Провадження №11-кп/772/987/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець м. Вінниці, громадянин України,
освіта вища, працює слюсарем-електромеханіком
ТОВ «Кредо-Авто», одружений,
проживає за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України з призначенням покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного основного покарання з іспитовим терміном 1 рік та відповідно ст. 76 КК України на нього покладені обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, та періодично з`являтись для реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію,

в с т а н о в и в:
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні ним наступного.

Військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_7 призваний під час мобілізації на підставі нарядів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 та проходив військову службу у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 на посаді снайпера.
30.09.2014 р. згідно з наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № НОМЕР_2 ОСОБА_7 вибув у щорічну основну відпустку терміном на 10 діб з 01 по 10 жовтня 2014 року. Під час перебування у відпустці у ОСОБА_7 погіршився стан здоров`я, внаслідок чого останній звернувся до військово-медичного клінічного центру Центрального регіону України. З 06.10.2014 р. по 23.10.2014 р. він перебував на стаціонарному лікуванні у військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону України, після лікування йому було надано звільнення від виконання обов`язків військової служби на 15 днів.
08.11.2014 р. ОСОБА_7 з хибних розумінь про порядок проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 з лікувального закладу не повернувся.
ОСОБА_7 повернувся до військової частини у травні 2015 року і наказом командира військової частини - польова пошта В НОМЕР_3 від 15.05.2015 р. за № 112 оформлено його повернення.
Старший солдат ОСОБА_7 , знаходячись за межами військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, вчасно не прибув до військової частини і проводив час на власний розсуд і в період з 08.11.2014 р. по 15.05.2015 р., перебуваючи у м. Вінниці за адресою свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 та займався особистими справами, хоча мав об`єктивну можливість повернутись до військової частини.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, доведеності його вини та правильності кваліфікації дій, посилаючись на цілий ряд обставин, які пом`якшують покарання, за відсутності обставин, які його обтяжують, відсутність заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди та особу винного, який позитивно характеризується, повністю визнав свою вину в скоєному, самостійно повернувся до військової частини для подальшого проходження служби, має на утриманні малолітню дитину, чому суд першої інстанції не дав належної оцінки, просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.3 ст.407 КК України з застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. та на підставі ч.4 ст.53 КК України надати розстрочку на його виплату.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який наполягав на залишенні вироку щодо ОСОБА_7 без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, обґрунтований та учасниками судового розгляду не оскаржується.

Щодо доводів апеляційної скарги про призначення обвинуваченому надто суворого покарання, то вони є такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд повністю дотримався вимог ст.65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та ті обставини, про які зазначає в апеляційній скарзі захисник, а тому призначив обвинуваченому покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст.407 КК України та звільнив винного від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши мінімальний іспитовий строк.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: (підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом: