Провадження № 1-кп/161/96/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004107 від 23 грудня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, росіянина, з вищою освітою, розлученого, працює електрозварником ТзОВ "Модерн Експо", не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 , 21 грудня 2015 року, близько 21 год. 30 хв., перебуваючи поряд із кв. АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом та з метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, під час словесної суперечки з ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, наніс один удар кулаком правої руки в ділянку лівого ока, а також ще один удар кулаком лівої руки в ділянку правого ока ОСОБА_4 , від яких потерпілий впав спиною на підлогу, при цьому, продовжуючи свої злочинні дії, наніс йому один удар правою ногою по тулубу в ділянку грудної клітки, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синців навколо лівого ока та на передній черевній стінці зліва, садна на передній поверхні грудної клітки у верхній третині справа та в правій виличній ділянці, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1525 від 28 грудня 2015 року, за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України визнав повністю та показав, що в жовтні 2015 року, він розлучився із дружиною ОСОБА_7 . Після розлучення, колишня дружина почала співмешкати із ОСОБА_4 19 грудня 2015 року мав намір привітати дітей із святом Миколая, однак не зміг їх побачити, оскільки колишня дружина чинить йому у цьому перепони. Задзвонивши на її мобільний номер телефону з приводу відвідування дітей, проте на його дзвінок відповів ОСОБА_4 , з яким вони під час телефонної розмови посварились і той запропонував зустрітись з ним, щоб "розібратись по чоловічому". 21 грудня 2015 року, приїхавши до місця проживання ОСОБА_4 , на сходовій клітці другого поверху будинку, між ними виникла словесна перепалка та шарпанина, яка переросла у бійку, під час якої він дійсно наніс один удар кулаком правої руки в ділянку лівого ока, а також один удар кулаком лівої руки в ділянку правого ока потерпілому ОСОБА_4 , після чого той схопив його за шию і давив за неї. В цей час на коридор з квартири вийшла його колишня дружина ОСОБА_7 . Через деякий час бійка припинилась і він пішов звідти. Спочатку заперечив, а надалі допустив, що можливо під час бійки міг нанести удар ногою по тулубу потерпілого, однак вказав, що той не лежав на підлозі. Відмітив, що до таких дій його спровокував саме потерпілий, який ображав його і не дав дозволу на зустріч із дітьми. У вчиненому розкаювався та просив вибачення у потерпілого за вчинене, а також суд суворо його не карати, при цьому, врахувати, що він працевлаштувався і в майбутньому обіцяє не вчиняти таких же дій.
Незважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, його винність у інкримінованому злочині, повністю підтверджується, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.

Так, потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що 21 грудня 2015 року, у вечірню пору доби, в орендовану квартиру АДРЕСА_2 , хтось стукає та кричить голосно в двері, відчинивши їх та вийшовши на сходинкову площадку другого поверху будинку, побачив там невідомого чоловіка, як пізніше дізнався, колишнього чоловіка своєї дружини ОСОБА_7 , який висловлюючись нецензурною лайкою, відразу наніс йому два удари різними руками в голову, від який він присів і оперся до стіни та підголу. В цей час, ОСОБА_7 на шум вийшла на коридор із квартири і бачила, що відбувалось далі. Після чого ОСОБА_5 , майже йому лежачому, ще наніс один удар ногою в область грудної клітки. В конфлікт втрутилась ОСОБА_7 , а тому ОСОБА_5 перестав наносити йому побої, розвернувся тай пішов. За декілька днів звернувся до поліції із заявою про заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та пройшов відповідне судово-медичне обстеження, згідно якого у нього зафіксовано легкі тілесні ушкодження. Вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 намагається уникнути належної встановленої кримінальної відповідальності, його дії після події, не вказують на щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину. При цьому, вибачення обвинуваченого, на його думку, є не щирим. Хоч і не звертався до обвинуваченого із позовною заявою, проте зазначає про завдання йому даним злочином моральної шкоди, яку обвинувачений навіть не намагався відшкодувати під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду. З врахування вищенаведеного, просить покарати його відповідно до Закону.

Свідок ОСОБА_7 в суді показала, що дійсно в жовтні 2015 року, офіційно розлучилась із чоловіком ОСОБА_5 , хоча до цього уже тривалий час разом не проживала як сім`я. Останнім часом співмешкала із потерпілим ОСОБА_4 , який орендував житло по АДРЕСА_3 . 21 грудня 2015 року, у вечірню пору доби, знаходилась у нього на квартирі, де також був і ОСОБА_4 . Близько 21 год. почули грюкіт в двері та голосні крики, її чоловік ОСОБА_4 вийшов на коридор, через деякий час за ним вийшла вона і побачила, як її колишній чоловік наносив удари ОСОБА_4 , в тому числі, ногою по тулубу, той знаходився присівши до стіни та майже лежачим. Вподальшому він припинив наносити удари і пішов з будинку. Вже перебуваючи в квартирі побачила ушкодження на тілі у ОСОБА_4 .

Крім цього, винність ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України об`єктивно підтверджується також і іншими доказами у кримінальному провадженні.

Зокрема, протоколом прийняття заяви у ОСОБА_4 від 23 грудня 2015 року про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), з якого слідує, що 21 грудня 2015 року, приблизно о 21 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи поряд із кв. АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході словесної суперечки, спричинив йому тілесні ушкодження.

Згідно акту судово-медичного обстеження № 1501 від 23 грудня 2015 року та висновку судово-медичної експертизи № 1525 від 28 грудня 2015 року вбачається, що у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців навколо лівого ока та на передній черевній стінці зліва, садна на передній поверхні грудної клітки у верхній третині справа та в правій виличній ділянці, які виникли від травмуючої дії тупих предметів, цілком можливо в час вказаний обстежуваним та в постанові, за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, виникнення вищевказаних ушкоджень в результаті падіння з висоти власного зросту - малоймовірно.

За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні умисних протиправних дій, які виразились в умисному спричинені легких тілесних ушкоджень, та дані його дії кваліфікує, як вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні перевірялись показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не наносив удару ногою в ділянку тулуба потерпілої ОСОБА_5 , однак такі не знайшли свого належного підтвердження, при цьому, оцінювався висновок судово-медичної експертизи № 1525 від 28 грудня 2015 року, згідно якого виявлені тілесні ушкодження виникли цілком можливо в час вказаний обстежуваним та в постанові.

Крім того, його показання також спростовуються показаннями в суді, самого ж потерпілого ОСОБА_4 , який підтвердив нанесення йому тілесних ушкоджень ногою, саме в ділянку тулуба в район грудної клітини та свідка ОСОБА_7 , яка вказувала, що той наносив удар ногою по тулубу потерпілого ОСОБА_4 .

Вищевказані показання потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_7 , на думку суду є правдивими і узгоджуються із іншими доказами у кримінальному провадженні та суд покладає їх в основу обвинувального вироку.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд не вбачає.
Водночас, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що останній вперше притягується до кримінальної відповідальності, задовільно характеризується по місцю проживання, на момент вчинення злочину не працював, однак на даний час працевлаштований, а також думку потерпілого ОСОБА_4 , який настоює на призначенні йому покарання у відповідності до Закону.
З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, в межах санкції частини статті, за якою його засуджується, у виді штрафу, блище до мінімального, в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів, так і іншими особами.

Підстав для звільнення від призначеного покарання згідно ч. 4 ст. 74 КК України суд не вбачає, оскільки ОСОБА_5 тільки з 21 січня 2016 року працевлаштувався із іспитовим строком, а тому вказана обставина не може свідчити про сумлінне ставлення до праці, а також твердження сторони захисту про його на час розгляду справи в суді бездоганну поведінку є голослівним і не підтверджується матеріалами кримінального провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:/підпис/
Згідно з оригіналом:
Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1