Талалаївський районний суд Чернігівської області
Справа №4-7/10
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 травня 2010 року Талалаївський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

при секретарі Зірка В.П.

з участю прокурора Ніщименка В.М.

слідчого прокуратури ОСОБА_1

скаржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка справу за скаргою ОСОБА_2 на постанову слідчого прокуратури Талалаївського району від 11 травня 2010 року про закриття кримінальної справи № 72/203, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого прокуратури Талалаївського району Чернігівської області від 11 травня 2010 року про закриття кримінальної справи № 72/203, порушеної за ч.2 ст. 365 КК України у звязку із відсутністю в діях працівників Талалаївського РВ УМВС України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складу злочину, посилаючись на те, що постанова слідчого не відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам подій, що трапились 16 жовтня 2001 року і є необєктивною. І тому скаржник Таран просить суд скасувати дану постанову слідчого та винести окрему ухвалу на неналежне розслідування справи прокуратурами Талалаївського і Варвинського районів

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою скаргу підтримав і просив суд скасувати зазначену постанову слідчого прокуратури Талалаївського району ОСОБА_1, який розслідував кримінальну справу по факту нанесення йому тілесних ушкоджень працівниками міліції після чергового скасування постанови про закриття кримінальної справи прокурором Варвинського району. Зазначена кримінальна справа неодноразово закривалась слідчими та за його скаргами скасовувалися в судах і знову поверталась для проведення розслідування. Постанова слідчого Герасименка П.В. про закриття справи не відповідає дійсності, так як слідством до уваги не брались першочергові покази свідків, які були очевидцями події, що сталась 16 жовтня 2001 року, не взялись до уваги висновки судово-медичної експертизи від 14 грудня 2001 року, де зазначено, що в нього мались тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не могли утворитись при одноразовому падінні з висоти власного зросту. Всі інші висновки експертиз суперечливі, і вказують тільки на легку ступінь тілесних ушкоджень.

Слідчий Герасименко П.В. в судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 не визнав, і пояснив суду, що експертиза від 14.12.2001 року є недопустимим доказом, так як проводилась до порушення кримінальної справи. При проведенні слідчих дій ніхто з свідків не вказував, що ОСОБА_2 наносились тілесні ушкодження, а вони могли бути результатом його опору працівникам міліції або від падіння.

Прокурор Ніщименко В.М. в судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 не визнав і заявив, що постанова слідчого прокуратури винесена з дотриманням процесуального законодавства, вона є законною, а тому підстав для її скасування немає.

Суд, заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_2, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінальної справи № 72/203, яку було надано для огляду в суді і яка була закрита постановою слідчого прокуратури ОСОБА_1, вважає, що скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова слідчого прокуратури від 11 травня 2010 року про закриття кримінальної справи, порушеної по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 працівниками Талалаївського РВ УМВС ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, підлягає скасуванню за наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою прокурора управління нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими органами прокуратури Генеральної прокуратури України від 19 квітня 2002 року порушено кримінальну справу за фактом спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень працівниками міліції за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Досудове слідство по справі проводилось різними слідчими прокуратурами Варвинського, Бахмацького, Срібнянського і Талалаївського районів.

В ході досудового слідства по справі було проведено ряд судово-медичних експертиз Чернігівським обласним бюро судово медичних експертиз (т.1 а.с.75-78), Головним бюро судово-медичних експертиз МОЗ України (т.1 а.с. 272-276), Бахмацьким міжрайонним бюро судово-медичних експертиз (т.1 а.с. 348-349), Прилуцьким міжрайонним відділенням судово-медичних експертиз (т.1 а.с. 471). Згідно висновків експертиз тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_2, не могли бути отримані внаслідок однократного падіння з висоти власного зросту. Ушкодження виникли від не менше 7 ударів тупими предметами (в тому числі і руками). Але цьому факту слідчий прокуратури Талалаївського району взагалі не надав юридичної оцінки та суперечності згідно цих висновків експертиз та показами працівників міліції не усунуті в ході слідства. Факт отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_2 встановлений, але орган досудового слідства розглядав лише одну версію отримання тілесних ушкоджень і ухиляється від перевірки інших версій.

Також в ході слідства не усунуто протиріч між показами свідків, не встановлено, чиїми діями був розірваний одяг на ОСОБА_2, так як у своїх показах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечують факт наявності тілесних ушкоджень в ОСОБА_2, коли він був доставлений в РВ УМВС, тоді як свідки прямо вказують, що під час перебування в приміщенні Талалаївського РВ УМВС на Тарану був розірваний одяг та були тілесні ушкодження.

В протоколах відтворення обстановки та обставин події від 23.06.2006 року із участю свідка ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_2 (т.2 а.с. 14) та свідка ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_2 (т.2 а.с.15) зазначається, що під час проведення відтворення застосовувалась фотозйомка. Але до даного часу фототаблиця до протоколу не долучена, будь-які відомості про те, де вона знаходиться в матеріалах справи відсутні. Слідством також не був допитаний свідок по справі ОСОБА_6

В постанові слідчого про закриття кримінальної справи вказується, що працівники міліції діяли відповідно до вимог Закону України «Про міліцію», але факт непокори працівникам міліції підтверджується матеріалами справи лише до часу падіння ОСОБА_2, після чого він протидії не чинив. Всі подальші дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не відповідають вимогам Закону України «Про міліцію».

Таким чином, на момент винесення постанови про закриття кримінальної справи у слідчого не було достатніх даних для прийняття такого рішення.

Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що досудове слідство по справі проведено неповно та однобічно, а тому вважає, що постанова про закриття кримінальної справи підлягає скасуванню, а кримінальна справа направлена прокурору для відновлення досудового слідства, в ході якого усунути протиріччя в показах свідків та потерпілого, зясувати місцезнаходження фототаблиць до протоколів відтворення обстановки та обставин події, допитати свідка ОСОБА_7, встановити факт отримання тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_2, при необхідності провести інші слідчі дії та прийняти законне і обєктивне рішення по даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 236-6 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову слідчого прокуратури Талалаївського району ОСОБА_1 від 11 травня 2010 року про закриття кримінальної справи № 72/203 скасувати.

Справу № 72/203 направити прокурору Талалаївського району для відновлення досудового слідства.

На постанову суду може бути подана апеляція прокурором або особою, яка подала скаргу, до апеляційного суду Чернігівської області протягом семи днів з дня винесення .

Суддя Л.В.Тіщенко