Справа № 183/6873/15
№ 1-кп/183/840/15
В И Р О К
іменем України
03 грудня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадженні № 0000481 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, молодшого сержанта військової частини НОМЕР_1 , з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ),

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 9, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України. Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 25 березня 2013 року наказом № 59 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, та призначено на посаду кулеметника 2-ої парашутно-десантної роти 1-го парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до Закону України про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. У відповідності до нової редакції ст. 407 КК України, внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини», опублікованої у журналі Голос України від 04 березня 2015 № 39, молодший сержант ОСОБА_4 вчинив злочин в умовах особливого періоду.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині ) від 22 березня 2015 року, молодшому сержанту ОСОБА_4 була надана відпустка терміном 10 діб, тобто ОСОБА_4 повинен був прибути до військової частини НОМЕР_2 квітня 2015 року.
03 квітня 2015 року військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без поважних причин не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , та в подальшому свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, до органів військового та цивільного управління про себе не заявляв, мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 не приймав.
29 вересня 2015 року молодший сержант ОСОБА_4 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 та заявив про себе у зв`язку із чим злочин було припинено.
Таким чином 03 квітня 2015 молодший сержант ОСОБА_4 не з`явився вчасно на службу та незаконно знаходився за межами військової частини до 29 вересня 2015 року.
Дії молодшого сержанта ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у тому, що 03 квітня 2015 року без поважних причин не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , та в подальшому свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, до органів військового та цивільного управління про себе не заявляв, мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 не приймав. До розташування військової частини НОМЕР_1 повернувся добровільно 29.09.2015 року. У скоєному щиро кається.
Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені ним нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, за ч. 4 ст. 407 КК України.
В судовому засіданні судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно обвинуваченим ОСОБА_4 злочин, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 є встановленою та доведеною, його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Обставинами, які пом`якшують покарання суд, визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки, визнання вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу винного, а саме те, що ОСОБА_4 вину визнав повністю, розкаявся, за місцем проживання і служби характеризується позитивно, є учасником антитерористичної операції по забезпеченню її проведення, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, що дає суду підстави для призначення ОСОБА_4 покарання у виді трьох років позбавлення волі, а також, виходячи з того, що суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, тривалістю 1 рік 6 місяців.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання з позбавленням волі на вказаний строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання ним нових злочинів.
З цих же підстав суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_4 покарання в межах найбільшої санкції ч. 4 ст. 407 КК України.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Копію вироку вручити засудженому негайно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Суддя ОСОБА_1