Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3204/15-к
Провадження № 1-в/553/259/2015
У Х В А Л А
Іменем України
02.09.2015м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника ПВК ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, -
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення. Просив суд застосувати до нього пільгу умовно-дострокового звільнення.
Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо задоволення даної заяви засудженого.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.
Представник ПВК в судовому засіданні заперечував щодо задоволення даної заяви засудженого.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали подання, особової справи засудженого, приходить до висновку, що дана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, а і полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», вказано, що умовно-дострокове звільнення може бути застосовано лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Отже, суд розглядаючи заяву засудженого про умовно-дострокове звільнення, зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Частина 3 цієї ж статті КК України передбачає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання визначений ч. 3 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України. Зокрема, дана норма передбачає, що стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Засуджений ОСОБА_5 покарання відбуває з 01.03.2013 року, за період перебування в СІЗО м. Полтави характеризується посередньо, мав два стягнення, стягнення погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав.

З 24.05.2013 року ОСОБА_5 відбуває покарання в Полтавській виправній колонії УДПтС України в Полтавській області (№ 64).

Станом на 02.09.2015 року відбута частина строку покарання засудженого ОСОБА_5 становить 2 роки 06 місяці 1 день, тобто більше 3/4 призначеного судом покарання, кінець строку покарання 06.05.2016 року.

З характеристики засудженого, наданої в.о. начальником відділення СПС ПВК УДПтС України в Полтавській області (№ 64) та затвердженої начальником установи 26.08.2015 року, вбачається, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання характеризується нестабільною поведінкою. За допущені порушення установленого порядку відбування покарання двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності. Допущені порушення виражались у відмові від роботи та не виході на навчання. Намагається дотримуватися норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядку дня установи. Один раз заохочувався. Намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. За станом здоров`я працездатний. На виробництві установи не працевлаштований з власних міркувань, бажання працевлаштовуватися не виявляє. Безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу «Професія», отримав спеціальність слюсаря-сантехніка в Полтавському навчальному центрі №64 при установі. Зарахований до програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта».

Станом на 16.08.2015 року оцінка ступеню виправлення: «Стає на шлях виправлення».

Питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 вирішувалось на засіданні комісії ПВК (№ 64) 31.01.2014 року, 02.09.2014 року та 23.03.2015 року, було прийнято рішення про відмову в застосуванні умовно-дострокового звільнення як такому, що не довів своє виправлення.

Отже, аналізуючи поведінку ОСОБА_5 протягом усього періоду відбування покарання, суд приходить до висновку, що таку поведінку засудженого сумлінною визнати не можна та не свідчить про виправлення засудженого, тому заява ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 152, 154 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення.
На ухвалу протягом семи діб з моменту її проголошення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1