Провадження № 1-кп/185/591/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2015 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілої ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002109 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Запорожець, Генічеського району, Херсонської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 19 травня 2015 року приблизно о 14 годині 30 хвилин, проходив повз торгівельний кіоск, що розташований за адресою: м. Павлоград, вул. Лізи Чайкіної, 2а, де біля сходинок до вказаного кіоску побачив велосипед марки Україна, який належить ОСОБА_3 . В цей момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_3 , а саме велосипеду марки «Україна».

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне вилучення чужого майна і обернення його на свою користь, ОСОБА_4 , приблизно о 14 годині 35 хвилин, знаходячись біля сходинок до торгівельного кіоску, розташованого за адресою м. Павлоград, вул. Лізи Чайкіної, 2-а, де без застосування фізичного насильства небезпечного для життя і здоров`я, діючи умисно, відкрито, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу заволодів майном потерпілої ОСОБА_3 , а саме велосипедом марки «Україна» вартістю 375 гривень, заподіявши тим самим потерпілій ОСОБА_3 матеріальний збиток на суму 375 гривень, згідно висновку експерта № 4324-15 від 11 вересня 2015 року.

З місця скоєння злочину ОСОБА_4 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та суду показав, що в травні 2015 року числа він не пам`ятає він йшов зі знайомим по вул. Л. Чайкіної в м. Павлограді, де знайомий зайшов за сигаретами до лотка, а він взяв велосипед, який був біля лотка і поїхав на ньому по вул. Л. Чайкіной в напрямку вул. Київської. На велосипеді спустилося заднє колесо і він велосипед поставив біля паркану в приватному секторі і пішов пішки. Повернувшись через пів години велосипеда вже не було. Біля кіоску були дівчина. Він розумів, що це бачили люди. Йому хтось кричав, але він не брав до уваги. Велосипед був «Україна», чорного кольору. Шкоду він не відшкодовував, але планує відшкодувати протягом місяця. В скоєному щиро розкаявся.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 показала, що обвинуваченого знає, у відносинах не перебуває. Дату вона не пам`ятає, вона була в той день на роботі і коли прийшла з роботи, то донька їй розповіла, що у неї викрали велосипед, коли вона поїхала за хлібом в кіоск по АДРЕСА_2 , і що велосипед викрав саме дядя ОСОБА_6 . Вона йому кричала, щоб він їй його повернув, а він у відповідь сказав «був твій став мій» і уїхав. Там був ще дядя ОСОБА_7 , який побіг за ним і не повернувся. Велосипед їй не повернули. Велосипед був чорного кольору марки «Україна». Потім прийшов дільничний і вона написала заяву до міліції. Покарання на розсуд суду.

За згодою учасників кримінального провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої, неповнолітнього свідка та дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого та документів на підтвердження процесуальних витрат. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції нема.

Допитана в судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_8 пояснила, що обвинуваченого знає, він ходить по їх вулиці. Весною 2015 року в обідню пору вона прийшла зі школи і бабуся попросила її сходити за хлібом. Бабуся дозволила поїхати за хлібом на велосипеді. Вона приїхала в лоток в якому продають продукти, розташований по вул. Л. Чайкіної. Велосипед вона залишила біля сходів, а сама пішла до віконця за хлібом. Потім підійшов обвинувачений, взяв велосипед, відійшов, а потім сів і поїхав. Вона йому кричала, що це її велосипед, і щоб він поклав його на місце. А у відповідь він сказав «був твій велосипед, став мій» і уїхав. А другий чоловік побіг за ним. А вона повернулася додому та плакала.

Враховуючи показання обвинуваченого, потерпілої, неповнолітнього свідка та бажання обвинуваченого та потерпілої не досліджувати інші докази по справі, суд вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною повністю.

Дії ОСОБА_4 суд вважає правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

За місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо /Т. 2 а.к.п. - 43/, раніше не судимий /Т. 2 а.к.п. 36, 38/, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває /Т. 2 а.к.п. 39, 41/.

На підставі ст. 65 КК України суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у вигляді позбавлення волі в межах санкції статі за інкриміноване йому кримінальне правопорушення. Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, визнав вину повністю, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання і покарання йому можливо призначити з застосуванням положень ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

У справі маються процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 123 грн. 00 коп. /Т. 2 а.к.п. 27/, які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Речових доказів у справі не має.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 123 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування процесуальних витрат.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1