Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2015 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючої ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000947, за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК,

у с т а н о в и в:
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у цьому суді на підставах, передбачених пунктами 13 ч. 1 ст. 438 КПК. Зазначає про те, що місцевий суд призначив ОСОБА_6 покарання без урахування положень ч. 4 ст. 70 КК, що призвело до м`якості заходу примусу; апеляційний суд залишив поза увагою допущені порушення, не дав належної вмотивованої оцінки доводам прокурора, викладеним в апеляційній скарзі, яку безпідставно залишив без задоволення. Тому, на думку прокурора, ухвала зазначеного суду не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
За вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 08 грудня 2014 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат у кримінальному провадженні.
ОСОБА_6 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, за обставин, детально викладених у вироку.

Як установив суд, 27 травня 2014 року близько 13.00 год. ОСОБА_6 з приміщення кафе «Стефанія», розташованого на 214-му км. автошляху Херсон-Генічеськ, викрав планшет Lenovo A 1000-Т, належний ОСОБА_7 , заподіявши йому матеріальної шкоди на суму 1485 грн.

Апеляційний суд Херсонської області ухвалою від 10 лютого 2015 року залишив без змін указаний вирок.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація діяння за ч. 2 ст. 185 КК у касаційній скарзі не оспорюються.
У силу ст. 370 КПК ухвала апеляційного суду повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою.
Згідно зі ст. 404 КПК апеляційна процедура передбачає оцінку оскаржуваного вироку на відповідність нормам матеріального та процесуального права. В разі встановлення допущених місцевим судом порушень матеріального або процесуального закону при судовому розгляді справи і винесенні судового рішення суд апеляційної інстанції приймає рішення про зміну або про скасування вироку на підставах, передбачених ст. 409 вказаного Кодексу, і однією з таких підстав є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Апеляційний суд при перегляді вироку щодо ОСОБА_6 зазначених вимог закону належно не виконав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 , якого раніше вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 19 листопада 2014 року було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК і на підставі ч. 4 ст. 70 цього Кодексу визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, згідно з вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 08 грудня 2014 року визнано винним і засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. Цей злочин ОСОБА_6 вчинив 27 травня 2014 року, тобто до постановлення попереднього вироку від 19 листопада 2014 року, про що було відомо суду, який ухвалив останній вирок.
Прокурор, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій зазначав про те, що суд, призначаючи обвинуваченому покарання, мав би застосувати правила ч. 4 ст. 70 КК, оскільки кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_6 засуджено, останній вчинив до постановлення попереднього вироку. Тому прокурор просив скасувати оскаржуваний вирок і ухвалити новий.
Суд апеляційної інстанції, залишаючи скаргу прокурора без задоволення, а вирок місцевого суду без змін, мотивував своє рішення тим, що на час постановлення оскаржуваного вироку вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 19 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 не набрав законної сили. Враховуючи це і посилаючись на вимоги статей 532, 533 КПК, суд визнав доводи прокурора помилковими. Також апеляційний суд у своїй ухвалі зазначив про те, що місцевому суду необхідно привести оскаржуваний вирок у відповідність із законом на підставі п. 11 ст. 537 вказаного Кодексу.

Зі змісту ст. 537 КПК випливає, що питання про визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків може вирішуватися на стадії виконання вироку в тому випадку, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок. Однак у цьому кримінальному провадженні суди першої та апеляційної інстанцій були обізнані про наявність попереднього вироку від 19 листопада 2014 року.

Таким чином, апеляційний суд не проаналізував вказаної норми процесуального закону і залишив поза увагою те, що місцевий суд, обираючи ОСОБА_6 захід примусу, порушив порядок призначення покарання за сукупністю злочинів, закріплений у ч. 4 ст. 70 КК, відповідно до якого покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах 13 цієї статті, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу. Таке покарання не може бути меншим від покарання, призначеного за попереднім вироком.
За таких обставин посилання апеляційного суду на те, що ненабрання попереднім вироком від 19 листопада 2014 року законної сили є перешкодою для застосування правил ч. 4 ст. 70 КК, не є прийнятними.

З огляду на викладене ухвалу апеляційного суду не можна вважати законною і обґрунтованою, тому вона на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, підлягає скасуванню, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд у цьому суді. Відтак, зважаючи на доводи та вимогу прокурора у касаційній скарзі, її слід задовольнити.
Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно врахувати наведене, ретельно перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі сторони обвинувачення, дати на все вичерпну відповідь й ухвалити справедливе рішення, яке відповідає положенням ст. 370 КПК.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, суд
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 10 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3