Справа № 461/7921/15-к
Провадження № 1-кп/461/371/15
У Х В А Л А
Іменем України
26.11.2015 р. Галицький районний суд міста Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002059 за клопотанням щодо застосування примусових заходів медичного характеру стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Аполонівка Солонянського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
якому оголошено підозру у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 19 червня 2015 року приблизно о 16 год. 15 хв. ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, умисно, з корисливих мотивів, незаконно проник у квартиру АДРЕСА_2 , та, застосувавши насильство до ОСОБА_6 , що не було небезпечним для її життя і здоров`я, штовхаючи та фізично утримуючи її, відкрито викрав у неї мобільний телефон марки «Nokia» чорно-білого кольору вартістю 100 грн. та мобільний телефон «Nokia Xpress Music» чорного кольору вартістю 200 грн.

Вказані суспільно небезпечні дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого та з проникненням у житло.

До суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити вказане клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_5 , оскільки в справі наявні належні докази того, що на час вчинення вказаного суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст.186 КК України, був неосудним.

Захисник підтримав думку прокурора, не заперечував проти застосування до ОСОБА_5 заходів медичного характеру, що буде відповідати його інтересам.

Потерпіла, яка була повідомлена належним чином про дату, час та місце судового розгляду (а.с.28), до суду не прибула.

Згідно з рекомендаціями Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні (лист № 1634/01-43 від 11 листопада 2015 року) на підставі ч. 2 ст. 506 КПК України, суд вважає за необхідне провадити судовий розгляд без участі ОСОБА_7 .

Проаналізувавши заявлене клопотання, вивчивши матеріали кримінальної справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки, тому до такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

На підтвердження вини ОСОБА_5 у вчиненні суспільно небезпечного діяння у справі наявні належні та допустимі докази, зокрема:

- дані протоколів огляду телефонів від 20 червня 2015 року;

- дані протоколів пред`явлення речей до впізнання від 03 липня 2015 року;

- дані протоколу проведення слідчого експерименту від 09 липня 2015 року.

За таких обставин, суд вважає безспірно доведеним те, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 186 України, а саме, відкрите викрадення чужого майна поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого та з проникненням у житло.

Шляхом опитування сторін кримінального провадження судом встановлено, що вони не оспорюють формулювання оголошеної підозри, та правову кваліфікацію суспільно небезпечних дій ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 186 КК України, а відтак суспільно небезпечне діяння, яке поставлено йому у провину, дійсно мало місце, вчинено саме ним, і воно отримало правильну кримінально-правову оцінку.

Крім того, як безспірно встановлено дослідженням висновку судово-психіатричної експертизи № 527 від 08 липня 2015 року (а.с.51-52), ОСОБА_5 на час вчинення суспільно небезпечного діяння, в якому він підозрюється, страждав стійким хронічним психічним захворюванням параноїчною шизофренією, безперервний тип перебігу з вираженим дефектом особи в емоційно вольовій сфері, а тому за своїм психічним станом не міг та не може усвідомлювати своїх дій та керувати ними. ОСОБА_5 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню із звичайним наглядом.

Таким чином, суд також вважає доведеним те, що ОСОБА_5 на час вчинення суспільно небезпечного діяння, в якому він підозрюється, страждав стійким хронічним розладом, внаслідок якого за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 КК України вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 186 КК України, у стані неосудності, а тому не підлягає кримінальній відповідальності за вчинене.

Згідно з правилами ч. 1 ст. 93 та ст. 94 КК України до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності, судом можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру певного виду.

Відповідно до ст. 94 ч. 1 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Беручи до уваги висновок судово-психіатричної експертизи, яка була проведена стосовно ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Керуючись ст.ст. 369-372, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_5 , - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Речові докази: мобільний телефон марки «Nokia» чорно-білого кольору та мобільний телефон «Nokia Xpress Music» чорного кольору, які зберігають у потерпілої ОСОБА_6 , - залиши їй за належністю.
Ухвала постановлена в нарадчій кімнаті, в судовому засіданні 26 листопада 2015 року проголошено її вступну та резолютивну частини. Повний текст ухвали проголошений 30 листопада 2015 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляції через Галицький районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1