Справа № 492/1402/15-к
УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою та

повернення обвинувального акту

25.09.2015 року м. Білгород - Дністровський

Колегія суддів Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у складі : головуючої судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора Арцизського району Одеської області ОСОБА_5 , за участю захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , потерпілого ОСОБА_14 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в режимі відео конференції обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження № 0000265 за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.115 ч.2 п.п.6,12, 289 ч.3 КК України та ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ :

24.09.2015року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000265 за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у скоєнні кримінальних правопорушеннь, передбачених ст.ст.115 ч.2 п.п.6,12, 289 ч.3 КК України та ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч.3 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду. Заявив клопотання про продовження строків тримання обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та продовження строку домашнього арешту відносно ОСОБА_10 та заперечував проти повернення обвинувального акту для усунення недоліків.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_12 , ОСОБА_6 заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків у зв`язку з неконкретним формулюванням обвинувачення відносно його підзахисного ОСОБА_12 . Крім того, просив змінити міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_12 на домашній арешт у зв`язку з хворобою обвинуваченого.

Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 не заперечували проти призначення судового розгляду та заперечували проти продовження строку тримання під вартою, та не заперечували про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.

Потерпілий ОСОБА_14 , підтримав думку прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим та призначення обвинувального акту до судового розгляду та не заперечував проти повернення обвинувального акту для усунення недоліків.

Відповідно до положень ч.3 п.3 ст.314 КПК України, обвинувальний акт має відповідати вимогам закону, а в разі невідповідності - підлягає поверненню прокурору.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт серед інших має містити такі відомості, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статі (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Натомість, обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 містить лише посилання на п.п.6,12ч.2 ст.115,289ч.3КК України та ОСОБА_10 містить лише посилання на ч.3 ст.289 КК України, без формулювання обвинувачення.

При цьому, колегія суддів зауважує, що підозра - це ймовірне судження, припущення, попередній висновок про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення. У разі отримання нових доказів раніше повідомлена підозра може бути змінена. Це відрізняє підозру від підсумкового висновку слідчого чи прокурора про винуватість особи, який формулюється у обвинувальному акті, та має бути з точки зору сторони обвинувачення обґрунтованим, достовірним та остаточним.

Саме тому обвинувачення відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України є твердженням про вчинення певною особою діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Підозра не може бути твердженням, її сутність полягає в тому, що це тільки припущення, яке необхідно перевірити під час нового етапу досудового розслідування, який наступає після повідомлення про підозру конкретної особи.

Відсутність сформульованого обвинувачення відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 вказує на неможливість призначення судового розгляду через грубе порушення наведеної вище норми Кримінального процесуального кодексу України, та є беззаперечною підставою для повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам п.5ч.1 ст. 291 КПК України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини - як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79).

Крім того, Європейський суд з прав людини вказує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Як вбачається з наданих суду матеріалів, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 вказаним вимогам не відповідає, оскільки він не містить належним чином сформульованого обвинувачення цим особам, а містить лише виклад фактичних обставин, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, вказівку на підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п.п.6, 12 ч. 2 ст. 115, 289ч.3 КК України та правову кваліфікацію їх дій за вказаним законом.

Вказаний недолік унеможливлює призначення кримінального провадження до судового розгляду, оскільки позбавляє суд можливості при судовому розгляді роз`яснити обвинуваченим суть пред`явленого обвинувачення, а сторону захисту - можливості захисту від пред`явленого обвинувачення. За таких обставин суд змушений був би самостійно формулювати обвинувачення, що не передбачено КПК України, та могло б викликати сумнів у неупередженості суду.

Окрім цього, у порушення вимог п.3 ч.4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акту не долучено розписок або інших документів про отримання обвинуваченими: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та їх захисниками копій цивільного позову та додатків до нього не зважаючи, що у обвинувальному акті вказано що потерпілим ОСОБА_14 заявлений цивільний позов.

При таких обставинах колегія суддів вважає такі порушення вимог КПК України істотними і такими, що перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Зазначене вказує на неправильність, неповноту складеного обвинувального акту та порядку направлення обвинувального акту до суду.

Крім того, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, тому формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковим.

Заслухавши думку прокурора, захисників, обвинувачених, потерпілого, колегія суддів приходить до висновку, що обраний обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та ОСОБА_10 , домашній арешт необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою та ОСОБА_10 , домашній арешт в підготовчому судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, враховуючи положення ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5,6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченим під час розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 необхідно продовжити строк тримання під вартою на два місяці в Ізмаїльському СІ УДПтСУ в Одеській області та ОСОБА_10 , домашній арешт.

Враховуючи, що обвинувальний акт із долученими додатками (реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні ) не відповідає вимогам КПК України, зазначені недоліки обвинувального акта виключають можливість прийняття матеріалів кримінального провадження та призначення до судового розгляду, і повинні бути усунуті в порядку, визначеному ст. 314 КПК України, а тому на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, а клопотання захисника ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

У зв`язку з поверненням обвинувального акта прокурору клопотання прокурора про виклик свідків задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 315, 372, 395 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000265 за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.115 ч.2 п.п.6,12, 289 ч.3 КК України та ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч.3 КК України - повернути прокурору Арцизького району Одеської області як такий, що не відповідає вимогам КПК України для усунення виявлених недоліків в розумні строки.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 24 листопада 2015 року включно, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 28 листопада 2015 року включно.

Продовжити строк домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до 24 листопада 2015 року включно.

На ухвалу протягом 7 днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Головуюча : Судді :