н/п 1-кп/490/696/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2015 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Артік, республіки Вірменія, національність вірменин, громадянин Вірменії, освіта середня, одружений, офіційно не працюючого, місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 Кримінального кодексу України, -
Сторони кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: захисник ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3
17 серпня 2015 року приблизно о 13-00 годині, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом марки "Фольсваген" моделі Т-5, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , діючи з корисливих мотивів, сів за кермо вказаного транспортного засобу та разом з потерпілим ОСОБА_6 рухався у напрямку з села Коблево, Березанського району, Миколаївської області до міста Миколаєва. Прибувши до м. Миколаєва, близько 14 години 30 хвилин, знаходячись біля будинку №55 по вул. Веселинівській, ОСОБА_3 погрожуючи ОСОБА_6 фізичним насиллям, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, наказав вийти останньому з вказаного автомобіля, після чого незаконно заволодів ним, та продовжив рухатися з невстановленою досудовим розслідуванням особою в невідомому напрямку.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 в пред`явленому йому обвинуваченні винним себе визнав повністю і дав показання, що на при кінці серпня 2015 року, більш точної дати та часу не пам`ятає, він приїхав з міста Одеси до с. Коблеве, Березанського району, Миколаївської області. В ресторані познайомився з чоловіком на ім`я ОСОБА_7 , який запропонував йому виконати послуги водія за винагороду. Вийшовши з ресторану він з чоловіком на ім`я ОСОБА_7 та з потерпілим ОСОБА_6 , сіли в автомобіль марки "Фольсваген" моделі Т-5, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , та рухались до міста Миколаєва. В ході керування автомобілем ОСОБА_3 дізнався про злочинний намір чоловіка на ім`я ОСОБА_7 направлений на заволодіння вказаним транспортним засобом, однак продовжував виконання послуг водія, оскільки бажав на отримання винагороди. Прибувши у місто Миколаїв, чоловік на ім`я ОСОБА_7 вимагав від потерпілого ОСОБА_6 покинути автомобіль, на що останній чинив опір, тоді ОСОБА_3 допоміг виштовхнути потерпілого з вказаного автомобіля, та продовжив рухатися з ОСОБА_7 до м. Лубни, Полтавської області, де і залишив транспортний засіб, виконавши тим самим свою послуги, не отримавши за це винагороди. У вчиненому щиро кається.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність, претензій до обвинуваченого не має, просив суд призначити обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавленням волі.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає; йому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Роз`яснивши учасникам судового розгляду наслідки щодо позбавлення їх права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, а також дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо речових доказів, процесуальних витрат, та що характеризують особу обвинуваченого.
Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_3 на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, має середню освіту, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працює, раніше не судимий, під час перебування в слідчому ізоляторі характеризується позитивно.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, в ході розгляду справи не встановлено.
Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів обвинуваченим, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до тяжкого злочину, обставин що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в нижчих межах санкції ч.2 ст. 289 КК України без конфіскації майна, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину. Одночасно суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, у зв`язку з чим ОСОБА_3 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Процесуальні витрати по залученню експерта в загальній сумі 1043 грн. 46 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого.
Речові докази в порядку ст. 100 КПК України підлягають поверненню власникам, інші знищенню.
Цивільний позов по справі не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 373, ст. 374 КПК України суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання з випробуванням.
Іспитовий строк встановити 3 (три) роки.
На підставі ст.76 КК України ОСОБА_3 зобов`язати періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінальної виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання.
Захід забезпечення кримінального провадження тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання до вступу вироку в законну силу.
Звільнити ОСОБА_3 з-під варти з залу суду.
Зарахувати в строк покарання час тримання під вартою ОСОБА_3 з 26.08.2015 р. по 23.11.2015 р.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати по залученню експерта в загальній сумі 1043 грн. 46 коп.
Речові докази:
- автомобіль марки "Фольсваген" моделі Т-5, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , що знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_6 - вважати повернутими за належністю;
- три чеки, паспорт громадянина Азербайджана на імя ОСОБА_6 , водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_6 , закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_6 , що знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_6 - вважати повернутими за належністю;
- мобільний телефон марки "iPhone 6" та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки "Ауді" ТТ на ім`я ОСОБА_9 , які зберігаються в металевому сховищі №69 каб. 45 слідчого відділу Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області - повернути обвинуваченому ОСОБА_3 ;
- металеву пляшку "Берн" що знаходиться в камері зберігання речових доказів Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області - знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя ОСОБА_1