ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/177/15-к
Провадження № 1-кп/210/192/15

"18" вересня 2015 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження № 0001346 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, освіта базова загальна середня, офіційно не працевлаштований, студент Харківської держаної академії культури, раніше не судимий, не одружений, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , попереднє місце проживання: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового розгляду: прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6 , законний представник потерпілого ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_8 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 20 травня 2014 року близько о 18.20 годин разом зі своїм знайомий неповнолітнім ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходились в районі зупинки транспорту загального користування «Якіра», розташованої на перехресті вулиць Рязанова та Якіра на території Дзержинського району міста Кривого Рогу, де ОСОБА_8 побачив у неповнолітнього ОСОБА_6 , належний останньому мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S4i», в пластиковому корпусі темно-синього кольору вартістю 5500 гривень, яким ОСОБА_8 вирішив заволодіти.

Так, ОСОБА_10 , близько 18-25 годин 20 травня 2014 року, перебуваючи в вищезазначеному місці, діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, маючи раптово-виниклий злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою неповнолітнього ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою відведення від нього уваги потерпілого від його протиправних дій, підтверджуючи довірчі відносини з ОСОБА_6 , під приводом телефонного дзвінка ОСОБА_11 попрохав останнього передати ОСОБА_12 належний йому мобільний телефон, у зв`язку з тим, що на рахунку належного ОСОБА_8 мобільного нібито скінчились гроші, нащо неповнолітній ОСОБА_6 добровільно передав його ОСОБА_13 , з якого він комусь нібито зателефонував. Після того, ОСОБА_11 приблизно в 18-30 годин того ж дня, продовжуючи свої злочинні дії, з метою безпечного доведення злочинного наміру до кінця та відвернення від нього підозри у скоєнні злочину, не повертаючи мобільний телефон потерпілому, знов став телефонувати, а саме своєму батькові гр. ОСОБА_14 , та попрохав його під`їхати до вищевказаної зупинки та забрати його додому, при цьому ОСОБА_11 , пояснив ОСОБА_6 про те, що батько нібито дав ОСОБА_8 грошей на викуп мобільного телефону, а оскільки ці гроші ОСОБА_8 витратив, йому необхідно показати мобільний телефон батькові, тому він поверне його наступного дня, тим самим запевнив неповнолітнього ОСОБА_6 в дійсності та законності його дій, нащо ОСОБА_6 , спираючись на його з ОСОБА_8 дружні відносини, які тривають вже протягом 2 років, повірив останньому. Але, ОСОБА_8 вчинивши усі дії, які необхідні для доведення злочину до кінця, реалізував злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном обманом, шляхом зловживання довірою неповнолітнього ОСОБА_6 не маючи наміру повертати мобільний телефон, заклав телефон своєму знайомому за 1000 грн., а наступного дня продав його тому ж знайомому ще за 1000 грн., тим незаконно заволодів мобільним телефоном «Samsung Galaxy S4i» вартістю 5500 гривень, обернувши майно на свою користь, розпорядившись на власний розсуд, в результаті чого своїми діями завдав гр. ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся у в скоєному злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив про обставини, спосіб, час, місце, мотиви вчинення кримінального правопорушення. Вказав, що він перебуває у дружніх відносинах з потерпілим. Батько дав йому гроші на купівлю телефону, але ці гроші він витратив на інші цілі. Він попросив у ОСОБА_6 мобільний телефон спочатку для дзвінка, а потім, щоб прикрити розтрачання грошових коштів перед батьком, попросив у ОСОБА_6 його телефон, щоб показати батькові та видати мобільний телефон ОСОБА_6 за свій, на що потерпілий погодився. Після того, як ОСОБА_6 передав мобільний телефон йому, під`їхав його батько. Він, тримаючи в руках мобільний телефон ОСОБА_6 , сів в автомобіль батька, показав телефон батьку, видавши мобільний телефон за свій, та поїхав з місця подій. У подальшому, оскільки йому потрібні були гроші, він заклав мобільний телефон знайомому, а потім продав цьому ж знайомому. Вину визнає в повному обсязі, просить суворо не карати, вибачився перед потерпілим. Цивільний позов визнає.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 (на момент розгляду справи досяг повноліття) судові показав що 20 травня 2014 року, він зустрівся зі своїм другом ОСОБА_15 . Останній сказав йому, що йому потрібно подзвонити, та він віддав свій телефон Висоцькому. Потім, ОСОБА_15 попросив у нього дати мобільний телефон йому, оскільки має приїхати батько ОСОБА_15 , який дав ОСОБА_15 гроші на телефон. Однак гроші ОСОБА_15 витратив, телефон не купив, та щоб прикритись перед батьком, ОСОБА_15 просив дати телефон, показати його батьку та сказати батьку, що це нібито його ( ОСОБА_15 ) телефон. Оскільки вони товаришували, ОСОБА_16 вирішив допомогти товаришу. Коли приїхав батько, ОСОБА_15 пішов з ним до батька в машину. Він його очікував, так як вважав, що ОСОБА_15 поверне йому телефон. Але, ОСОБА_15 сів в машину, та поїхав з місця подій. Тоді він пішов до товариша, телефонував на свій телефон, але той не відповідав. Просив задовольнити цивільний позов, та не обирати відносно обвинуваченого суворого покарання.

Крім того, сторони кримінального провадження просили суд застосувати положення ст. 349 ч. 3 КПК України, оскільки не оспорюють фактичні обставини кримінального правопорушення, цивільний позов визнається в повному обсязі, у зв`язку з чим не вбачають необхідності виклику свідків, дослідженню протоколів слідчих дій.

Враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і обмежитись допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються цивільного позову, та які характеризують обвинуваченого.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого і потерпілого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_8 та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_8 слід визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою.

Керуючись вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_8 , суд враховує, що він вчинив злочин, який відповідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, не працює, навчається, вибачився перед потерпілим.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд відносить те, що він вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, вибачився перед потерпілим. Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Приймаючи до уваги наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 190 КК України, оскільки його виправлення та перевиховання можливо досягти без ізоляції від суспільства.

Суд, керуючись ст.65 КК України вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення, перевиховання ОСОБА_8 та запобіганню скоєнню ним нових злочинів. Суд, з урахуванням обставин, встановлених в ході судового розгляду, даних про особу обвинуваченого, не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України.

Вирішуючи заявлений потерпілим цивільний позов до обвинуваченого, суд виходить з наступного.
Згідно з ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 1 статті 1166 ЦК України матеріальна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Суд приходить до висновку, що умисними, протиправними діями, які виразились у заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, потерпілому дійсно спричинена матеріальна шкода, відповідальність за яку має нести обвинувачений.
Згідно з довідки про вартість телефону, вартість майна, що вибуло з володіння потерпілого на момент скоєння злочину, становить 5500,00грн. Розмір завданої матеріальної шкоди підтверджено матеріалами кримінального провадження, та не оспорюється сторонами кримінального провадження.
Моральна шкода, розмір якої оцінено потерпілою стороною в розмірі 2000,00грн., також підлягає стягненню з обвинуваченого, враховуючи положення ст. 23, 1167 ЦК України.
Крім того, судом встановлено, що мобільний телефон вибув із володіння потерпілого у зв`язку з зловживанням довірою потерпілого обвинуваченим саме в результаті їх дружніх взаємовідносин. На момент вчинення злочину потерпілий був неповнолітньою особою, забезпечувався батьками, що безумовно призвело до моральних переживань та страждань. Крім того, протягом усього часу досудового розслідування так і перебування справи в суді, обвинувачений не здійснив жодних дій, спрямованих на компенсацію завданої матеріальної шкоди, що також призвело до певних моральних переживань для потерпілого.
Крім того, суд враховуючи положення ст. 79, 88 ЦПК України, які згідно з ст. 128 КПК України застосовуються при вирішенні цивільного позову, приходить до висновку про доведеність вимог цивільного позивача в частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 250,00грн.
Таким чином, суд приходить до висновку про повне задоволення цивільного позовупотерпілого, що буде відповідати завдання кримінального провадження, вимоги розумності та справедливості.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого особисте зобов`язання - слід залишити без змін до набрання вироку законної сили, та залишити за обвинуваченим обов`язки прибувати за викликами до суду, та повідомляти суд про зміну місця проживання.

Керуючись ст.ст. 127, 128, 194, 368 , 370, 371, 374-376 КПК України суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 850,00 (вісімсот п`ятдесят грн.), що складає 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_8 особисте зобов`язання, залишити без змін до набуття вироком чинності, залишивши за ним на цей час обов`язки прибувати за викликами до суду, та повідомляти суд про зміну місця проживання.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5500,00 (п`ять тисяч п`ятсот) грн.; моральної шкоди - 2000,00 (дві тисячі) грн.., витрат на правову допомогу 250,00 (двісті п`ятдесят)грн..
Матеріали КП № 0001346, залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі за № 210/177/15-к, пр. № 1-КП/210/192/15.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1