Кримінальне провадження № 629/4404/15-к
Номер провадження 1-кп/629/389/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2015 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження № 0000067 від 25.09.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не військовозобов`язаного, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 08.07.2015р. Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, і.н. не відомий, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 16.04.2010 р. Лозівським МВ ГУМВСУ в Харківській області,-

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08.07.2015 року, який набрав законної сили 08.08.2015 року, ОСОБА_4 засуджений до покарання за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, у вигляді 240 годин громадських робіт.

31.08.2015 року ОСОБА_4 був ознайомлений працівниками Лозівського МРВ КВІ УДПтС України з умовами та порядком відбування покарання та направлений для відбування покарання у вигляді громадських робіт до Лозівської міської лікарні Харківської області.

Згідно наказу головного лікаря Лозівської міської лікарні Харківської області ОСОБА_5 №232-а від 05.09.2015 року ОСОБА_4 прийняли для відпрацювання безоплатних громадських робіт, після чого його ознайомили з графіком виходу на роботу.

Згідно вказаного графіку виходу на роботу на вересень 2015 року ОСОБА_4 зобов`язаний відпрацьовувати громадські роботи з 05.09.2015 року по 30.09.2015 року. Однак в період з 14.09.2015 року по 21.09.2015 року ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від відбування призначеного покарання, без поважних причин не з`явився для відбуття громадських робіт до Лозівської міської лікарні Харківської області.

21.09.2015 року ОСОБА_4 офіційно попередили, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України, але не зважаючи на це ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел на ухилення від відбування покарання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою ухилення від відбування покарання, в період з 21.09.2015 року по теперішній час для відбування громадських робіт до Лозівської міської лікарні не з`являвся без поважних причин.

Згідно ч.3 ст.40 Кримінально-виконавчого кодексу України ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав та пояснив у судовому засіданні, що дійсно скоїв злочин при зазначених обставинах. Щиросердно розкаюється у скоєному ним злочині, запевнив суд, що більш такого не трапиться.

Враховуючи пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, проти чого не заперечував прокурор.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

При призначенні покарання відносно ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 скоїв невеликої тяжкості злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він громадянин України, раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, з середньою освітою, не працює, не одружений, зі слів знаходиться у цивільному шлюбі та має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, батьком яких записано іншу особу, за місцем мешкання характеризується формально задовільно. ( а.с. 21-26)

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів, так як відповідно до ст.34 КК України, рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин, а як достовірно встановлено в судовому засіданні, він був засуджений 08.07.2015 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України до 240 годин громадських робіт. (а.с.22).

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд не враховує положення ст. 69-1 КК України.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, які обтяжують і пом`якшують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд призначає покарання ОСОБА_4 в межах санкції обвинувачення у вигляді арешту без застосування ст.ст. 75,76 КК України, в зв`язку з тим, що він не працює, скоїв новий умисний злочин, не має постійного місця роботи, станом на 21.09.2015р. не відбув строк громадських робіт, що складає 212 годин.

Вважаючи, що вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08.07.2015 року ОСОБА_4 був засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт та скоїв нове правопорушення, не відбувши покарання за попереднім вироком, то відповідно до ч.1;4 ст.71 КК України суд до покарання, призначеного за новим вироком, приєднує частково обвинуваченому ОСОБА_4 не відбуту частину покарання за попереднім вироком, так як він згідно довідки заступника головного лікаря с ТП «Лозівська міська лікарня» від 21.09.2015 р. станом на 21.09.2015 р. відпрацював 28 годин, а 212 годин не відпрацьовано. (а.с.30)

Відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України, при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупності вироків менш суворий від покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт. Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08.07.2015 року ОСОБА_4 був засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, з яких він відбув 28 години, не відбута частина громадських робіт складає 212 годин, які суд переводить в більш суворе покарання, а саме 212 годин громадських робіт: 8 годин громадських робіт = 26 днів арешту, з яких суд приєднує не відбуті 212 годин громадських робіт, що відповідає 26 дням арешту.

Відповідно до глави 18 ст.ст. 176-178,183 КПК України, суд вважає необхідним обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді триманням під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області, до вступу вироку в законну силу, в зв`язку з винесенням судом обвинувального вироку, припиненням ним злочинної діяльності та запобіганням спробам переховуватись від суду, тим самим задовольнивши клопотання прокурора.

Строк відбуття покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 відраховувати з дня фактичного затримання його співробітниками міліції, та складанням протоколу затримання, а саме з 12 листопада 2015 року.

Цивільний позов та судові витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 371, 373-374,376 КПК України (2012 р.), суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним за ч. 2 ст. 389 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.
На підставі ч.1;4 ст.71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08.07.2015 року за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 212 годин, які на підставі п.4 ч.1 ст.72 КК України відповідають 26 дням арешту, та остаточно до відбуття обвинуваченому ОСОБА_4 призначити 3 ( три) місяці 26 (двадцять шість) днів арешту.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді триманням під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області №27, до вступу вироку в законну силу, та взяти його під варту негайно з зали суду.

Строк відбуття покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 відраховувати з дня фактичного затримання його співробітниками міліції, складання ними протоколу затримання та огляду особи, які направити до суду, а саме з 12 листопада 2015 року.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходиться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1