Номер провадження: 11-кп/785/1238/15
Номер справи місцевого суду: 495/5339/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.09.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.08.2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0001306 від 05.06.2015 року відносно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоградівка Овідіопольського району Одеської області, українця, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та до взяття під варту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.153; ч.2 ст.15, ч.3 ст.152; ч.4 ст.152; ч.3 ст.153, п.п.9, 10 ч.2 ст.115 КК України, повернуто Білгород-Дністровському міжрайонному прокурору Одеської області для усунення недоліків,-

встановив:
31.07.2015 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з Білгород-Дністровської прокуратури Одеської області, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001306 від 05.06.2015 року відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у скоєнні у кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.153; ч.2 ст.15, ч.3 ст.152; ч.4 ст.152; ч.3 ст.153, п.п.9, 10 ч.2 ст.115КК України.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.08.2015 року обвинувальний акт повернуто Білгород-Дністровському міжрайонному прокурору Одеської області, для усунення недоліків.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі послався на те, що доводи захисника обвинуваченого про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України є обґрунтованими та навів вказані захистом порушення вимог закону, а саме:
- в порушення вимог ч.2 ст. 109 КПК України слідчим не в повному обсязі в реєстрі матеріалів досудового розслідування вказані проведенні ним всі процесуальні дії та процесуальні рішення та час їх проведення (а.с.13-15).;

- в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_9 обрана міра запобіжного заходу тримання під вартою, строк якої спливає 03.08.2015 року, однак в підготовчому судовому засіданні прокурором було повідомлено про те, що строк запобіжного заходу спливає не 03.08.2015 року, як вказано слідчим в реєстрі, а фактично 31.07.2015 року о 24.00 годині, тому до суду і був скерований обвинувальний акт 31.07.2015 року о 15 годині 29 хвилин за 8 годин до спливу строку запобіжного заходу;

- в порушення вимог ст.ст. 199, 315 КПК України обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_9 був направлений до суду;

- з реєстру матеріалів досудового розслідування № 0001306 не можливо ідентифікувати конкретну процесуальну дію, що була проведена слідчим. А саме, не зрозуміло, з якими експертизами був ознайомлений обвинувачений ОСОБА_9 та не зазначені конкретні процесуальні дії, зокрема: надання доручень, видання актів та отримання висновків (а.с. 8-13);

- в порушення вимог ч.10 ст. 290 КПК України слідчим СВ Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області не надано потерпілій ОСОБА_10 достатнього часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, оскільки 31.07.2015 року їй було повідомлено про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження, та 31.07.2015 року о 15 годині 29 хвилин обвинувальний акт був скерований до суду;

- в порушення вимог ст.384 КПК України відсутня розписка обвинуваченого про роз`яснення йому права на суд присяжних;

Крім того, районний суд зазначив як підставу повернення обвинувального акту те що на супровідному листі про направлення обвинувального акту до суду вбачається, що даний обвинувальний акт був зареєстрований канцелярією Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 31.07.2015 року о 15.29 годині. В той час на розписці про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування мається запис обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, а саме 31.07.2015 року о 15.55 годині.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, зазначаючи при цьому, що суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, безпідставно не призначивши судовий розгляд кримінального провадження.
Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її; думку захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив залишити її без задоволення, а ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області без змін; перевіривши обвинувальний акт та матеріали судового провадження; апеляційний суд вважає скаргу прокурора такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 2 статті 404 КПК України регламентує, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
Всупереч вимогам закону, районний суд в своїй ухвалі продублював обставини на які посилалися захисники та визнав їх порушеннями вимог ст. 291 КПК України.

Разом з цим, в розумінні положень ст. 291 КПК України, вказані районним судом обставини не є недоліками обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, а тому рішення суду щодо повернення обвинувального акту прокурору для усунення зазначених в ухвалі районного суду недоліків, є необґрунтованим, а тому в цій частині доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, наведені районним судом порушення вимог КПК України при складанні обвинувального акту підлягають виключенню з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали суду.

Апеляційний суд погоджується тільки з висновком районного суду про порушення прокурором вимог ст. 384 КПК України, оскільки письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.

Як вбачається з матеріалів наданих апеляційному суду вказана розписка про роз`яснення обвинуваченому положень ст. 384 КПК України в матеріалах відсутня, а його право на суд присяжних було роз`яснено лише 04.08.2015 року після призначення підготовчого судового засідання.

В той же час, апеляційний суд вважає, що доводи прокурора, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, є безпідставними, та спростовуються змістом обвинувального акту.

Таким чином висновок районного суду про порушення прокурором вимог ст. 384 КПК України, є слушним і даний недолік повинен бути усуненим прокурором.

Крім того, перевіряючи обґрунтованість ухвали районного суду щодо невідповідності обвинувального акту вимогам закону, апеляційним судом встановлена невідповідність обвинувального акту відносно ОСОБА_9 вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, яка залишилась поза увагою районного суду та встановлена невідповідність, на переконання апеляційного суду, унеможливлює його призначення до судового розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень п. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Приймаючи у підготовчому судовому засіданні у порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України рішення про повернення обвинувального акта прокурору з мотивів які навів суд в оскаржуваній ухвалі, суд першої інстанції не звернув уваги, що всупереч п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 взагалі не містить формулювання обвинувачення.
В даному обвинувальному акті викладені лише зміст підозри, а також ті фактичні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрювався ОСОБА_9 та їх правова кваліфікація.
Разом з цим, такі відомості, у відповідності до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_11 за цим процесуальним рішенням, фактично має статус підозрюваного.
З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, апеляційний суд приходить до висновку про наявність обставини, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_9 , а тому доводи прокурора про відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, є безпідставними.
З урахуванням наведеного апеляційний суд не вбачає підстав, передбачених ст.409 КПК України, для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали районного суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. Разом з цим, з урахуванням того, що частина доводів апеляції прокурора щодо необґрунтованості мотивів з яких районний суд повернув обвинувальний акт прокурору, заслуговує на увагу, апеляційний суд, відповідно до положень ст.407 КПК України, вважає за необхідне змінити та доповнити мотивувальну частину ухвали районного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.08.2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0001306 від 05.06.2015 року відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у скоєнні у кримінальних правопорушень, ч.2 ст.15, ч.2 ст.153; ч.2 ст.15, ч.3 ст.152; ч.4 ст.152; ч.3 ст.153, п.п.9, 10 ч.2 ст.115 КК України повернуто Білгород-Дністровському міжрайонному прокурору Одеської області для усунення недоліків змінити.
Виключити з мотивувальної частини ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.08.2015 року посилання суду на підстави повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, крім вказівки суду про порушення прокурором при направленні обвинувального акту до суду положень ст.384 КПК України та доповнивши ухвалу іншими підставами повернення обвинувального акту прокурору, які були встановлені апеляційним судом.
В решті ухвалу районного суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду
Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4