АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/902/2015 Категорія КК: ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження № 0000640 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на вирок Подільського районного суду міста Києва від 16 березня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, українки, яка не працює, не заміжня, дітей на утриманні не має, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, індивідуальний номер картки платника податків: НОМЕР_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України;

за участю прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_9

обвинуваченої: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Подільського районного суду міста Києва від 16 березня 2015 року ОСОБА_7 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України та призначено їй покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 357 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено засуджену від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк на 2 (два) роки та покладено на неї обов`язки на підставі ст. 76 КК України.

Як зазначено у вироку, 27.01.2014 року вранці у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 заздалегідь заготовила знаряддя для вчинення злочину, а саме: розвідний ключ, викрутку і стамеску. Вказані знаряддя ОСОБА_7 взяла з собою, направившись до будинку АДРЕСА_2 , де зайшла до одного з під`їздів, після чого почала підніматися по сходах та зупинилася біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , що знаходиться на 13-му поверсі та вирішила реалізувати свій злочинний умисел, проникнувши саме до вказаної квартири.

Впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливих мотивів, 27.01.2014 у невстановлений слідством час за допомогою заздалегідь заготовлених інструментів зламала замки вхідних дверей, та проникла до приміщення квартири АДРЕСА_4 , звідки таємно викрала грошові кошти в сумі 1000 грн.

Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, а викраденим розпорядилась на власний розсуд.

Крім цього, 06.03.2014 року приблизно о 09-00 год. у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 заздалегідь заготовила знаряддя для вчинення злочину, а саме: розвідний ключ, викрутку і стамеску, вказані знаряддя ОСОБА_7 взяла з собою. Для того, щоб доїхати до місця вчинення злочину ОСОБА_7 попросила допомоги у свого знайомого ОСОБА_10 , який на власному автомобілі невстановленої марки відвіз ОСОБА_7 до будинку АДРЕСА_5 . Про свій умисел вчинити крадіжку з житла ОСОБА_7 . ОСОБА_11 не повідомляла.

Зайшовши до вказаного будинку ОСОБА_7 із ОСОБА_12 на ліфті піднялись на 14 поверх. ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_11 , що їй необхідно забрати свої речі з квартири подруги та попросила ОСОБА_10 почекати на балконі, який знаходиться на загальному коридорі.

Підійшовши до вхідних дверей квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_7 вирішила реалізувати свій злочинний умисел, проникнувши саме до вказаної квартири.

Впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливих мотивів, у невстановлений слідством час 06.03.2014 за допомогою заздалегідь заготовлених інструментів зламала замки вхідних дверей та проникла до приміщення квартири АДРЕСА_7 , звідки повторно таємно викрала: ноутбук «Asus Х58С», вартістю 2400 грн. 00 коп., гроші в сумі 8000 грн., золоту каблучку вагою приблизно 6 г, вартістю 3500 грн. 00 коп., барсетку з банківськими картками «Юнікредит банк», «БанкАгріколь», чим спричинила ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 13900 грн. 00 коп.

Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, а викраденим розпорядилась на власний розсуд.

Крім цього, 12.06.2014 року, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у невстановлений слідством час в ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 заздалегідь заготовила знаряддя для вчинення злочину, а саме: розвідний ключ, викрутку і стамеску. Вказані знаряддя ОСОБА_7 взяла з собою, направившись до будинку АДРЕСА_8 , де зайшла до одного з під`їздів, після чого почала підніматися по сходах та зупинилася біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_9 , що знаходиться на 5-му поверсі та вирішила реалізувати свій злочинний умисел, проникнувши саме до вказаної квартири.

Впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливих мотивів, у невстановлений слідством час 12.06.2014 за допомогою заздалегідь заготовлених інструментів зламала замки вхідних дверей, та проникла до квартири АДРЕСА_10 , звідки повторно таємно викрала ланцюжок на шию з жовтого золота 585 проби, вагою приблизно 3,5 г, вартістю 1890 грн. 00 коп., хрестик з жовтого золота 585 проби, вагою приблизно 2,5 г, вартістю 1350 грн. 00 коп., підвіску у вигляді ікони «Божої Матері Семестрельниці» з жовтого золота 585 проби, вагою приблизно 2,5 г, вартістю 1350 грн. 00 коп., каблучку з жовтого золота без візерунку 585 проби, вагою приблизно 2,5 г, вартістю 1350 грн. 00 коп., а всього майна на загальну суму 5940 грн. 00 коп., які належать ОСОБА_14 , чим спричинила останній майнову шкоду на вказану суму.

Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, а викраденим розпорядилась на власний розсуд.

Крім цього, 23.06.2014, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 заздалегідь заготовила знаряддя для вчинення злочину, а саме: розвідний ключ, викрутку і стамеску. Вказані знаряддя ОСОБА_7 взяла з собою, направившись до будинку АДРЕСА_11 , де зайшла до одного з під`їздів, після чого почала підніматися по сходах та зупинилася біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_12 , що знаходиться на 3-му поверсі та вирішила реалізувати свій злочинний умисел, проникнувши саме до вказаної квартири.

Впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливих мотивів, у невстановлений слідством час за допомогою заздалегідь заготовлених інструментів зламала замки вхідних дверей, та проникла до приміщення квартири АДРЕСА_13 , звідки повторно таємно викрала перфоратор «Крафт СВН-1100» вартістю 672 грн. 00 коп. та гроші в сумі 600 грн. 00 коп., а всього майна на загальну суму 1272 грн. 00 коп., які належать ОСОБА_15 , чим спричинила останньому майнову шкоду на вказану суму.

Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, а викраденим розпорядилась на власний розсуд.

Крім цього, 03.07.2014 року перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 заздалегідь заготовила знаряддя для вчинення злочину, а саме: розвідний ключ, викрутку і стамеску. Вказані знаряддя ОСОБА_7 взяла з собою, направившись до будинку АДРЕСА_11 , де зайшла до одного з під`їздів, після чого почала підніматися по сходах та зупинилася біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_14 , що знаходиться на 9-му поверсі та вирішила реалізувати свій злочинний умисел, проникнувши саме до вказаної квартири.

Впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливих мотивів, у невстановлений слідством час за допомогою заздалегідь заготовлених інструментів зламала замки вхідних дверей, та проникла до приміщення квартири звідки повторно таємно викрала мобільний телефон «Самсунг Д-900» чорного кольору, вартістю 140 грн. 00 коп., мобільний телефон «ЛДжи130» сіро-синього кольору, вартістю 100 грн. 00 коп., мобільний телефон «Нокіа 6630» сірого кольору, вартістю 150 грн. 00 коп., мобільний телефон «Самсунг Е1182 Дуос» сірого кольору, вартістю 150 грн. 00 коп., фотоапарат «Кодак», вартістю 450 грн. 00 коп., карту пам`яті «Трансент», об`ємом 8 Гб, вартістю 40 грн. 00 коп., ланцюжок на руку зі срібла, вагою приблизно 5 г, вартістю 300 грн. 00 коп., а всього майна на загальну суму 1330 грн. 00 коп., які належать ОСОБА_16 , чим спричинила останній майнову шкоду на вказану суму.

Після цього, ОСОБА_7 викравши чуже майно з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, а викраденим розпорядилась на власний розсуд.

Крім цього 27.01.2014 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_15 , під час вчинення крадіжки чужого мана, поєднаної з проникненням у житло, ОСОБА_7 помітила на поличці, яка знаходиться в коридорі квартири посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_17 . В цей момент у неї виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним посвідченням.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 забрала вказаний документ, чим незаконно ним заволоділа.

Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, а викрадене посвідченням розпорядилась на власний розсуд.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікацію дій останньої, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі; за ч. 3 ст. 357 КК України у виді 3 місяців арешту. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 4 місяці. В іншій частині вирок залишити без змін.

Вважає, що вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, та, призначивши покарання у виді позбавлення волі, звільнив ОСОБА_7 від його відбування з випробуванням.

При цьому, судом першої інстанції не наведено, а серед матеріалів провадження відсутні дані, на підставі яких можна дійти обґрунтованого висновку щодо того, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства. Так, перебування батька ОСОБА_7 на військовій службі в зоні АТО ніяким чином не применшує суспільну небезпечність ОСОБА_7 та її злочинних дій, а факт того, що вона доглядає за бабусею підтвердженим в судовому засіданні не був.

Судом недостатньою мірою враховано зокрема і те, що вчинені ОСОБА_7 злочини є такими, умисел на вчинення яких виник не спонтанно, а заздалегідь, її дії були продуманими, спланованими та до вчинення злочинів засуджена готувалася завчасно, що підвищує рівень суспільної небезпечності особи та вчинених нею злочинних дій.

За таких обставин, з метою виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень, ОСОБА_7 повинно бути призначено реальне покарання у виді позбавлення волі з відбуванням в умовах ізоляції від суспільства.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, розглянувши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченої, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а вирок суду першої інстанції скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку, з наступних підстав.

Фактичні обставини провадження, кваліфікація дій обвинуваченої та її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України однією з підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Як передбачено ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, і призначенні їй покарання не дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону ст. 75 КК України, ст. 370 КПК України, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого в цій частині рішення у кримінальному провадженні.

Так, суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання неповно врахував фактичні обставини провадження, зокрема характер дій та спосіб вчинення кримінальних правопорушень, кількість епізодів злочинної діяльності, особу обвинуваченої, її поведінку після вчинення кримінальних правопорушень, а також те, що вчинений злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, є тяжким, та дійшов необґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, та безпідставно застосував до обвинуваченої ст. 75 КК України, мотивувавши своє рішення лише позитивними характеристиками обвинуваченої, перебуванням батька ОСОБА_7 на військовій службі в зоні АТО та наявністю у неї на утриманні хворої бабусі.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що перебування батька ОСОБА_7 на військовій службі в зоні АТО ніяким чином не применшує суспільну небезпечність ОСОБА_7 та її злочинних дій.

За таких обставин суд першої інстанції належним чином не мотивував підстави прийнятого рішення, не навів переконливих та достатніх доказів можливості виправлення обвинуваченої без відбування покарання.

А тому, доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність скасування вироку суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність скасування вироку суду першої інстанції через м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання є необґрунтованими та спростовуються матеріалами кримінального провадження, оскільки призначене вироком суду покарання за своїм розміром є більш суворим, ніж покарання, яке просить призначити прокурор в апеляційній скарзі.

З урахуванням наведеного, виходячи із конкретних обставин кримінального провадження, наведених у вироку обставин і даних про особу обвинуваченої, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченій покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, в частині звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, з ухваленням нового вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Подільського районного суду міста Києва від 16 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України скасувати в частині звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст. ст. 75, 76 КК України. Вважати згідно з вказаним вироком суду засудженою ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту з призначенням на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточного покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок Апеляційного суду м. Києва може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справпротягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

__________________ ________________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4