Дата документу Справа № 1

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єд. унікальний № 321/ 595/14-к
№ пров. 11-сс/778/ 201/14 Головуючий в 1-й інст.- ОСОБА_1
Категорія - ст. 193 КПКУ Доповідач в 2-й інст. - ОСОБА_2

16 квітня 2014 року судова палата з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
адвоката - ОСОБА_7 ,
піідозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому заседанні матеріали за апеляцією прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2014 року, якою
клопотання слідчого про зміну раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 залишено без задоволення.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 08 лютого 2014 року приблизно о 03 годині ночі, перебуваючи в стані алкогольного сп`яґніння, знаходячись у приміщенні магазину "Харчі-вночі", розташованому по вул. 50 років радянської влади, 1/11 в смт. Михайлівка Запорізької області, діючи в групі осіб з ОСОБА_9 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, з проявом особливої зухвалості вчинили хуліганські дії щодо продавця магазину ОСОБА_10 , висловлювалися на її адресу брудною лайкою, а коли та була вимушена закрити приміщення магазину, щоб запобігти подальшому розвитку конфлікту, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 почали стукати у вікна магазину, розбивши склопакет, та смикати дверну ручку вхідних дверей, пошкодивши таким чином двері і спричинивши приватному підприємцю ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 2 000 гр., на зауваження ОСОБА_11 не реагували, почали провокувати його на бійку, незважаючи на різницю в віці, зірвали на деякий час нормальну роботу магазину.
Як вказано в судовій ухвалі, слідчий СВ Михайлівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_12 звернувся до суду з клопотанням про зміну раніше обраного щодо ОСОБА_8 який обгрунтовано підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що ОСОБА_8 судимий за умисні злочини, підозрюється у скоєнні умисного злочину середньої тяжкості, який вчинений ним у період іспитового строку за попереднім вироком суду і за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 4 років, порушив умови раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, тобто, вказаний запобіжний захід не забезпечує належної поведінки підозрюваного в ході розслідування кримінального провадження, виконання процесуальних рішень, та не зможе забезпечити її в процесі розгляду провадження в суді.
Ухвалою слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2014 року в задоволенні клопотання відмовлено за мотивом його необгрунтованості.
В апеляції прокурор, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, просить скасувати вказану ухвалу, як незаконну, посилаючись на те, що висновки слідчого судді не відповідають матеріалам справи, та винести нову ухвалу, якою змінити раніше обраний щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на інший у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді по справі, доводи прокурора, який підтримав апеляцію, пояснення підозрюваного та доводи його захисника, які заперечували проти задоволення апеляції, перевіривши доводи апеляції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню за таких підстав.
Залишаючи клопотання слідчого без задоволення, слідчий суддя мотивував своє рішення посиланням на те, що судом під час розгляду клопотання не встановлена наявність ризиків, передбачених у п.2 ч.1 ст. 177 КПК України 2012 року, а порушення підозрюваним обов`язку знаходитися за місцем свого мешкання цілодобово, а саме відсутність його вдома 01.04.2014 року з 12 до 13 години, носило разовий характер і не було спрямовано на протиправні дії.
Даний висновок суду в повній мірі відповідає фактичним обставинам та матеріалам провадження, з яких вбачається, що питання про наявність або відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вже було предметом судового розгляду і ухвалою слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 14.03.2014 року, яка набрала законної сили, запобіжним заходом щодо підозрюваного ОСОБА_8 обраний домашній арешт, тому у відповідності до вимог ст. 200 КПК України в клопотанні про зміну раніше обраного запобіжного заходу слідчий або прокурор може посилатися лише на обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, або на обставини, що існували під час прийняття такого рішення, але про які слідчий або прокурор на той час не знав та не міг знати.
Обгрунтовуючи в своєму клопотанні необхідність зміни щодо підозрюваного вказаного запобіжного заходу на тримання під вартою, слідчий послався на порушення підозрюваним 01.04.2014 року покладеного на нього рішенням слідчого судді від 14.03.2014 року обов`язку не залишати місце свого проживання цілодобово, що, на його думку, свідчить про те, що даний запобіжний захід не забезпечує належної поведінки ОСОБА_8 під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження в суді, а прокурор в своїй апеляційній скарзі не погодився з висновком суду про поважність причини скоєння вищевказаного порушення підозрюваним, посилаючись на те, що КПК не передбачає можливості таких порушень з будь-яких причин.
Проте, слідчий суддя при розгляді даного клопотання всебічно перевірив доводи підозрюваного і дійшов висновку про їх слушність з огляду на пояснення з цього приводу його матері ОСОБА_13 та відповідні медичні документи в підтвердження того факту, що він був відсутній вдома протягом години, бо відвозив мати автомобілем до лікарні на прийом лікаря та назад додому. Ніким не заперечується і той факт, що на це ОСОБА_8 не мав належного дозволу з боку відповідних службових осіб органу досудового розслідування.
Однак доводи прокурора в його апеляції про те, що це порушення є свідоцтвом того, що раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечує належної процесуальної поведінки підозрюваного, з огляду на разовий та досить поважний характер такого порушення, не можна визнати достатньо переконливими для заміни такого запобіжного заходу на найбільш суворий у вигляді тримання під вартою.
Крім того, до суду надійшли дані про те, що на даний час досудове розслідування за цим кримінальним провадженням вже завершено.
За таких обставин судове рішення по цій справі відповідає вимогам кримінального процесуального закону і матеріалам справи, тому судова колегія не вбачає підстав для його скасування та винесення по даній справі нового рішення про задоволення клопотання слідчого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 200, 405, 407, 409, 422 КПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2014 року про залишення без задоволення клопотання слідчого про зміну щодо підозрюваного ОСОБА_8 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою - без змін.
Ухвала суду є остаточною, оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий:

судді: