АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

23 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2015 року задоволено клопотання заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 про визнання наявності підстав для продовження екстрадиційного арешту до фактичної передачі правоохоронним органам Республіки Білорусь щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гомель, Республіки Білорусь, громадянина Республіки Білорусь, білоруса, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в Україні не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 209 КК Республіки Білорусь.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено екстрадиційний арешт до фактичної передачі правоохоронним органам Республіки Білорусь.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що з урахуванням строків встановлених ст. 584 КПК України та тих обставин, які були враховані слідчим суддею при постановленні попереднього рішення про продовження застосування екстрадиційного арешту, існують достатні підстави для подальшого утримання ОСОБА_5 під вартою, оскільки продовження строку екстрадиційного арешту до фактичної його передачі компетентним органам Республіки Білорусь є достатньою мірою запобіжного заходу, який попередить можливість того, що ОСОБА_5 буде переховуватись від органів досудового розслідування, з метою уникнення передачі його вказаним органам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою визнати існування підстав для подальшого утримання його під вартою до фактичної передачі компетентним органам Республіки Білорусь, але не пізніше 08.12.2015 року включно, зазначивши, що строк ектрадиційного арешту не може перевищувати 12 місяців з моменту затримання.

Свої вимоги ОСОБА_5 мотивує тим, що екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи та фактичної його передачі, однак не може перевищувати 12 місяців. На підставі чого вказує, що строк екстрадиційного арешту щодо нього слід рахувати з моменту його затримання, тобто з 8 грудня 2014 року.

Враховуючи всі вказані обставини підозрюваний вважає, що слідчим суддею при розгляді клопотання допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, на підставі чого ухвала підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_5 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

ОСОБА_5 розшукується компетентними органами Республіки Білорусь для притягнення до кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 4 ст. 209 КК Республіки Білорусь.

15.12.2014 року старшим слідчим Гомельського РВ слідчого комітету Республіки Білорусь винесена постанова про притягнення в якості обвинуваченого ОСОБА_5 за злочин, передбачений ч. 4 ст. 209 КК Республіки Білорусь.

28.02.2008 року старшим слідчим слідчого відділу Гомельського РВВС за погодженням із прокурором Гомельського району щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.12.2014 року у відношенні ОСОБА_5 застосований тимчасовий арешт строком на 40 діб до отримання запиту щодо його видачі.

Прокуратурою міста Києва 13.01.2015 року з Генеральної прокуратури України отримано запит Генеральної прокуратури Республіки Білорусь щодо видачі громадянина ОСОБА_5 , а також надано доручення для проведення екстрадиційної перевірки.

Генеральною прокуратурою України прийнято рішення про фактичну передачу ОСОБА_5 правоохоронним органам Республіки Білорусь для притягнення його до відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 209 КК Республіки Білорусь.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2015 року до ОСОБА_5 застосовано екстрадиційний арешт.

11.03.2015 р., 05.05.2015 р., 30.06.2015 р., 25.08.2015 р., 23.10.2015 р. ухвалами Шевченківського районного суду м. Києва визнано наявність підстав для подальшого утримання ОСОБА_5 під вартою и продовжено дію екстрадиційного арешту.

Задовольняючи клопотання заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 , суд вказав, що на даний час існують правові підстави, передбачені кримінальним процесуальним законом для подальшого утримання ОСОБА_5 під вартою, оскільки він може переховуватися від органів досудового слідства, з метою уникнення передачі його вказаним органам та з метою уникнення негативних наслідків його в подальшому необхідно утримувати під вартою.

Колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані, разом з тим постановивши законне та обґрунтоване рішення щодо продовження строку екстрадиційного арешту, слідчим суддею залишено поза увагою вимоги ч. 3 ст. 197 КПК України та не вказано строку дії вказаного обмеження відносно громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_5 , що є порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:
1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості;
2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Інкримінований ОСОБА_5 злочин, передбачений ч. 4 ст. 209 КК Республіки Білорусь відповідає злочину, передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України та є тяжким.
Згідно ч. 10 ст. 584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Відповідно до статті 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року (ратифікована Україною 29 травня 1997 року) "постанова про утримання під вартою" означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

На підставі викладеного саме з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 та застосування щодо нього тимчасового арешту слід відраховувати строк утримання його під вартою.

Ніхто не може бути арештований або утримуватися під вартою не інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Слідчий суддя не в повній мірі дотримався вказаних вимог Закону, та прийняв рішення, яке порушує право ОСОБА_5 на свободу та особисту недоторканість.

Наведені обставини свідчать про істотне порушення слідчим суддею норм кримінального процесуального закону, оскільки суперечить встановленим нормам Закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді в частині продовження строку екстрадиційного арешту без встановлення строків дії не відповідає положенням Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та КПК України, що слугує підставою для її скасування, а тому доводи апеляційної скарги громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_5 є слушними, на підставі чого його апеляція підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 196, 197, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.10.2015 року, якою задоволено клопотання заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 про визнання наявності підстав для продовження екстрадиційного арешту до фактичної передачі правоохоронним органам Республіки Білорусь щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 про визнання наявності підстав для подальшого утримання під вартою громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та продовження строку екстрадиційного арешту до здійснення фактичної передачі компетентним органам Республіки Білорусь, задовольнити частково.

Визнати наявність підстав для подальшого утримання під вартою громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та продовжити застосування екстрадиційного арешту щодо нього в межах дванадцяти місяців з моменту затримання, до фактичної його передачі компетентним органам Республіки Білорусь, тобто до 8 грудня 2015 року включно.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 к у р е н к о