питань праці в Тернопільській області вбачається, що кількість оформлених працівників у ПП ОСОБА_4 на час перевірки становить 7 чоловік.

З листа Територіальної Державної інспекції з питань праці у Тернопільській області від 13.06.2014 року вбачається, що фактів використання нелегальної праці найманих працівників, зокрема ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у підприємницькій діяльності ФОП ОСОБА_4 не виявлено.

Згідно акту Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_4 щодо оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року не встановлено використання праці найманих працівників без укладення трудових договорів.

З листа Бучацької об`єднаної державної податкової інспекції від 31.03.2014 року №1532/19-03-17-025 вбачається, що інформація про сплату податків по громадянах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відсутня.

З листа Бучацької районної державної адміністрації, про розгляд звернення ОСОБА_6 від 08.07.2014 року вбачається, що сільський голова с.Соколів підтверджує, що потерпілі працювали у ФОП ОСОБА_4 сторожами.

Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , який своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, показання потерпілих, свідків, перевіривши представлені суду стороною обвинувачення та стороною захисту докази, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, слід визнати невинуватим та виправдати.

Згідно ч.1,3 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:

1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;

2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;

3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Обвинувальний вирок не може грунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Як вбачається із Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 грудня 2004 року №336 сторож у своїй діяльності здійснює такі обов`язки, зокрема: перевіряє цілісність об`єкта, що охороняється, (замків та інших запірних пристроїв; наявність пломб; протипожежного інвентарю; справності сигналізації, телефонів, освітлення), разом з представником адміністрації або змінним сторожем. У разі виявлення несправностей (зламані двері, вікна, замки, відсутність пломб та печаток і таке інше), які не дозволяють прийняти об`єкт під охорону, доповідає про це особі, якій він підзвітний, представнику адміністрації та черговому з відділку міліції і охороняє сліди злочину до прибуття представників міліції. За умови виникнення пожежі на об`єкті підіймає тривогу, сповіщає пожежну команду та чергового з відділку міліції, вживає заходів щодо ліквідації пожежі. Чергує в прохідній підприємства, установи, організації: пропускає працівників, відвідувачів, автотранспорт на територію підприємства, установи, організації та назад після пред`явлення ними відповідних документів. Звіряє супровідні документи з фактичною наявністю вантажу, відкриває та закриває ворота. Приймає і здає чергування з відповідним записом у журналі. Утримує приміщення прохідної в належному санітарному стані.

Крім того, щодо посади сторожа, даним довідником встановлюються вимоги, а саме базова загальна середня освіта або початкова загальна освіта та професійна підготовка на виробництві.

З показів свідків, на які посилається обвинувачення, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вбачається, що вони ствердили, що потерпілі працювали саме сторожами, проте показали, що лише бачили як потерпілі стояли чи ходили по території на якій здійснює свою підприємницьку діяльність ОСОБА_4 в с.Соколів. З показів даних свідків не вбачається, що потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виконували якісь роботи, які згідно вищенаведеного довідника професій притаманні саме посаді сторожа, крім того із свідчень даних свідків неможливо встановити точний період та регулярність перебування потерпілих на території, що належить ОСОБА_4 . Таким чином, з наведених свідчень вбачається, що фактично свідки лише бачили потерпілих на території у ФОП ОСОБА_4 та самостійно дійшли висновку, що вони там працюють сторожами, що прямо підтвердив в своїх показах свідок ОСОБА_9 .

З показів інших свідків обвинувачення, зокрема ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 вбачається, що вони бачили потерпілих, які знаходились біля торгових об`єктів ОСОБА_4 , жодних показів які б підтверджували факт роботи потерпілих на посаді сторожів, період такої роботи, обов`язки які потерпілі виконували як сторожі дані свідки суду не надали.

Таким чином, суд вважає, що свідченнями свідків обвинувачення не доводиться, факт роботи потерпілих, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на посадах сторожів у ФОП ОСОБА_4 . Зокрема жоден свідок не підтвердив ні період роботи, який вказаний в обвинувальному акті, а саме з вересня 2000 року та з липня 2001 року по лютий 2014 року, ні те, що потерпілі виконували роботи які передбачені для посади сторожа, а саме що потерпілі: перевіряли цілісність об`єкта, що охороняється, (замків та інших запірних пристроїв; наявність пломб; протипожежного інвентарю; справності сигналізації, телефонів, освітлення), разом з представником адміністрації або змінним сторожем, пропуск працівників, відвідувачів, автотранспорту на територію підприємства, установи, організації та назад після пред`явлення ними відповідних документів, звіряли супровідні документи з фактичною наявністю вантажу, відкривали та закривали ворота, приймали і здавали чергування з відповідним записом у журналі, та інші. Також стороною обвинувачення не надано жодного письмового чи іншого доказу, крім свідчень свідків на підтвердження обставин викладених в обвинувальному акті.

Крім того, обставини викладені в обвинувальному акті спростовуються свідченнями свідків, захисту, а саме ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 які суду показали, що потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійснювали в день різні роботи, зокрема рубку дров, косіння трави, розвантажування тощо, дані роботи здійснювалися не регулярно, а за потребою час від часу. Крім того, свідки показали, що за час їх роботи у ПП ОСОБА_4 їм не відомо, щоб охорону об`єктів підприємницької діяльності здійснював сторож. Магазин відкривався, закривався, а також ставився на сигналізацію продавцями магазину.

Щодо фактів виконання потерпілими різних робіт (косіння, рубка дерев, будівельні роботи) по домовленості з ФОП ОСОБА_4 та отримання товарів в його магазині без розрахунку готівкою, то дані факти не заперечуються стороною захисту, проте не доводять обставини на які посилається сторона обвинувачення в обвинувальному акті, а саме що потерпілі були допущені і постійно протягом більш як 13 років працювали на посаді сторожів у ФОП ОСОБА_4 .

Також із досліджених в судовому засіданні письмових документів не вбачається, що під час здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_4 було допущено порушення трудового законодавства.

Щодо листа Бучацької районної державної адміністрації, про розгляд звернення ОСОБА_6 від 08.07.2014 року, то в ньому вказується, що зі слів сільського голови с.Соколів потерпілі працювали у ОСОБА_4 сторожами, сільський голова с.Соколів ОСОБА_9 був допитаний в судовому засіданні і суд дав оцінку його показам, а тому сам по собі такий лист не може бути визнаний судом належним доказом.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується також в тому, що проводив виплату заробітної плати працівникам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на руки, не подаючи при цьому звітності в державні контролюючі органи та не перераховуючи внески за них на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в Пенсійний фонд України, державне соціальне страхування на випадок безробіття у Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, проте стороною обвинувачення не надано суду жодних доказів, які б підтверджували розмір шкоди заподіяної такими діями ОСОБА_4 .

Встановлення матеріальної шкоди, спричиненої діями обвинуваченого, має значення для даного кримінального провадження, оскільки її розмір є однією з підстав визначення порушення законодавства про працю грубим і обставиною яка враховується судом при визначенні виду і міри покарання. Так, згідно Постанови Пленуму Верховного суду України про практику вирішення трудових спорів

N 9 від 06.11.92 , під час вирішення питання про те, чи є порушення законодавства про працю грубим, суд має виходити з характеру провини, обставин, за яких його вчинено, яку ним завдано (могло бути завдано) шкоду.

У відповідності до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого , повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з статтею 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, як встановлено під час судового розгляду, обвинувачення ґрунтується на показах потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обставини викладені в обвинувальному акті, а саме факт допуску ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до виконання роботи на посаді сторожа у вересні 2000 року та липні 2001 року відповідно, а також здійснення ними робіт, що передбачаються посадою сторожа, постійно протягом 13 років в судовому засіданні не доведені, та спростовуються, доказами по справі, а тому на думку суду в діях обвинуваченого ОСОБА_4 відсутній склад злочину, передбаченого ч.1 ст.172 КК України.

Вирішуючи цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_4 про зобов`язання вчинити дії, та стягнення недоотриманого заробітку та моральної шкоди, то обставини викладені в цивільних позовах в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, а в діях ОСОБА_4 відсутній склад кримінального правопорушення, яким могла б бути заподіяна шкода потерпілим, то у задоволенні цивільних позовів слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинувачені за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.172 КК України та виправдати за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

У цивільному позові ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про зобов`язання вчинити дії та стягнення майнової і моральної шкоди відмовити.

У цивільному позові ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про зобов`язання вчинити дії та стягнення майнової і моральної шкоди відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1