Номер провадження: 11-кп/785/1595/15
Номер справи місцевого суду: 497/2157/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.12.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000565 від 13.08.2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Болградського районного суду Одеської області від 24.09.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Болград Одеської області, росіянин, громадянин України, з неповною вищою освітою, не одружений, не працюючий, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 13 січня 2015 року Болградським районним судом Одеської області за ст.402 ч.1 КК України до двох років позбавлення волі з застосуванням ст. 75,76 КК України з іспитовим строком 1 рік;

засуджений за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

У відповідності зі ст. 71 КК України до покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Болградського районного суду Одеської області від 13 січня 2015 року - 1 (один) місяць позбавлення волі та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Міра запобіжного заходу у виді домашнього арешту до набрання вироку законної сили змінена на тримання під вартою, взято обвинуваченого під варту в залі суду. Строк відбування покарання обчислений з 24.09.2015 року, -

встановив

Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 засуджений за те, що в червні 2015 року, маючи умисел на незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, з метою їх особистого вживання, діючи в порушення вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 року, перебуваючи біля озера Ялпуг з боку парку імені Пушкіна в м. Болграді Одеської області, зірвав з дикорослинного куща коноплі кілька гілок, які переніс у свою квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , де їх висушив природним шляхом та самостійно вручну подрібнив, виготовивши таким чином особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс.

Виготовлений наркотичний засіб ОСОБА_7 помістив у 11 поліетиленових пакетів вагою приблизно 1 грам в кожний пакет та зберігав їх у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , з метою особистого вживання.

В період часу з червня по серпень 2015 року ОСОБА_7 частину виготовленого ним канабісу вагою приблизно 2,5 грама, яка знаходилась в трьох поліетиленових пакетах, вжив особисто шляхом паління, а решту наркотичного засобу ОСОБА_7 незаконно зберігав у своїй квартирі для особистого вживання.

13.08.2015 року під час проведення обшуку у квартирі за місцем проживання ОСОБА_7 за зазначеною вище адресою було виявлено та вилучено 8 поліетиленових пакетів з речовиною рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною масою у висушеному стані 6,55 грама.

Не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного йому покарання, обвинуваченим ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій він, посилаючись на те, що він співпрацював зі слідством під час досудового розслідування кримінальному провадженні та у скоєному розкаявся, просить призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України.

Уточнивши в суді апеляційного суду свої апеляційні вимоги, обвинувачений просив вирок суду в частині призначеного покарання - змінити та пом`якшити призначене йому покарання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; обвинуваченого, який підтримав свою апеляцію та просив призначити йому більш м`яке покарання, ніж передбачене законом, та який в судових дебатах та останньому слові, визнав безпідставність своїх доводів, однак при цьому прохав суд по можливості призначити йому більш м`яке покарання; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, пославшись на відсутність підстав для застосування відносно обвинуваченого вимог ст.69 КК України; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які покладені у вироку суду та яким наданий відповідний аналіз.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений посилаючись на суворість призначеного йому покарання вказав, що вважає постановлений відносно нього вирок Болградського районного суду Одеської області від 13.01.2015 року за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.402 КК України незаконним. Разом з тим пояснив, що вказаний вирок суду не оскаржував, оскільки не вважав на той момент цю обставину значною. При цьому обвинувачений будь-яких доводів на обгрунтування можливості застосування відносно нього вимог ст.69 КК України та призначення йому більш м`якого покарання не навів та вказав, що він на даний час розуміє, що вирок, який він оскаржує та який є предметом апеляційного перегляду постановлений у відповідності до вимог закону.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 і чи повинен він її відбувати, суд першої інстанції, як зазначено у вироку, врахував відповідно до ст.65 КК України характер суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання та проживає з батьком - пенсіонером, має на утриманні доньку - 2009 року народження та обставину, яка у в відповідності до вимог ст.66 КК України пом`якшує його покарання - його повне визнання провини, щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання суд першої інстанції також врахував ту обставину, що обвинувачений вчинив злочин, який йому інкримінується у період відбуття покарання за вироком Болградського районного суду Одеської області від 13.01.2015 року, за яким він був засуджений до покарання у виді двох років позбавлення волі та з застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та з іспитовим строком на 1 рік.

Правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, зокрема і пом`якшуючу покарання обставину - щире каяття та дані про особу обвинуваченого, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65, 71 КК України, призначив обвинуваченому відповідне покарання, шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за попереднім вироком та прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства. При цьому суд фактично призначив обвинуваченому мінімальне покарання, яке можливо призначити у даному випадку у разі призначення покарання за сукупністю вироків.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

Доводи обвинуваченого, які зазначені в апеляційній скарзі про наявність підстав для призначення йому покарання з застосуванням вимог ст.69 КК України, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вчинення ним злочину у період відбуття покарання, у відповідності до вимог кримінального закону, позбавляло суд призначити йому покарання менше, ніж 2 років позбавлення волі, оскільки попереднім вироком він був засуджений саме до цього строку покарання.

Колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Болградського районного суду Одеської області від 24.09.2015 року відносно ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишити обраний районним судом під час постановлення вироку - тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України протягом трьох місяців с моменту набрання нею законної сили, а засудженим у той-же строк, з моменту отримання копії ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 . ОСОБА_8 .