Справа № 317/3166/15-к
№/п 1-кп/317/342/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8

законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 ,

адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11

представника органу опіки та піклування

Запорізької райдержадміністрації ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за № 0001385 від 26 липня 2015 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь, Запорізької області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,в силу ст. 89 КК України раніше не судимого.

за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше не судимого,

за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289КК України, суд

В С Т А Н О В И В:
25 липня 2015 року близько 17 години 30 хвилин, ОСОБА_7 діючи умисно, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_8 та невстановленою в ході слідства особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з корисливих мотивів, з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, у прибережній території Балабинського залива р. Дніпро поблизу смт. Балабине, Запорізького району, Запорізької області та реалізуючи свій злочинний умисел неповнолітній ОСОБА_8 побачив автомобіль ВАЗ 21011 реєстраційний номер НОМЕР_1 жовтого кольору, який він вирішив викрасти і запропонував вчинити викрадення автомобіля невстановленій слідством особі та ОСОБА_7 на що останні дали свою добровільну згоду. Розподіливши ролі між собою ОСОБА_8 сів за кермо вказаного автомобілю, а невстановлена особа та ОСОБА_7 стали витягати за ноги з автомобіля ОСОБА_13 , після чого ОСОБА_14 не впоравшись з керуванням автомобіля ВАЗ 21011 реєстраційний номер НОМЕР_1 вийшов з нього і підійшов до ОСОБА_13 , щоб придушити волю потерпілого до опору бризнув з газового балона сльозогінним газом в обличчя ОСОБА_13 , в свою чергу ОСОБА_7 сів за кермо автомобіля ВАЗ 21011 реєстраційний номер НОМЕР_1 та почав рух автомобіля в сторону Південного мікрорайону м. Запоріжжя по дорозі підібравши до себе в автомобіль ОСОБА_8 та невстановлену слідством особу тим самим покинувши місце правопорушення, внаслідок чого отримали реальну можливість розпоряджатись вказаним майном, тобто ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та невстановлена слідством особа незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме автомобілем ВАЗ 21011 реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 10 000 гривень, який належав ОСОБА_15 , заподіявши йому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Будучи допитаним в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину у повному обсязі з кваліфікацією згоден та пояснив, що дійсно він разом з ОСОБА_8 та невстановленою особою випивши декілька пляшок пива в спеку пішли на пляж правобережної території р Дніпро поблизу смт. Балабине де побачили автомобіль ВАЗ 21011 жовтого кольору, в якому знаходився в стані алкогольного сп`яніння потерпілий ОСОБА_13 . ОСОБА_8 запропонував скористатися безпорадним станом потерпілого заволодіти автомобілем та майном, яке в ньому знаходилось з метою подальшої його реалізації. Після чого ОСОБА_8 та невстановлена особа із застосуванням сльозогінного балончика витягли потерпілого ОСОБА_13 з автомобіля і скориставшись його безпорадним станом оскільки очі його були забризкані перцевим газом заволодіти автомобілем та майном що було в ньому. ОСОБА_8 спробував завести автомобіль але не зміг, після чого ОСОБА_7 сів за кермо автомобіля і всі разом вони поїхали до знайомого ОСОБА_8 з метою реалізації автомобіля, а потерпілий залишився на березі р. Дніпро у безпорадному стані. Після того як ОСОБА_8 зателефонував своєму знайомому вони через годину зустрілися та реалізували викрадений автомобіль. Кошти отримані від реалізації автомобіля та майна що в ньому знаходилось поділили порівну. Позов заявлений потерпілим ОСОБА_15 визнав у повному обсязі та відшкодував свою частину матеріальної та моральної шкоди.

Будучи допитаним в ході судового розгляду неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 визнав свою вину частково, не оспорював самі обставини скоєння злочину, але не погодився із кваліфікацією злочину за ч. 3 ст. 289 КК України, оскільки на його думку ніякої шкоди здоров`ю потерпілого нанесено не було. Повністю підтвердив та надав аналогічні показання надані обвинуваченим ОСОБА_7 . Позов заявлений потерпілим ОСОБА_15 не визнав, так як вважає, що він є недостатньо обґрунтованим та не доведеним.

Потерпілий ОСОБА_15 в судових засіданнях пояснив, що він разом з потерпілим ОСОБА_13 приїхали на рибалку, на березі р. Дніпро вживали спиртні напої, потім він поїхав рибалити, а ОСОБА_13 залишився відпочивати в автомобілі. Рибалив потерпілий ОСОБА_15 приблизно за 800 м. від місця знаходження автомобіля. Сусід рибалка повідомив потерпілого ОСОБА_15 , що його автомобіль викрадено а на ОСОБА_13 скоєно напад. Про вчинений злочин від повідомив до міліції, через декілька днів його дочка побачила викрадений автомобіль в м. Запоріжжі, прослідкувала до місця зупинки автомобіля та повідомила до міліції. Після чого автомобіль було затримано, користувачі автомобіля повідомили, що вони придбали даний автомобіль у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в день скоєння злочину та надали розписку про отримання коштів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за вкрадений автомобіль.

Потерпілий ОСОБА_13 в судових засіданнях пояснив, що він разом з потерпілим ОСОБА_15 приїхали на рибалку, на березі р. Дніпро вживали спиртні напої, потім він залишився відпочивати в автомобілі. Раптово йому в обличчя бризнули сльозогінним газом витягли з автомобіля та скориставшись його безпорадним станом доки він рятував очі невідомі особи заволоділи автомобілем та майном, яке в ньому знаходилось. Промивши очі, знайшов сусіда рибалку, який по телефону вже повідомив ОСОБА_15 про викрадення автомобіля. Після скоєного нападу на нього він отримав опік очей, звертався до лікаря та проходив лікування, зір на даний час відновився тому претензій до обвинувачених він не має, позов не заявляв.

Крім повного визнання вини у скоєному злочині ОСОБА_7 та неповнолітнім ОСОБА_8 їх вина підтверджується наступними доказами:

1) протоколом огляду місця події від 25.07.2015 року, яким встановлено місце вчинення злочину;

2) протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.07.2015 року, яким встановлено, що потерпілий ОСОБА_13 впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 ;

3) протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.09.2015 року, яким встановлено, що свідок ОСОБА_16 якому було продано викрадений автомобіль ВАЗ 21011 впізнав неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ;

4) протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.07.2015 року, яким встановлено, що потерпілий ОСОБА_13 впізнав неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ;

5) висновком Експерта № 212/15 від 16.09.2015 року, яким встановлено вартість викраденого автомобіля ВАЗ 21011 в розмірі 17007,13 грн.;

6) слідчим експериментом від 26.08.2015 року, яким відтворено події вчиненого злочину;

Дослідивши докази в сукупності, суд вважає їх допустимими, належними та достатніми, які в своїй сукупності підтверджують вину обвинувачених у вчиненні злочину, за якими вони обвинувачуються.

Органом досудового слідства дії обвинувачених кваліфіковані за ч. 3 с. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Однак в ході судового слідства судом встановлено, що прокурором не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту спричинення потеплілому тілесних ушкоджень небезпечних для його життя та здоров`я

При цьому відповідно до висновків наданої судово-медичної експертизи № 2902 від 27.08.2015 року вбачається, що у потерпілого наявний лише фіолетовий крововилив по середній ключичній лінії в проекції 6-го ребра грудної клітини з права, інших ушкоджень не виявлено. Також не можливо встановити ступень тяжкості тілесного ушкодження встановити не можливо.

У зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку про необхідність перекваліфікувати дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з ч. 3 ст. 289 КК України на ч. 2 ст. 289 КК України

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч 2 ст. 289 КК України тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_7 скоїв тяжкий злочин.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд визнає, щиросердечне розкаяння, визнання своєї вину у вчиненні злочину, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд не встановив.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим призначити ОСОБА_7 покарання достатнє для його виправлення не пов`язане з позбавлення волі із застосуванням ст. 75, 76 КК України.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_7 за місцем мешкання характеризується позитивно, зауважень та скарг від сусідів не надходило, згідно вимоги про судимість встановлено, що ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

При призначенні неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_8 скоїв тяжкий злочин, цивільний позов не визнає.

Обставинами, що пом`якшують покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_8 суд визнає, що на момент вчинення кримінального правопорушення та на момент постановлення вироку він є неповнолітнім, визнав свою вину, розкаявся у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 суд не встановив.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим призначити ОСОБА_8 покарання достатнє для його виправлення не пов`язане з позбавлення його волі із застосуванням ст. 75, 76, 104 КК України.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін, оскільки Ленінським районним судом м. Запоріжжя йому обрано та ухвалою суду від 17.12.2015 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по іншому кримінальному провадженню.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_8 за місцем мешкання характеризується позитивно, зауважень та скарг від сусідів не надходило, згідно вимоги про судимість встановлено, що ОСОБА_8 раніше не судимий.

До судового розгляду даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_15 був заявлений цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , який згодом уточнив та просить стягнути 4750,00 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди тільки з обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки обвинувачений ОСОБА_7 відшкодував свою частину шкоди у повному обсязі.

Заперечення адвоката та обвинуваченого ОСОБА_8 з приводу необґрунтованості та недоведеності розмір завданої шкоди суд вважає вмотивованими, тому позов повинен бути залишеним без розгляду з роз`ясненням позивачу ОСОБА_15 права звернутися з позовом в порядку цивільного провадження.

В порядку ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі

На підставі ст.ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного йому покарання, якщо він протягом іспитового строку 3 (трьох) років не скоїть нового злочину.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зарахувати в строк відбуття покарання час знаходження ОСОБА_7 під вартою з 29.07.2015 року по 23.12.2015 року.

Замінити запобіжний захід відносно ОСОБА_7 змінивши тримання під вартою в СІ-10 м. Запоріжжя на особисте зобов`язання, звільнивши з-під варти в СІ-10 м. Запоріжжя негайно.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного йому покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (двох) років не скоїть нового злочину.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання з 29.07.2015 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 залишити тримання під вартою до розгляду Ленінським районним судом м. Запоріжжя кримінального провадження відносно нього.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_15 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду, роз`яснивши позивачу можливість звернення до суду в порядку цивільного провадження.

Речові докази: газовий балончик у корпусі чорного кольору з написом «Pfeffer Ko Jet» - знищити; автомобіль ВАЗ-21011 державний номер реєстрації НОМЕР_1 залишити потерпілому ОСОБА_15 як власнику; розписку ОСОБА_14 від 25.07.2015 року залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя : ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3