У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участі прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні 04 лютого 2016 року апеляційну скаргу обвинуваченого на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року у кримінальному провадженні № 120 151 000 200 065 99 відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, не судимого в силу ст. 89 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та йому за цим законом призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишений без змін тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі УДПтС в м. Києві та Київській області.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обраховується з 31.07.2015 року.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги вартість лікування потерпілого в сумі 2.895,94 грн.
Вирішено долю речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 31 липня 2015 року, близько о 16 годині 20 хвилин, знаходячись неподалік магазину АТБ, розташованого по вул. Леніна, 39, в м. Києві, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поряд з ОСОБА_8 , з яким виник словесний конфлікт з приводу його нецензурної лайки, яку ОСОБА_7 вживав під час спілкування. Під час розмови ОСОБА_9 намагався заспокоїти ОСОБА_10 та просив, щоб той не висловлювався нецензурною мовою, так як поряд з ними знаходиться його малолітня донька, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Незважаючи на моральні принципи ОСОБА_12 продовжував лайливо спілкуватись. В результаті словесного конфлікту з приводу нецензурної лайки останнього, ОСОБА_9 з метою заспокоєння, взяв ОСОБА_10 за плече та намагався відвести його в інший бік, при цьому штовхнув його в ділянку тулуба. Залишившись в положенні стоячи, напроти один одного, ОСОБА_9 розвернувся та направився в протилежний бік. Зробивши декілька кроків, ОСОБА_12 підійшов ззаду до ОСОБА_8 , при цьому вже дістав розкладний ніж, який мав при собі, яким умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли в результаті словесного конфлікту, наніс один цілеспрямований удар в область лівої вушної ділянки голови ОСОБА_8 .
Після чого між ОСОБА_13 та ОСОБА_8 виникла штовханина. В результаті якої ОСОБА_12 умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , перебуваючи в положенні стоячи напроти один одного, тримаючи однією рукою ніж, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , наніс останньому два удари лезом ножа в ліве плече та один удар в область живота та грудної клітки справа. В подальшому після спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_12 направився в невідомому напрямку. Внаслідок завданих ОСОБА_13 ударів лезом ножа, ОСОБА_14 отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Не погоджуючись із зазначеним вироком, обвинувачений просить пом`якшити призначене йому покарання з застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України, посилаючись на визнання своєї вини, щире каяття та сприяння розкриттю злочину, а також на відшкодування заподіяних збитків, позиції потерпілого, який визнав, що сам спровокував конфлікт, претензій до нього не має та просив призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника, що повністю підтримали доводи апеляційної скарги про пом`якшення покарання обвинуваченому, пояснення прокурора, що заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_8 , тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювались.
Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, які не оспорюються і в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не перевіряє відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.
Як указують положення ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.
При призначенні ОСОБА_7 покарання, на виконання вказаних вимог закону, суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, що віднесений законом до тяжкого злочину, конкретні обставини провадження, особу винного, що не судимий в силу ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо.
Прийняв суд до уваги і обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття.
Проте врахував і обставину, що обтяжує його покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
А тому суд першої інстанції, з урахуванням наведених вище обставин, прийшов до правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в мінімальних межах, встановлених в санкції ч. 1 ст. 121 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Не можуть вплинути на дані висновки посилання ОСОБА_7 на те, що потерпілий спровокував конфлікт, оскільки з показань самого обвинуваченого видно, що, саме він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, висловлювався брутальною лайкою в присутності малолітньої дитини ОСОБА_8 , який зробив йому зауваження, із-за чого фактично і розпочався конфлікт з потерпілим, під час якого він спричинив ножові поранення ОСОБА_8 .
Інших підстав, щоб заслуговували на увагу, про можливість пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання та застосування до нього положень ст.ст 69, 75 КК України, в апеляційній скарзі обвинуваченого не приведено.
Судом правильно задоволено цивільний позов прокурора та ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги вартість лікування потерпілого в сумі 2.895,94 грн., що обвинуваченим не заперечується.
Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
За наведеним апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
У відповідності до Закону України Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26 листопада 2015 року № 838-VІІІ, що набрав чинності 24 грудня 2015 року, приписами ч. 5 ст. 72 КК України в новій редакції регламентовано зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, який провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ч. 2 Розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього у строк покарання від 26 листопада 2015 року № 838-VІІІ, вказаний закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на день набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
При цьому, положеннями п. 3 Розділу ІІ Прикінцеві положення Закону визначено коло суб`єктів, які можуть ініціювати застосування цього Закону, до числа яких віднесено, у тому числі суд, що виніс обвинувальний вирок.
Проте, з огляду на системний аналіз положень ч. 6 ст. 9, ч. 2 ст. 404 КПК України, питання про зарахування попереднього ув`язнення має вирішуватися і апеляційним судом під час перегляду кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого.
Оскільки у вироку суду першої інстанції, який ухвалений 07 грудня 2015 року до набрання чинності нової редакції ч. 5 ст. 72 КК України визначено, що строк покарання ОСОБА_7 слід обраховувати з 31 липня 2015 року, колегія суддів в порядку ст. 404 КПК України вважає за необхідне доповнити вирок вказівкою про те, що у строк відбуття покарання ОСОБА_7 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 31 липня 2015 року по 04 лютого 2016 року, з якого вирок набуває законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року у кримінальному провадженні № 120 151 000 200 065 99 щодо ОСОБА_7 без змін.
В порядку ст. 404 КПК України на підставі ч. 5 ст. 72 КК України доповнити вирок вказівкою про те, що у строк відбуття покарання ОСОБА_7 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 31 липня 2015 року по 04 лютого 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3