ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вінницький районний суд Вінницької області

м. Вінниця, вул. Вінніченка, 29, 21009, (0432) 61-82-86

27 грудня 2010 року

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого, судді Стадника І.М.,

при секретарі Барановій О.М.,

з участю прокурора Гантімурової Н.В

захисника

адвоката Г оменюка В.М.,

м. Вінниця

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився с. Софія Дрокієвського району, республіка Молдова, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, раніше судимого:

24.07.2008року Вінницьким районним судом за ст. 263 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Згідно з постановою Вінницького районного суду від 9 лютого 2009 року звільнений від покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України від 12.12.2008 року «Про амністію»,

у вчиненні злочину, що передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29.03.2010року приблизно о 20.30 год. в с. Жабелівка Вінницького району в

приміщенні літньої кухні домогосподарства, розташованого по вул. Мічуріна, 17, в ході

вживання спиртних напоїв між власником даного будинку - ОСОБА_2 та ОСОБА_1

В.І. відбулась сварка на побутовому ґрунті, під час якої ОСОБА_2 спричинив декілька

ударів руками по різним частинам тіла ОСОБА_1 Дана бійка була припинена

присутніми, після чого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 примирились між собою,

потиснувши руки.

Через деякий час ОСОБА_1 вирішив піти додому і тому ОСОБА_2 пішов його

проводити до хвіртки свого подвіря. В цей час ОСОБА_1 дістав з кишені перочинний

ніж і з метою помсти умисно наніс ним ОСОБА_2 один проникаючий удар в нижню

праву частину живота. Після цього ОСОБА_1 пішов в напрямку свого будинку, а

проходячи повз ставок, викинув у водойму ніж.

В результаті умисних дій ОСОБА_1 потерпілий ОСОБА_2 отримав тяжкі

тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх спричинення.

Підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину, що передбачений ч. 1 ст.

121 КК України, тобто в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень визнав

частково та пояснив, що 29 березня 2010 року приблизно о 18-00 год. він йшов до своїх

знайомих - подружжя Каспруків, які проживають по сусідству із потерпілим ОСОБА_2С

та проходячи повз домогосподарство останнього, побачив на його подвір'ї голову

сільської ради, до якого вирішив звернутись з розмовою. Зайшов на подвір'я до ОСОБА_2

Л.С., де в цей час перебували сам ОСОБА_2, його дружина, ОСОБА_3

сільської ради - ОСОБА_4

М.А. та голова

Вирішивши з головою сільської ради свої питання і коли вже мав намір виходити з подвіря, дружина ОСОБА_2 запросила його до хати повечеряти разом з ними усіма, на що він спочатку відмовився. Але після того як його запросив сам ОСОБА_2, він погодився.

За столом між ним та ОСОБА_2 виникла розмова з приводу ставка, який він орендував, яка переросла у суперечку, в ході якої ОСОБА_2 наніс йому біля 3-х ударів рукою по обличчю, від яких він впав. Зупинили побиття присутні у будинку, а далі вони вийшовши на вулицю помирилися, потиснувши один одному руки.

Через деякий час він вирішив йти додому і ОСОБА_2 пішов його проводити до хвіртки. Йдучи до хвіртки він неодноразово запитував ОСОБА_2 за що той його вдарив, а коли останній знову замахнувся на нього рукою, він ухилився і вдарив ОСОБА_2 перочинним ножем, який до того був складеним у нього в кишені штанів. Усвідомивши, що він накоїв, він викинув ніж в річку, повз яку проходив йдучи додому.

При цьому підсудний ОСОБА_1 запевнив суд, що мети спричинення ОСОБА_2 тяжких тілесних ушкоджень у нього не було, а діяв він виключно в межах необхідної оборони та під впливом образи з боку потерпілого. Наслідки, що можуть наступити в результаті таких дій, не передбачав.

В скоєному щиро розкаюється, просить пробачення у потерпілого.

Заявлений та уточнений в ході судового розгляду потерпілим ОСОБА_2 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 27000 грн. визнав повністю. Відразу після події, а також в ході судового розгляду справи частково відшкодував витрати потерпілого на лікування, а залишок суми - 20000 грн., - визнає і обіцяє відшкодувати в майбутньому.

Хоча підсудний ОСОБА_1 визнав свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину лише частково, його вина в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент його заподіяння, підтверджується його ж показаннями, показаннями потерпілого, свідків, а також матеріалами кримінальної справи.

Так, потерпілий ОСОБА_2 суду показав, що 29 березня 2010 року він разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_5 повертаючись з роботи, вирішили піти до нього додому повечеряти. Зустрівши голову сільської ради ОСОБА_4, запропонували і йому. Коли вони всі стояли надворі біля будинку ОСОБА_2, на подвіря зайшов ОСОБА_1 і він покликав його також на вечерю. Під час вечері випивали - на чотирьох одна пляшка горілки та пиво. За столом між ними відбувалася розмова щодо місцевого ставка, а потім між ним та ОСОБА_1 з цього ж приводу виникла суперечка, в ході якої останній назвав його брехуном, та сказав, що якщо він не погоджується з цим, то хай вдарить його. У відповідь він вдарив ОСОБА_1 навідмаш по обличчю, від чого той впав, а підвівшись ще раз попросив його вдарити, що він і зробив. Коли все скінчилось, вони із ОСОБА_1 вийшли на двір, помирились та потиснули руки. Через деякий час ОСОБА_1 зібрався йти додому і він вирішив його провести до хвіртки. Йшов за ОСОБА_1, проте не доходячи до хвіртки, він відчув удар в живіт, повернувся на подвір'я, дійшов до порогу будинку і впав на коліна.

В питанні призначення покарання покладається на розсуд суду, на суворому покаранні не наполягає, так як перебуваючи в місцях позбавлення волі ОСОБА_1 не зможе відшкодувати йому шкоду, що для нього є головним.

Обґрунтовуючи заявлений по справі цивільний позов пояснив, що внаслідок злочину він довгий час перебував на лікуванні, на що витратив значну суму грошей біля 30000 грн., суттєво погіршився стан його здоровя і самопочуття. Оскільки ще під час перебування у лікарні, ОСОБА_1 передав його дружині 3000 грн., зменшив позовні вимоги на цю суму, зарахувавши її як відшкодування моральної шкоди, а потім ще на 4000 грн. і 3000 грн., що були відшкодовані під час судового розгляду справи.

Невідшкодованою залишається матеріальна шкода - витрати на лікування в сумі 20000 грн.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що підсудний по справі є його батьком. 29 березня 2010 року він знаючи від сусідів, що батько перебуває у ОСОБА_2, зайшов до них на подвір'я з тим, щоб взяти в батька ключі від будинку та одразу пішов додому. Ввечері, біля 21-00 год. він знову прийшов до ОСОБА_2 щоб віддати батькові ключі. В цей час коли він зайшов на подвіря, батько разом із ОСОБА_2 були на подвір'ї і він почув як батько запитував в останнього, за що той його вдарив. При цьому він побачив, що в батька була розбита губа. Під час цієї розмови також були присутні голова сільської ради ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, який йому розказав про бійку батька та ОСОБА_2 Коли батько та ОСОБА_2 помирилися, потиснувши руки, він пішов. А, біля 02-00 год. ночі бабуся розбудила його і сказала, що приїздили працівники міліції, тому що батько підрізав ОСОБА_2 Йому відомо про те, що батько носив при собі розкладний перочинний ніж.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_3,ОСОБА_4 суду підтвердили, що 29.03.2010 року у вечірній час всі вони були запрошені ОСОБА_2 до нього додому на вечерю. Коли стояли на вулиці біля будинку ОСОБА_2, на подвіря зайшов ОСОБА_1, якого також потім запросили до столу. Коли сиділи за столом, розпивали спиртне та завели розмову про місцевий ставок. В ході розмови між ОСОБА_1 та господарем будинку - ОСОБА_2 виникла суперечка, під час якої останній вдарив ОСОБА_1 кулаком в обличчя від чого той упав, а потім наніс йому ще два удари рукою. Бійку зупинив ОСОБА_4, після чого вони вийшли на вулицю, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 примирились один із одним, потиснувши руки.

Приблизно за 3-5 хвилин ОСОБА_1 зібрався йти додому і ОСОБА_2 пішов до хвіртки його проводити. Потім ОСОБА_2 прийшов до веранди тримаючись за живіт і сказав, що ОСОБА_1 ударив його ножем.

Безпосередньо при тому, як ОСОБА_2 вдарив ОСОБА_1, був лише ОСОБА_4, який і припинив конфлікт між ними.

Свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_3 додали також, що коли після примирення ОСОБА_2 пішов проводити ОСОБА_1, вони обидва були зовні спокійними, про щось розмовляли.

Свідок ОСОБА_7, суду показала, що 29.03.2010 року, ввечері після роботи, її чоловік ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, та голова сільської ради ОСОБА_4 прийшли до них додому на вечерю. Через деякий час на подвіря зайшов ОСОБА_1 з тим, щоб поговорити про власні справи із ОСОБА_4 Вони з чоловіком запросили і ОСОБА_1 до столу. Сиділи чоловіки в приміщенні літньої кухні, із спиртного на столі було 1 л горілки та 2 л пива. Що між ними відбувалось вона не знає. Десь біля 20-30 год. Її покликав ОСОБА_3 і сказав викликати швидку, бо ОСОБА_1 підрізав її чоловіка.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 показали, що були запрошені в якості понятих, під час проведення слідчих дій, в ході яких ОСОБА_1 пояснював про обставини справи і як він спричинив ножове поранення ОСОБА_2

Крім того, вина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КК України підтверджується матеріалами справи:

-рапортом помічника чергового РВ УМВС про те, що 29.03.2010 року о 22-07 год. по телефону «102» в чергову частину Вінницького РВ УМВС України надійшло повідомлення з приймального відділення міської клінічної лікарні №2 м. Вінниці про доставлення громадянина ОСОБА_2 з ножовим пораненням в області живота (а.с. 4);

-власноручно написаною ОСОБА_1 явкою з повинного, в якій він щиросердечно зізнається, що під час бійки із ОСОБА_2С, наніс останньому поранення ножем (а.с. 8);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 30.08.2010 року, в ході якого ОСОБА_1 добровільно розповів про обставини вчинення ним 29.03.2010 року злочину і відтворив їх (а.с. 35).

Згідно з актом судово-медичного обстеження №625 від 19.04.2010 року (а.с. 78) в ОСОБА_1 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді двох саден в лівій виличній ділянці та і ділянці правої щоки, синця в ділянці верхньої губи зліва, які утворились від дії тупих твердих предметів, не виключено - 29.03.2010 року, що підтверджує як покази підсудного, так і потерпілого і свідка ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_2 за столом кілька разів вдарив ОСОБА_1 в обличчя.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №1462 від 29.06.2010 року (а.с. 119-120) в потерпілого ОСОБА_2 під час стаціонарного лікування в МКЛ ШМД м. Вінниці з 29.03.2010 року по 17.06.2010 року була виявлена одна колото-різана рана передньої стінки живота в правому підреберї, з проникненням в черевну порожнину, з ушкодженням шлунку, підшлункової залози, брижі попереково-ободової кишки, брижі тонкої кишки, шлунково-ободової звязки, що супроводжувалось внутрішньочеревною кровотечею, післятравматичним тромбозом судин правої половини товстої кишки з некрозом та перфорацією, післятравматичним некротичним панкреатитом, флегмоною заочеревинного простору, дифузним гнійно-фібринозним перитонітом; вищевказані ушкодження обумовили необхідність проведення операції з формуванням зовнішньої повної товстокишкової нориці.

Дані ушкодження у ОСОБА_2 виникли від травмуючої дії (можливо однієї) колючо-ріжучого предмету в ділянку правого підреберя, по давності утворення відповідають строку - 29.03.2010 року та належать до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що спричинили загрозливі для життя явища в момент їх спричинення.

Посилання підсудного ОСОБА_1 на те, що він спричинив потерпілому ОСОБА_2 тяжкі тілесні ушкодження не умисно, без мети помсти за нанесені останнім удари, а діючи виключно в межах необхідної оборони, суд оцінює критично, як спосіб його захисту від предявленого обвинувачення, спрямований на помякшення відповідальності за вчинене.

Зазначені посилання підсудного спростовані іншими доказами по справі, а саме: показаннями потерпілого та свідків ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 із показів яких випливає, що після конфлікту, який виник між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 останні примирились, потиснули один одному руки та продовжували спокійно спілкуватись, а лише через деякий час, коли вони залишились сам на сам біля виходу із подвіря, ОСОБА_1 наніс потерпілому ОСОБА_2 удар ножем, який до того був у складеному стані в кишені його штанів.

Здобуті та досліджені в судовому засіданні докази є внутрішньо погодженими між собою і в сукупності доводять вину підсудного у вчиненні злочину, що передбачений ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання підсудному, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Так, відповідно до класифікації злочинів (ст. 12 КК України) вчинений ОСОБА_1 злочин є тяжким.

ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем проживання, на підставі ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості.

Такими, що помякшують покарання підсудного, слід визнати явку ОСОБА_1 з повинною, а також ту обставину, що злочин ним вчинено у відповідь на протиправні дії та образу з боку потерпілого, який безпричинно наніс йому кілька ударів по обличчю в присутності сільського голови.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного, є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння, що крім пояснень підтверджується також висновком медичного огляду (а.с. 5).

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення підсудного і попередження вчинення ним інших злочинів може бути лише покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням.

При цьому, оскільки потерпілий не наполягає на суворому покаранні підсудного, а підсудним частково відшкодовано заподіяну потерпілому матеріальну шкоду, розмір (строк) покарання слід визначити як мінімальний, передбачений санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.

Під час досудового слідства і суду підсудний не перешкоджав встановленню істини по справі, зявлявся на виклики і виконував процесуальні рішення слідчого і суду, а тому суд приходить до висновку про те, що його належну поведінку до набрання вироком законної сили забезпечить раніше обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Під час досудового слідства потерпілим ОСОБА_2 по справі був заявлений цивільний позов (а.с. 123) про стягнення 27000 грн. матеріальної шкоди і 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Під час судового розгляду потерпілий уточнив позовні вимоги, зменшивши розмір компенсації моральної шкоди до 3000 грн., які були відшкодовані ОСОБА_1 під час перебування потерпілого в лікарні. Крім того, під час судового розгляду справи, підсудним відшкодовано ще й матеріальну шкоду в розмірі 7000 грн., а тому розмір цивільного позову потерпілого складає 20000 грн.

Зазначений позов підлягає до задоволення на підставі ст. 1166 ЦК України, так як його розмір підтверджений документально (а.с. 191-232) і визнається самим підсудним.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 81 КПК України.

Керуючись ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні злочину, що передбачений ч. 1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (пять) років.

Запобіжний захід щодо підсудного до набрання вироком законної сили залишити попередній - підписку про невиїзд.

Цивільний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 20000 (двадцять тисяч) гривень на відшкодування матеріальної шкоди.

Речові докази по справі:

зразки крові ОСОБА_1 на шматку марлі в конверті, три паперових конверта з марлевими тампонами, забрудненими речовиною темно-бурого кольору; футболку чорного кольору з зображенням «Дракона» та написами іноземною мовою червоного та жовтого кольорів «МОКТАЬ КОМБАТ тісТуау» та байку чоловічу темно-синього кольору з капюшоном, які знаходяться у камері схову речових доказів Вінницького РВ ГУМВС України у Вінницькій області - знищити.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом пятнадцяти діб зкїбменту його проголошення в суді.

Г оловуючий суддя :