Справа №1-173/2010р.
П О С Т А Н О В А

16 грудня 2010 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Гудима Л.Я.

при секретарі Дробчак Г.К.

з участю прокурора Рибачука В.І.

та адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бориславі матеріали кримінальної справи про вчинення ОСОБА_2 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 в період з 16 вересня по 25 вересня 1999 року під погрозою знищення індивідуального майна і насильства над неповнолітньою дочкою потерпілої - Вікторією, вимагав у ОСОБА_3 передачі йому грошей за повернення викраденого у неї в ніч на 19 квітня 1999 року з приміщення гаражу, розташованого на подвір'ї буд. №17, по вул. Східній в м.Дрогобичі Львівської області, належного їй автомобіля марки "Міцубісі - Талант", з державним реєстраційним знаком 490-46 ТВ, а саме: приблизно 16 вересня 1999 року ОСОБА_2І, телефонував до потерпілої ОСОБА_3 додому і призначив їй зустріч з приводу повернення їй викраденого автомобіля в кафе "Україна", що в центрі м. Дрогобича на наступний день о 14 годині. При даній зустрічі у зазначеному місці ОСОБА_2І, вимагав у ОСОБА_3 передачі йому за повернення потерпілій викраденого у неї автомобіля гроші в сумі 1000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України на той день відповідала 4461 гривень, що є великим розміром, а також встановив строк передачі грошей - через тиждень тобто 23 вересня 1999 року.

Приблизно 23 вересня 1999 року о 17 годині ОСОБА_2І, знову зателефонував ОСОБА_3 і призначив їй зустріч о 18 годині в цей же день у кафе "Україна", що в центрі м. Дрогобича для обговорення питання про повернення їй викраденого у неї автомобіля.

Будучи впевненим, що потерпіла ОСОБА_3 одразу передасть йому за повернення викраденого у неї автомобіля гроші в сумі 1000 доларів США, які він у неї вимагав і які згідно офіційного курсу національного банку України на той день відповідала 4429,4 гривень, що є великим розміром, одразу вказав місце, з якого ОСОБА_3 має забрати викрадений у неї автомобіль, біля моста через р.Бистриця по дорозі на м.Самбір, однак не вказав дня та часу передачі автомобіля. Однак, потерпіла ОСОБА_3 піддала сумніву обіцянки ОСОБА_2І, і гроші йому не передала.

Приблизно 25 вересня 1999 року о 13 годині ОСОБА_2І, знову зателефонував ОСОБА_3 і наказав їй, щоб вона брала з собою в кульку гроші в сумі 1000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України на той день відповідала 4435,5 грн. і є великим розміром, замовляла державне таксі біля готелю "Тустань" в м. Дрогобичі і їхала до моста через річку Бистриця, що по дорозі на Самбір, а він буде за нею спостерігати.

Потерпіла ОСОБА_3, сприймаючи погрози знищення її автомобіля і насильства над її дочкою як реальні, виконала вимоги ОСОБА_2І, і прибула до моста через річку Бистриця по дорозі на Самбір Львівської області, де виявила викрадений в неї в ніч на 19 квітня 1999 року автомобіль, залишила на узбіччі дороги в кульку гроші в сумі 500 грн. та 250 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на цей день відповідало 1108.88 грн., що є для потерпілої великою шкодою, пересіла у свій автомобіль і поїхала додому.

Вина ОСОБА_4 у вчиненому стверджується здобутими по справі доказами, зокрема:

- перевіреними у судовому засіданні показаннями потерпілої ОСОБА_3 (том .1 а.с.47-60), яка показала, що в першій половині, 16 вересня 1999 року о 19 год. їй зателефонував незнайомий чоловік, який запитав, чи вона хоче, щоб їй повернули машину, і запропонував їй бути через годину в ресторані «Україна». Вона відмовилась туди йти ввечері. Тоді він запропонував їй прийти на наступний день, в те саме місце о 14 год., на що вона погодилась. Вона прийшла в ресторан «Україна», цей мужчина підійшов до неї і став говорити, що тепер сума викупу за її автомобіль 1000 доларів США. Вона повідомила, що за машину вона вже заплатила і згідна ще заплатити, однак їй машину не повернули. Цей мужчина почувши, що вона більше платити не буде, повідомив, що її надурили, а він її не обдурить, при цьому дістав свій паспорт і показав їй. В паспорті було зазначено що він ОСОБА_2. Приблизно 25 вересня 1999 року о 17 год. ОСОБА_2 їй зателефонував додому і сказав, щоб вона прийшла в ресторан «Україна» через годину, щоб поговорити як він їй поверне машину. Вона прийшла в ресторан «Україна», де ОСОБА_2І, запитав, чи вона має гроші, хоча при собі грошей не мала. ОСОБА_2 сказав, що її машина буде знаходитись біля моста біля річки Бистриця по дорозі на Самбір, однак не вказав в який день та час вона повинна передати гроші. Він хотів щоб вона відразу дала йому гроші, однак вона те погодилась. Він їй запропонував різні варіанти, в тому числі, що він разом з нею поїде на таксі до машини, але щоб вона наперед дала в кульку гроші. Вона не погоджувалась. Тоді ОСОБА_2 став погрожувати, щоб вона подумала, що у неї є дочка. Цей фактор на неї спрацював і вона сказала, що сама поїде в таксі за машиною, залишить там гроші і щоб біля машини нікого не було. Він погодився так як зрозумів, що вона вже машиною не дуже цікавиться. Він повідомив, що зателефонує їй коли забирати машину. Через два дні, 25.09.1999 року о 13 год. ОСОБА_2 зателефонував їй, щоб вона за годину була на зупинці таксі напроти готелю «Тустань», брала державне таксі і їхала в визначене ним попередньо місце, за нею будуть дивитись. Вона так зробила, взявши з собою кульок з грошима в сумі 250 доларів США і 500 грн. У зазначеному місці біля дороги вона дійсно побачила викрадений у неї автомобіль з ключем в запалюванню. ОСОБА_2 її попереджав, що вона може не брати ключ, що фірма його їй дарує. Вона залишила гроші в кульку на узбіччі дороги і на своєму автомобілі поїхала додому. Після цього ОСОБА_2 їй більше не телефонував;

- письмовими поясненнями судово-психіатричного експерта ОСОБА_5 від 09.12.2010р., щодо роз»яснення акту №674 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 13.09.2010 року, проведеної судово-психіатричною експертною комісією у складі голови ОСОБА_6, членів комісії ОСОБА_7, ОСОБА_8, експерта доповідача Королюк Я.О., з яких вбачається, що згідно постанови слідчого СВ УБОЗ ГУ МВС України у Львівській обл. вона, ОСОБА_5, брала участь в якості експерта доповідача при проведенні амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_2 Встановлено, що ОСОБА_2І, в період інкримінованих йому дій психічним захворюванням не страждав, виявляв стійкі ознаки постпсихотичного розладу особистості, що не позбавляло його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В даний час ОСОБА_2І, страждає хронічним психічним захворюванням у формі простої шизофренії, психопатоподібний варіант та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи, що на момент освідчення ОСОБА_2І, знаходиться на примусовому лікуванні в психіатричній лікарні із звичайним наглядом, тому дані заходи примусового характеру слід продовжити;

- протоколом виїмки від 04.07.2001 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_3 було вилучено аудіо магнітофон зі звукозаписами розмов осіб, які вимагали у неї гроші за повернення викраденого у неї автомобіля (Том № 1 а.с.69-70);

- протоколами огляду і прослуховування звукозаписів розмов осіб які у потерпілої ОСОБА_3 вимагали гроші за повернення викраденого у неї автомобіля (Том № 1 а.с.71- 87; 90-100);

- висновком №2182 від 28.08.2001р. криміналістичної експертизи матеріалів та засобів відеозвукозапису розмов осіб, які у потерпілої ОСОБА_3 вимагали гроші за повернення викраденого у неї автомобіля (Том № 1 а.с. 134-152).

Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 674 від 13.092010 року (том. №2 а.с.82-85), ОСОБА_2, в період інкримінованих йому дій психічним захворюванням не страждав, виявляв стійкі ознаки постпсихотичного розладу особистості, що не позбавляло його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі простої шизофренії, психопатоподібний варіант та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Як страждаючий хронічним психічним захворюванням стати перед судом та відбувати покарання не може. Потребує продовження примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним наглядом.

Органами досудового слідства дії ОСОБА_2І, кваліфіковано за ч.2 ст.189 КК України, а саме: вчинення вимоги передачі чужого майна, під погрозою насильства над близькою родичкою потерпілої, пошкодження та знищення майна потерпілої (вимагання), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Враховуючи висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 674 від 13.09.2010 року, суд прийшов до висновку, що слід виключити висновок про вчинення ОСОБА_2 суспільно-небезпечного діяння за попередньою змовою групою осіб та вважати, що ним вчинено суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 1 ст. 189 КК України.

Прокурор Рибачук В.І. та захисник ОСОБА_1 вважають, що до ОСОБА_2 слід застосувати примусові заходи медичного характеру, оскільки він на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України психічним захворюванням не страждав, виявляв стійкі ознаки постпсихотичного розладу особистості, що не позбавляло його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Проте, у даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі простої шизофренії, психопатоподібний варіант та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Як страждаючий хронічним психічним захворюванням стати перед судом та відбувати покарання не може. Потребує продовження примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним наглядом, - тому суд приходить до висновку, що до ОСОБА_2І, слід застосувати заходи медичного характеру - примусове лікування у психіатричній лікарні із звичайним наглядом.

Враховуючи те, що ОСОБА_2І, перебуває на примусовому лікуванні у Львівській обласній клінічній психіатричній лікарні, - суд вважає не доцільним вирішувати питання щодо обрання чи зміни запобіжного заходу ОСОБА_2

На підставі вищенаведеного та керуючись п.2 ч.1 ст.94 КК України, ст.ст. 419-421 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Застосувати до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, б/п., не військовозобов'язаного, не працюючого, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше судимого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 189 КК України, примусовий захід медичного характеру госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

На постанову може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом пятнадцяти діб з моменту її проголошення.

Суддя: