Справа № 1-471
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2010 року Солом»янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді- ОСОБА_1

при секретарі- ОСОБА_2

з участю прокурора- ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу по обвинуваченню

ОСОБА_6 , 26 .11.1982 р.н.,

уроженця м. Києва , українця , громадянина України ,освіта

середня , офіційно не працюючого , одруженого , має на утриманні

малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в місті

Києві , АДРЕСА_1 ,раніше судимого:

13.03.2008 р. Білоцерківським райсудом Київської області за ст. 190

ч. 1 до штрафу у розмірі 510 гривень,

штраф сплачено 15.12. 2009 року ,-

у вчиненні злочину передбаченого ст.190 ч.2 КК України -

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_6 вчинив злочин при наступних обставинах.

01.06.2008 року , приблизно о 23 г.30 хв. , підсудний ОСОБА_6 знаходячись в автомобілі марки «Фольксваген Пасат В-5» ,чорного кольору ,д.н.з. 703-12КА та проїжджаючи по вулиці Янгеля в м. Києві біля будинку за № 5 ,побачив раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_5 та маючи на меті повторно заволодіти майном останнього шляхом обману , попрохав гр. ОСОБА_7 ,яка знаходилась за кермом автомобіля, зупинити його.

Вийшовши з автомобіля , підсудний ОСОБА_6 з метою повторного заволодіння майном шляхом обману, підійшов до ОСОБА_5 та реалізуючи свій намір , звернувся до потерпілого з проханням скористатись його мобільним телефоном для здійснення одного дзвінка і зателефонувати по номеру, який він завідомо знав що він не існує.

ОСОБА_5 на прохання підсудного набрав зі свого мобільного телефону «Самсунг І710» вказаний номер , після чого ОСОБА_6 запропонував останньому придбати у нього мобільний телефон за 350 євро , заздалегідь не маючи при собі вказаних коштів.

ОСОБА_5 погодився на пропозицію підсудного і останній видаючи за 350 євро три купюри номіналом 200,100 та 50 толарів Словенії , передав їх ОСОБА_5

Згідно довідки головного управління національного банку України по м. Києву та Київській області з 01.01.2007 року толари Словенії обмінювались на євро у співвідношенні 1 євро = 239.64 словенських толарів.

Потерпілий ОСОБА_5 отримавши грошові кошти від підсудного ОСОБА_6, вийняв свою сім-картку «Діджус» і передав йому мобільний телефон «Самсунг І710», вартістю 1548 гривень 50 копійок з картою пам»яті на 2 Гб. ,вартістю 80 гривень.

Після чого підсудний ОСОБА_6 отримавши майно потерпілого з місця вчинення злочину зник і в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, підсудний ОСОБА_6 повторно , діючи з корисливих мотивів з метою особистого збагачення шляхом обману ОСОБА_5 заволодів майном останнього ,а саме мобільним телефоном та картою пам»яті на загальну вартість 1628 гривень 50 копійок.

Згідно висновку експерта № 1-208 від 10.12.2008 року вартість мобільного телефону «Самсунг І710» ( без урахування вартості зарядного пристрою та гарнітури ) станом на 01.06.2008 року з урахуванням його зносу склала 1548 грн.50 коп.

Крім того , 02 серпня 2009 року біля 19 г. 30 хв. знаходячись в автомобілі марки «Ніссан» чорного кольору , який він орендував на умовах договору прокату та проїжджаючи по вулиці Старокиївській в м. Києві біля дамби поблизу санаторія «Жовтень» та котеджного містечка «Срібна затока» ,побачив раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_8 та маючи на меті повторно заволодіти майном останнього шляхом обману ,зупинив автомобіль.

Підсудний ОСОБА_6. знаходячись в автомобілі з метою повторного заволодіння майном потерпілого шляхом обману , звернувся до ОСОБА_8 та реалізуючи свій злочинний намір , попрохав останнього набрати зі його мобільного телефону номер ,завідомо знаючи що він не існує.

ОСОБА_8 сів до салону автомобіля та за проханням ОСОБА_6 набрав зі свого мобільного телефону «Нокіа Е 71» не існуючий номер мобільного телефону та передав його підсудному.

Підсудний ОСОБА_6 потримавши мобільний телефон «Нокіа Е 71» в руках ,повернув його потерпілому та повідомив останньому завідомо неправдиві відомості про те,що має намір придбати у нього його мобільний телефон за 400 євро ,заздалегідь не маючи при собі вказаних коштів.

ОСОБА_8 погодився на пропозицію ОСОБА_6 і останній видаючи за 400 євро дві купюри номіналом 200 толарів Словенії ,які згідно довідки з Головного управління Національного банку України по м. Києві та Київській області ,з 01.01.2007 року обмінювались на євро у співвідношенні 1 євро =239.64 словенських толарів ,передав їх

ОСОБА_8

Потерпілий отримавши грошові кошти та витягнувши сім-картку передав ОСОБА_6 мобільний телефон «Нокіа Е 71» вартістю 2000 гривень .

Підсудний заволодівши майном з місця вчинення злочину зник ,розпорядившись ним на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 свою вину у вчиненому визнав повністю і фактичні обставини справи ним не оспорювались , підтвердив що дійсно вчинив 01.06.2008 року шахрайські дії відносно потерпілого ОСОБА_5, передавши останньому замість 350 євро - 350 толарів Словенії за мобільний телефон «Самсунг І 710» ,розуміючи при цьому не рівнозначність цих валют і що він обманює потерпілого .

Також підсудний визнав , що 02.08.2009 року він заволодів шляхом обману телефоном «Нокіа Е 71» ,що належав потерпілому ОСОБА_8 ,передавши йому замість 400 євро 400 толарів Словенії , знаючи про нерівнозначність цих валют.

Однак, підсудний щиро розкаявся у вчиненому і пояснив суду,що повністю відшкодував збитки потерпілим.

На підставі ст. 299 ч. 3 КПК України суд обмежив дослідження доказів допитом підсудного та потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_5 в суді пояснив, що 01.06.2008 року він знаходився на вул. Янгеля в м. Києві біля 23 г.30 хв. до нього звернувся раніше незнайомий підсудний ОСОБА_6 , який сказав що йому потрібно терміново зателефонувати . Він на прохання підсудного набрав номер зі свого телефону ,який той вказав, але не відбулось з»єднання.

Тоді підсудний запропонував йому продати його телефон «Самсунг І 710» за 350 євро, на що він погодився. Підсудний передав йому три грошові купюри , а він йому телефон без сім-картки.

Після того як підсудний пішов ,він роздивився купюри і виявив ,що то були не євро ,а толари Словенії і зрозумів,що його обманули.

Від цивільного позову він відмовляється ,бо збитки йому відшкодовані.

Таким чином суд приходить до висновку про винність підсудного ОСОБА_6 у вчиненні умисних дій,що виразились в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство) ,вчинене повторно .

Дії підсудного суд кваліфікує за ч.2 ст. 190 КК України.

Призначаючи підсудному покарання ,суд враховує ступінь тяжкості ним вчиненого- відповідно до ст. 12 КК України злочин є середньої тяжкості, його особу і вважає ,що він заслуговує на покарання у виді позбавлення волі.

Однак суд враховуючі пом»якшуючі його покарання обставини- розкаяння у вчиненому, наявність на утриманні малолітньої дитини , повне відшкодування шкоди, вважає можливим звільнити його від відбуття покарання з випробуванням-іспитовим строком на певний термін на підставі ст.75 КК України.

Обтяжуючих його покарання обставин судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,суд-

з а с у д и в :

ОСОБА_6 визнати винним за ст. 190 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбуття покарання з випробуванням-іспитовим строком на 3 роки.

Згідно ст. 76 КК України забов»язати засудженого не виїдждати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання та роботи, періодично з»являтись на реєстрацію в ці органи.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком чинності залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази- три купюри номінальною вартістю 350 толарів та 2 купюри номіналом по 200 толарів -залишити на збереження в матеріалах справи. (а.с. 65, 89); інструкцію по користуванню мобільним телефоном та мобільний телефон -залишити на зберігання ОСОБА_9 (а.с. 96, 203).

Стягнути з ОСОБА_6А, на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в м. Києві 1153 грн. 30 коп. за проведення експертиз № 1-208тв від 10.12.2008 року та № 515/тдд від 18.12.2009 р. .(а.с. 60 ,206).

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 15 діб з моменту його проголошення.

С У Д Д Я :