Справа № 1-324/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2011 року

Рівненський міський суд

головуючий Герасимчук М.К.,

при секретарі Стельмах І.І.,

з участю прокурора Карпюк І.В.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не військовозобов"язаного, судимого вироком Рівненського міського суду від 27 січня 1994 року по ст. 81 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі, вироком того ж суду від 26 червня 1998 року по ст. 140 ч. 2 КК України на 1 рік позбавлення волі, вироком того ж суду від 19 березня 2001 року по ст. 141 ч.2, 140 ч.2 КК України на 5 років позбавлення волі, вироком того ж суду від 30 січня 2004 року по ст. 186 ч.2, 186 ч.3, 152 ч.1, 357 ч.3 КК України на 5 років позбавлення волі, вироком того ж суду від 3 червня 2009 року по ст. 186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі, та звільненого від відбування покарання у відповідності до ст. 75 КК України з випробувальним строком 2 роки, вироком того ж суду від 14 червня 2010 року по ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч. 2, ст. 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі , мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4,-

за ч. 2 ст. 185 ч.1, 187 КК України,-

в с т а н о в и в :

17 жовтня 2009 року, близько 18 год., на перехресті вул. Сагайдачного та Шевченка в м. Рівне, з кишені куртки ОСОБА_3 ОСОБА_2 таємно викрав її мобільний телефон "Нокія - 2600 с"з сім- карткою "Київстар" загальною вартістю 700 грн.

Допитаний судом ОСОБА_2 повністю визнав себе винуватим у вчинені злочину за обставин, вказаних у вироку. Він показав, що 17 жовтня 2009 року біля 18 години на вул. Сагайдачного підійшов до своїх знайомих - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Під час спілкування з ОСОБА_3 обнімав її, і в цей момент з кишені ї куртки таємно викрав мобільний телефон "Нокія - 2600 с". Після цього швидко пішов з місця пригоди в напрямку залізничного вокзалу. Згодом викрадений телефон продав.

В судовому засіданні ОСОБА_2, потерпіла ОСОБА_3, інші учасники процесу при вирішенні питання про обсяг дослідження доказів в частині обвинувачення підсудного за ч. 2 ст. 185 КК України в порядку ст. 299 КПК України погодились з недоцільністю дослідження доказів, стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. На переконання суду підсудний та потерпіла правильно розуміють зміст цих обставин, що не викликає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Дії підсудного, які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше неодноразово судимий за корисливі злочини. Разом з тим, суд приймає як обставину, що пом"якшує покарання повне визнання ОСОБА_2 вини, повернення викраденого майна потерпілій. З урахуванням обставин справи, необхідним для виправлення підсудного має бути покарання, пов"язане з ізоляцією його від суспільства.

За ч. 1 ст. 187 КК України ОСОБА_2 підлягає виправдання за недоведеністю його участі у вчиненні злочину.

Досудовим слідством ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що він 7 листопада 2009 року на перехресті вулиць Сагайдачного та Шевченка в м. Рівне, з метою заволодіння чужим майном вчинив напад на ОСОБА_5, та погрожуючи ножем, використовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров"я потерпілого, відкрито викрав у нього мобільний телефон "Нокія-1112" з сім- картою, гроші в сумі 110 грн., заволодівши майном на суму 305 грн.

На досудовому слідстві та в суді ОСОБА_2 заперечував свою причетність до розбійного нападу на ОСОБА_5

Аналіз доказів переконує суд у недоведеності винуватості підсудного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Так, є голослівним твердження досудового слідства про наявність у підсудного ножа в момент нападу. Потерпілий суду показав, що про ніж він чув лише зі слів підсудного. Показання потерпілого в суді щодо впізнання нападника є суперечливими з огляду на можливість бачити підсудного в темну пору доби, до якого ОСОБА_5 був повернутий спиною.

В постанові слідчого ( а.с. 117) в порядку ст. 26 КПК України та обвинувальному висновку констатується про те, що телефон потерпілого ОСОБА_2 продав ОСОБА_6, і останній згодом його загубив в під"їзді будинку № 24 по вул. Набережній. Такі обставини викликають сумнів у твердженні досудового слідства про те, що телефон ОСОБА_5 ОСОБА_7 купив в кіоску неподалік Будинку побуту. При цьому слідчий в протоколі огляду предметів робить суперечливе посилання та те, що згаданий телефон було вилучено у ОСОБА_8 ( а.с. 106).

Під час судового розгляду неповнота досудового слідства усунута не була.

Керуючись ст. 323 - 324 КПК України, суд,-

з а с у д и в :

ОСОБА_2 визнати винуватим за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України зарахувати частково відбуте покарання за вироком Рівненського міського суду від 14 червня 2010 року та остаточно визнати покарання у виді 4 років 7 місяців позбавлення волі з поміщенням засудженого до кримінально - виконавчої установи.

Початок строку відбування покарання рахувати з 8 листопада 2009 року.

За ч. 1 ст. 187 КК України ОСОБА_2 виправдати за недоведеністю його участі у вчиненні злочину.

Запобіжний захід засудженому до вступу вироку в законну силу залишити попередній - тримання під вартою в СІЗО м. Рівне.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області впродовж 15 діб, а засудженим в той же строк з моменту отримання його копії.

Суддя -