Справа № 514/374/14-к
Провадження № 1-кп/514/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.09.2015

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши в смт. Тарутине Одеської області у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, зареєстрованої та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з неповною середньою освітою, пенсіонерки, не одруженої, не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В С Т А Н О В И В:
Органом досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 26.09.2013року біля 17:00години , знаходячись за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , зустрівши прибувших на територію її домоволодіння потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на грунті тривалих неприязнених стосунків, які виникли через поділ спадкового майна, обвинувачена ОСОБА_4 , діючи навмисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, тримаючи в правій руці сокиру для вирубування кукурудзи, штовхнула двома руками потерпілу ОСОБА_7 , в результаті чого заподіяла останній тілесні ушкодження у вигляді садна нижньої губи справа, яке згідно п.2.3.5 « Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень» відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Після чого, Обвинувачена ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, сокирою для вирубування кукурудзи, що знаходилась в правій руці, завдала один удар в обличчя потерпілій ОСОБА_8 , в результаті чого заподіяла останній тілесні ушкодження у вигляді незначної набряклості лівої щоки, садна до наружі від кута рота зліва, синця по внутрішній поверхні слизистої лівої щоки, синця по задній поверхні средньої третини лівого плеча які згідно п.2.3.5 « Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 1 ст.125 КК України спричинення умисних легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачена ОСОБА_4 на всьому протязі розгляду справи в суді вину у скоєнні даного кримінального правопорушення не визнала та пояснила, що вона з своєю сестрою ОСОБА_7 та племіннецею ОСОБА_8 знаходяться у довготривалих неприязнених стосунках що стосуються спадщини, яка залишилась після смерті їх батьків. 26.09.2013року вона знаходилась в садку домоволодіння АДРЕСА_1 , яке на момент події належало тільки її сину, де вирубувала бур`яни сокирою для вирубування кукурудзи, потім вирішила сокиру наточити, тож пішла до сусіда тримаючи сокиру на правому плечі правою рукою, біля 18:00 години знаходячись на вулиці Франка вона побачила, що до їх домоволодіння під`їхала машина, намагаючись дізнатися хто це приїхав вона пішла додому при цьому так і тримаючи сокиру для вирубування кукурудзи на правому плечі правою рукою, коли зайшла у подвір`я то побачила, що це приїхала її рідна сестра ОСОБА_7 та племіннниця ОСОБА_8 , а ще з ними був водій ОСОБА_10 . Коли вона зайшла в подвір`я, то побачила, що її сестра ОСОБА_7 відкрила двері веранди і переступила її поріг , а племінниця ОСОБА_8 та водій стояли на подвір`ї. Вона підійшла до своєї сестри ОСОБА_7 , щоб подивитися, що остання там робить так і тримаючи сокиру для вирубування кукурудзи на правому плечі правою рукою, між ними почалася сварка в ході якої її сестра ОСОБА_7 заявила їй, що вона тут «не хазяйка», та несподіванно взяла її за плече, і шовхнула так, що вона розвернулася в інший бік, де в цей час якимось чином опинилася її племінниця ОСОБА_11 , тож сокира для вирубування кукурудзи яку вона тримала на правому плечі правою рукою, трішки відлетіла з плеча обухом на її племінницю ОСОБА_8 і завдала останній незначну подряпину на щоці, але при цьому з руки сокира не випадала. Зазначила, що вона це зробила не навмисно, а саме з вини її сестри ОСОБА_7 яка її штовхнула, і дуже шкодує, що так сталося.

Згідно із ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

У відповідності зі ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Згідно зі ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, сторона обвинувачення посилається на докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені судом, а саме:

- показання потерпілої ОСОБА_7 , яка показала суду, що обвинувачена ОСОБА_4 є її рідною сестрою і мешкає в с. Новоселівка Тарутинського району в будинку їх батьків, який розташований по АДРЕСА_1 . Між ними існує долготривалий конфлікт з приводу майна, яке вона залишила на зберігання в батьківській хаті, ще за житя їх матері. Зазначила також, що вона була прописана в цьому будинку, однак її сестра ОСОБА_4 та секретар селищної ради незаконно виписали з батьківської хати. Тож, постійно коли вона хоче забрати з будинку деякі свої речі, її сестра ОСОБА_4 перешкоджає їй в цьому, посилаючись на те, що на підставі заповіту та свідоцва про право на спадщину її син ОСОБА_12 є власником цього майна. Однак, оскільки вона є інвалідом і має право на обов`язкову долю у спадщині, що залишилась після їх батьків, вона звернулась до суду та рішенням апеляційного суду Одеської області від 05.02.2013року за нею визнано право на 1/12 частину цього будинку. Так, маючи на руках рішення суду, 26.09.2013року вона разом з своєю донькою ОСОБА_8 приїхали до батьківської хати в с. Новоселівка. До села їх привіз водій ОСОБА_13 на своєму автомобілі. Вона спустилася до подвір`я, підійшла до дверей веранди, все було закрито. Аж, раптом, ззаду, без слів, її сестра ,обвинувачена ОСОБА_4 , схватила її двома руками за плечі і штовхнула об двері два рази, внаслідок чого від несподіваності вона прикусила сильно нижнью губу зправа . Вона розвернулася до ОСОБА_4 , яка в цей момент взяла з плеча сокиру для вирубування кукурудзи і цілеспрямовано хтіла нанести удар цією сокирою їй ОСОБА_7 в обличчя, однак , ззаду підбігла її донька ОСОБА_14 , відштовхнула її, та ухиляючись від цього удару все ж таки його отримала по лівій щоці. Потім до них підбіг водій, її донька ОСОБА_14 вирвала у обвинуваченої ОСОБА_4 цю сокирку, віддала її водію і останній заніс сокиру до автомобілю;

- показання потерпілої ОСОБА_8 яка 04.06.2014року показала суду, що дійсно 26.09.2013 року на автомобілі яким керував водій ОСОБА_13 , вона разом з своєю мамою, маючи на руках рішення апеляційного суду Одеської області про право її матері на обов`язкову 1/12 частину у цьому будинку, без його реєстрації у становленому законом порядку, під`їхали до воріт домоволодіння АДРЕСА_1 , щоб перевірити їх майно, яке знаходилось на зберіганні в цьому будинку. Зупинивши автомобіль на вулиці, вони втрьох зайшли до подвір`я, мама підійшла до дверей веранди, щоб розгледіти чи там їх речі, а вона та водій ОСОБА_13 знаходились на подвір`ї. Далі вона побачила, що до подвір`я через хвіртку зайшла обвинувачена, її тітка ОСОБА_4 , яка на правому плечі правою рукою тримала сокиру для вирубування кукурудзи, між останньою та її мамою потерпілою ОСОБА_7 зав`язалась сварка, як вона зав`язалась вона не бачила, однак якось вловила поглядом, що внаслідок цієї сварки - перепалки та « крутящих» моментів її мати ось-ось вдариться обличчям об двері і тому почала бігти до них, в момент коли бігла бачила як мати всім тілом вдарилася об двері, а коли підбігла то побачила, що обвинувачена ОСОБА_4 підняла сокиру з плеча і замахнулась на маму, тож в цьому стані вона відштовхнула мати, і обух сокири прослизнув їй по лівій стороні обличчя та задній поверхні плеча. Далі вона видернула сокиру із рук обвинуваченої ОСОБА_4 , потім вона разом з водіем віднесли сокиру до машини;

- показання свідка ОСОБА_13 який показав суду, що він працює водієм у приватній фірмі , знає потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 як своїх постійних клієнтів - пассажирів. Так, дійсно 26.09.2013року біля 18:00 години він на прохання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 привіз їх у село Новосілівка Тарутинського району Одеської області. Зупинивши автомобіль на вулиці біля домоволодіння вони втрьох зайшли у двір будинку АДРЕСА_1 . Він та ОСОБА_8 стояли на подвір`ї, а ОСОБА_7 підійшла до будинку ближче, далі він побачив жінку з сокирою на плечі, звідки вона прийшла він не бачив, жінка почала сваритися з потерпілою ОСОБА_7 , він це зрозумів по їх обличчям, він не бачив як обвинувачена ОСОБА_4 якось вдарила чи нанесла удар потерпілій ОСОБА_7 , а тільки бачив як ОСОБА_4 "штовхнула груддю" потерпілу ОСОБА_7 , далі потерпіла ОСОБА_8 підбігла до них , щоб зупинити сварку в ході якої обвинувачена ОСОБА_4 взяла топор з плеча правою рукою і замахнулась на потерпілу ОСОБА_8 .. Далі, потерпіла ОСОБА_8 штовхнула свою маму потерпілу ОСОБА_7 в сторону і обвинувачена вдарила лезом сокири по обличчю ОСОБА_8 , він підійшов до них, потерпіла ОСОБА_8 забрала сокиру із рук обвинуваченої ОСОБА_4 і він з потерпілими вийшли на вулицю до машини де залишили сокиру;

- висновок експеризи № 221 від 17.10.2013року згідно якого у ОСОБА_7 мались тілесні ушкодження у вигляді садна нижньої губи зправа які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та які могли бути спричинені внаслідок впливу тупого предмету чи при ударі о такий, можливо і в результаті прикусання зубами самої потерпілої( а.с. 105-106);

- висновок експертизи № 220 від 26.10.2013року, згідно якого у ОСОБА_8 мались тілесні ушкодження у вигляді незначної набряклості лівої щоки, садна до наружі від кута рота зліва, синця по внутрішній поверхні слизистої лівої щоки, синця по задній поверхні середньої третини лівого плеча які відносяться до легких тілесних ушкоджень і могли бути причинені внаслідок впливу тупого предмету чи при ударі о такий, можливо при зазначеному механізмі, а саме, як зазначено вище "..Остання нанесла мені удар топором в обличчя.."( а.с. 107-108);

- протокол проведення слідчого експерименту від 14 січня 2014 року з фототаблицями, відповідно до якого обвинувачена ОСОБА_4 відтворюючи обставини правопорушення, яке було скоєнне 26 вересня 2013 року в подвір`ї будинку АДРЕСА_1 підтвердила, що коли вона зайшла на подвір`я вона побачила, що ОСОБА_8 з невідомим їй громадянином знаходились в західній стороні подвір`я, вказала на якому саме місці знаходилась ОСОБА_7 , після чого показала і пояснила де в неї знаходилась сокира для вирубування кукурудзи і направилась до коридору, де ОСОБА_7 зайшла перша і схватила ( ОСОБА_4 ) за праве плече та розвернула ( ОСОБА_4 ) де та в момент розвороту вдарила ОСОБА_8 , тобто вдарила з необережності ( а.с. 227-231);

- показання експерта ОСОБА_15 , який показав суду, що пошкодження виявлені у потерпілої ОСОБА_7 могли мати місце при обставинах вказаних нею, а саме при ударі об двері прикусила зубами губу, а пошкодження виявлені у ОСОБА_8 не могли мати місце якщо б цією сокирою замахнулись і нанесли удар, також ці ушкодження не мали місце внаслідок ковзання сокири по обличчю, а мали місце " при незначному ударі";

- витяг з кримінального провадження № 0000537, з якого вбачається, що 26.09.2013 року потерпіла ОСОБА_8 надала заяву про спричинення їй тілесних ушкоджень( а.с.191);

- рапорт слідчого ОСОБА_16 адресований начальнику Тарутинського РВ ГУМВС України в Одеській області майору міліції ОСОБА_17 про виявлення кримінального правопорушення від 26.09.2013року, а саме про те, що 26.09.2013року в 17:10 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомила , що в АДРЕСА_1 її вдарила в обличчя сокирою громадянка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з якого вбачається, що ОСОБА_8 надала заяву з приводу завдання їй тілесного ушкодження тільки у вигляді удару в обличчя сокирою ( а.с.192);

- заява ОСОБА_8 від 26.09.2013року на ім`я начальника Тарутинського РВ ГУ МВС України в Одеській області майору міліції ОСОБА_17 в якій вона просить притягнути до відповідальності ОСОБА_4 , яка 26.09.2013року нанесла їй тілесні ушкодження, а саме один удар в обличчя, наполягає на проходженні судово - медичної експертизи, - з якої вбачається, що тілесне ушкодження було тільки одне і у вигляді удару сокирою в обличчя ( а.с. 193);

- заява ОСОБА_7 від 27.09.2013року слідчому ОСОБА_16 в якій вона просить слідчого визнати її потерпілою і наполягає на проходженні СМЕ ( а.с.194);

- протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 від 27.09.2013року, з якого вбачається, що " ... на веранде нас встретила моя сестра ОСОБА_18 , которая без слов толкнула двумя руками, перекинув взгляд на неё увидела, что она намахнулась топором для рубки кукурузы, где моя дочь влезла между нами чтобы предотвратить удар, где ОСОБА_18 нанесла удар топором в область лица.."( а.с. 196);

- письмові пояснення ОСОБА_4 від 26.09.2013року, з яких вбачається, що остання дала пояснення слідчому аналогічні тим поясненням які вона давала суду під час вже судового слідства ( а.с. 199-200);

- протокол огляду предмета, а саме сокири для вирубування кукурудзи, з якого вбачається, що вона виготовлена кустарним способом має дерев`яну рукоятку діаметром 2 см завдовжки 60 см., довжина леза 16.5 см.;

- огляд сокири для вирубування кукурудзи під час дослідження доказів, з огляду на яку дійсно підтверджено, що вона виготовлена кустарним способом має дерев`яну рукоятку діаметром 2 см завдовжки 60 см. та довжину леза 16.5 см.;

- протокол одночасного допиту осіб від 18.12.2013 року, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_4 з якого вбачається, що ОСОБА_7 зазначила слідчому на досудовому розслідуванні про те, що " .. при її спробі відчинити двері до неї підійшла ОСОБА_18 яка штовхнула її двома руками в двері в наслідок чого вона прикусила губу. Далі поки вона прийшла в себе то побачила, що у ОСОБА_14 на обличчі було садно. Момент самого удару вона не бачила, однак вона бачила що в руці ОСОБА_18 тримала сокиру для вирубування кукурудзи, після чого всі пішли на вулицю при цьому ОСОБА_14 забрала топор у Валентини..", - з якого вбачається, що показання ОСОБА_7 при одночасному допиті осіб не збігаються з показаннями які вона надала під час судового допиту, а саме 04.06.2014року де зазначила , що «… ззаду, без слів, її сестра обвинувачена ОСОБА_4 схватила її двома руками за плечі і штовхнула об двері два рази, внаслідок чого від несподіваності вона прикусила сильно нижнью губу зправа . Вона розвернулася до ОСОБА_4 , яка в цей момент взяла з плеча сокиру для вирубування кукурудзи і цілеспрямовано хтіла нанести удар цією сокирою їй ОСОБА_7 в обличчя, однак , ззаду підбігла її донька ОСОБА_14 , відштовхнула її та ухиляючись від цього удару все ж таки його отримала по лівій щоці…». Крім того, з цього протоколу знов таки вбачається, що обвинувачена ОСОБА_4 дає слідчому пояснення про те, що ОСОБА_19 схватила її за плече і потягнула її на себе внаслідок чого вона розвернулась, де позаду знаходилась ОСОБА_14 , якій вона завдала удар з необережності. Тож, ці показання аналогічні тим, які вона давала суду під час судового допиту « … її сестра, ОСОБА_7 , несподіванно взяла її за плече, і розвернула її так, що вона розвернулася в інший бік, де в цей час опинилася її племінниця ОСОБА_11 , тож сокира для вирубування кукурудзи яку вона тримала на правому плечі правою рукою, трішки відлетіла з плеча обухом на її племінницю ОСОБА_8 і завдала останній незначну подряпину на щоці, але при цьому з руки сокира не випадала…»;

- протокол одночасного допиту осіб від 18.12.2013року , а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_4 з якого вбачається, що ОСОБА_8 надаючи пояснення слідчому зазначила "... що ОСОБА_4 підійшла до її матері і останні в котрий раз почали сваритися, вона побачила як ОСОБА_4 штовхнула її маму та при цьому в неї в руці знаходилась сокира. Злякавшись, щоб тітка в подальшому не стала наносити удари мамі вона направилась до них, де тітка в той момент знаходилась до неї обличчям і правою рукою де знаходилась сокира махнула в сторону її обличчя, однак вона встигла ухилитися та по обличчю прийшовся ковзаний удар топором.." ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_13 , який зазначив, що " .. жінка, яка прийшла, груддю налягла на ОСОБА_20 , штовхнула нею ( груддю ). Жінка з сокирою замахнулась нею ( почала піднімати з плеча), в той момент підбігла ОСОБА_14 , яка маму подвинула, і жінка з сокирою нанесла удар в ліву частину обличчя Катерини..".

Крім того, під час судового розгляду, задовольняючи клопотання захисту було призначено комісійну судово - медичну експертизу.

Згідно висновку комісійної судово медичної експертизи Одеського обласного бюро судово- медичної експертизи № 388 від 28.05.2015року наявність одного пошкодження на межі із слизовою оболонкою не повністю узгоджується з кількістю травматичних впливів ( три), на які показує потерпіла ОСОБА_7 ( схватила двома руками і два рази штовхнула). Крім того, виходячи із даних на які вказує ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в ході судового засідання від 04.06.2015року, заподіяння їх можливе як при обставинах на які вказує обвинувачена ОСОБА_4 « …а сестра давно хворіє епілепсією, тож могла в приступі епілепсії прикусити губу в любий час..», так і при обставинах на які вказує потерпіла ОСОБА_7 « … вона мене ззаду ось так схопила, і так два рази штовхає об двері. Я держала рот відкритий та від несподіваності, коли вона мене схопила прикусила губу..» (а.с.170-180).

Згідно висновку комісійної судово медичної експертизи Одеського обласного бюро судово- медичної експертизи № 387 від 28.05.2015року у громадянки ОСОБА_8 мали місце певні ушкодження , а саме ссадно в лівій щочній області з перехідом на область рота з крововиливом в слизову оболонку по внутрішній поверхні лівої щоки та крововилив лівого плеча в області верхньої треті по задній поверхні.

Наявність двох зазначених обмежених по розмірах ушкоджень які виникли внаслідок застосування сили, свідчить про те, що вони спричинені дією тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхньою. Індивидуальні властивості травмуючої поверхні тупого предмета, які б дозволяли його ідентифікувати, в ушкодженнях не відобразились.

Садно лівої щочної області з переходом на область рота з крововиливом в слизову оболонку по внутрішній поверхні лівої щоки спричинено внаслідок ковзання тупого предмета по поверхні шкіри в місці його виникнення, крововилив лівого плеча в області верхньої треті по задній поверхні виник внаслідок ударного механізму ( в наслідок удару тупим предметом, або при соударі по такому).

З судово-експертной точки зору , садно лівої щочної області з переходом на область рота з крововиливом в слизову оболонку по внутрішній поверхні лівої щоки не могло виникнути при механізмі на який вказує ОСОБА_8 в результаті удару обухом топора, так як при ударі подібним тупим предметом високої жорсткості (з металу), з обмеженою контактуючою по верхньою і значною масою виникли б більш значні ушкодження, такі як ушиблена рана, переломи зубів і щелепи, чого у постраждалої не малось. Експерта комісія не виключає можливості виникнення цього ушкодження при менш інтенсивній травматичній дії наприклад внаслідок ковзання ( а не удару) тупого предмету з обмежено контактуючою поверхньою по поверхні шкіри в місці виникнення садна.

Що стосується крововиливу лівого плеча в області верхньої треті по задній поверхні то він міг бути завданий як при механізмі на який вказує ОСОБА_8 ( внаслідок удару обухом сокири), так і при іншому механізмі при ударі по тупому предмету з обмеженою контактуючою по верхньою.

Наявність одного пошкодження обличчя і одного пошкодження лівої верхньої кінцівки хоча і співпадають з кількістю травматичних дій на які вказує ОСОБА_8 однак не повністю співпадають з зазначеним нею вище механізмом заподіяння ( а.с.156-168).

Дослідивши всі надані в судовому засіданні докази як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України не доведена.

Суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та обов`язків, оцінивши всі докази в сукупності та встановивши, що під час судового провадження не здобуто та не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення особами ухвалює виправдувальний вирок.

Мотивом ухвалення виправдувального вироку було те, що під час досудового слідства та судового розгляду не доведено того, що кримінальне правопорушення було вчинено саме з умисної вини обвинуваченої.

Суд прийшов до такого висновку виходячи з наступного.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 вміняється те, що вона на грунті тривалих неприязнених стосунків, які виникли через поділ спадкового майна, діючи навмисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, «тримаючи в правій руці сокиру» для вирубування кукурудзи, «штовхнула двома руками» потерпілу ОСОБА_7 , в результаті чого заподіяла останній тілесні ушкодження у вигляді садна нижньої губи зправа, після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, сокирою для вирубування кукурудзи, що знаходилась в правій руці, «завдала один удар в обличчя» потерпілій ОСОБА_8 , в результаті чого заподіяла останній тілесні ушкодження у вигляді незначної набряклості лівої щоки, садна до наружі від кута рота зліва, синця по внутрішній поверхні слизистої лівої щоки, синця по задній поверхні средньої третини лівого плеча.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 1 ст.125 КК України спричинення умисних легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку комісійної експертизи № 388 від 28.05.2015року наявність у потерпілої ОСОБА_7 одного пошкодження на межі із слизовою оболонкою не повністю узгоджується з кількістю травматичних впливів ( три), на які показує потерпіла ( схватила двома руками і два рази штовхнула), а заподіяння їх можливе як при обставинах на які вказує обвинувачена ОСОБА_4 так і при обставинах на які вказує потерпіла ОСОБА_7 ..

Що стосується висновку комісійної експертизи № 387 від 28.05.2015року ушкодження які мали місце у потерпілої ОСОБА_8 не могли виникнути при механізмі на який вказує ОСОБА_8 в результаті удару обухом топора, так як при ударі подібним тупим предметом високої жорсткості (з металу), з обмеженою контактуючою по верхньою і значною масою виникли б більш значні ушкодження, такі як ушиблена рана, переломи зубів і щелепи, чого у постраждалої не малось. Експерта комісія не виключає можливості виникнення цього ушкодження при менш інтенсивній травматичній дії наприклад внаслідок ковзання ( а не удару) тупого предмету з обмежено контактуючою поверхньою по поверхні шкіри в місці виникнення садна.

Наявність одного пошкодження обличчя і одного пошкодження лівої верхньої кінцівки хоча і співпадають з кількістю травматичних дій на які вказує ОСОБА_8 однак не повністю співпадають з зазначеним нею вище механізмом заподіяння.

Тому, дане обвинувачення відносно ОСОБА_4 щодо спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є неповним та неконкретним, як і саме досудове розслідування, не встановлювались ішні свідки очевидці подій, коли під час судового розгляду сама обвинувачена ОСОБА_4 вказувала, що якись сусід бачив як вона йшла по вулиці з сокирою, коли до будинку підїхала якась машина, не проводився слідчий експеримент за участю потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а проведений слідчий експеремент з обвинуваченою ОСОБА_4 свідчить на її користь, а саме, що того удару своїй небозі ОСОБА_8 , вона завдала ненавмисно, а з вини своєї сестри яка її штовхнула.

Показання потерпілої ОСОБА_7 , яка в ході судового розгляду давала показання противоречиві тим, що вона давала на досудовому розслідуванні , а саме, що при її спробі відчинити двері до неї підійшла ОСОБА_18 яка штовхнула її двома руками в двері в наслідок чого вона прикусила губу, поки вона прийшла в себе то побачила, що у ОСОБА_14 на обличчі було садно, « момент самого удару вона не бачила », однак вона бачила що в руці ОСОБА_18 тримала сокиру для вирубування кукурудзи, хоча в судовому засіданні стверджувала що раптом, ззаду, без слів, її сестра , обвинувачена ОСОБА_4 , схватила її двома руками за плечі і « штовхнула об двері два рази », внаслідок чого від несподіваності вона прикусила сильно нижнью губу зправа . Вона « розвернулася до ОСОБА_4 , яка в цей момент взяла з плеча сокиру для вирубування кукурудзи і цілеспрямовано хтіла нанести удар цією сокирою їй ОСОБА_7 в обличчя, однак , ззаду підбігла її донька ОСОБА_14 , відштовхнула її, та ухиляючись від цього удару все ж таки його отримала по лівій щоці» - суд оцінює критично.

Показання потерпілої ОСОБА_7 , яка є ініціатором притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності та заінтересована в результатах кримінального провадження щодо обставин заподіяння їй тілесних ушкоджень, іншими доказами не підтверджуються, так як єдиний свідок ОСОБА_13 суду показав, що він не бачив як обвинувачена ОСОБА_4 якось вдарила чи нанесла удар потерпілій ОСОБА_7 , а наявність в неї легких тілесних ушкоджень не доводить факту заподіяння їх від умисних дій сторонньої особи; безперечних доказів, які б прямо вказували на те, що саме ОСОБА_4 за обставин, викладених в обвинувальному акті, були спричиненні легкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 , не зібрано.

Показання потерпілої ОСОБА_8 , яка також є ініціатором притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності та заінтересована в результатах кримінального провадження щодо обставин заподіяння їй тілесних ушкоджень, а саме нанесення одного удару сокирою для вирубування кукурудзи в обличчя, іншими доказами не підтверджуються, так як єдиний свідок ОСОБА_13 суду показав, що « потерпіла ОСОБА_8 підбігла до них( ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ) , щоб зупинити сварку в ході якої обвинувачена ОСОБА_4 взяла топор з плеча правою рукою і замахнулась на потерпілу ОСОБА_8 та вдарила лезом сокири по обличчю ОСОБА_8 », що протирічить показанням самої потерпілої ОСОБА_8 яка зазначила, що «обвинувачена ОСОБА_4 нанесла їй один ковзаний удар обухом цієї сокири» , що також протирічить висунутому обвинуваченню «завдала один удар в обличчя» потерпілій ОСОБА_8 , тож, безперечних доказів, які б прямо вказували на те, що саме ОСОБА_4 за обставин, викладених в обвинувальному акті, були спричиненні легкі тілесні ушкодження ОСОБА_8 , не зібрано.

Згідно положень статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Презумпція невинуватості є одним із основних принципів сучасного кримінального провадження. Окрім того, це положення закріплено в пункті 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, в якій зазначено, що кожен обвинувачений в скоєнні кримінального правопорушення вважається невинним, до тих пір поки його винність не буде встановлена в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно п.10 ч.1, ст.7, частин 1,2,4 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки ї вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Сумнівний характер вчинення ОСОБА_4 інкримінованого їй суспільно-небезпечного діяння не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов свій вияв в практиці Європейського суду з прав людини,зокрема рішення від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України», в якому зазначалось,що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумцій факту.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідальність за ст.125 КК України настає лише у випадку, якщо суб`єкивна сторона злочину характеризується умисною виною.

В судовому засіданні не здобуто доказів, щодо умислу обвинуваченої на нанесення тілесних ушкоджень потерпілим .

Сам факт отримання незначних легких тілесних ушкоджень потерпілими, не свідчить про застосування умислу .

Розглядаючи позовні вимоги потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 6168гривен 65 копійок та моральної шкоди у розмірі 60 000 гривень, суд вважає, що вони задоволенню не підлягають, так як у судовому засіданні дослідженими доказами не знайшла свого підтвердження винуватість ОСОБА_4 у їх спричиненні.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та виправдати її у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину.

В задоволенні позовних вимог потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди в розмірі 30 000 ( тридцять тисяч) гривень відмовити повністю.

В задоволенні позовних вимог потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 6168 ( шість тисяч сто шістдесят вісім) гривень 65 копійок та моральної шкоди у розмірі 30 000( тридцять тисяч) гривень- відмовити повністю.

Речовий доказ, а саме сокиру для вирубування кукурудзи повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Тарутинський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1