Справа №11-561/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року листопада 9 дня колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Лугового М.Г.

суддів Ященка В.А. Олійника В.Б.

з участю прокурора Кононової Л.Ф.

засуджених ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Ковпаківського районного суду міста Сум від 6 липня 2010 року, яким,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не судимий,

засуджений за ст.368 ч.2 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно - господарських функцій строком на 3 роки, з позбавленням його спеціального звання «старший лейтенант міліції», без конфіскації майна.

Відповідно до ст.75 КК України, ОСОБА_2 звільнений від відбування основного покарання з випробуванням. Іспитовий строк встановлено 3 роки.

Відповідно до ст.76 КК України на засудженого покладені обовязки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

За ст.ст.342 ч.2 та 345 ч.2 КК України ОСОБА_2 виправданий за відсутністю в його складу злочину.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

раніше не судимий,

засуджений за ст.368 ч.2 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно господарських функцій строком на 3 роки, з позбавленням його спеціального звання «капітан міліції», без конфіскації майна.

Відповідно до ст.75 КК України, ОСОБА_3 звільнений від відбування основного покарання з випробуванням. Іспитовий строк встановлено 3 роки.

Відповідно до ст.76 КК України на засудженого покладені обовязки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

Цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 8 000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, залишений без розгляду.

Як зазначено у вироку, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнані винними та засуджені за вчинення злочину при таких обставинах.

ОСОБА_2 обіймав посаду оперуповноваженого відділу БНОН Сумського міського управління ГУМВС України в Сумській області з 11 вересня 2009 року, а ОСОБА_3 обіймав посаду старшого оперуповноваженого цього ж відділу з 6 листопада 2009 року. Відповідно до наданих законом прав та повноважень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були службовими особами.

23 січня 2010 року близько 21 години 40 хвилин, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час проведення оперативно розшукових заходів затримали Кулика за підозрою у вчиненні незаконного обігу наркотичних засобів, якого доставили до магазину «Шара», що по вулиці Харківській, 9 у місті Суми, де у присутності понятих у Кулика було знайдено та вилучено порошок білого кольору, про що склали матеріали перевірки, які зареєстрували у Зарічному відділі міліції міста Сум.

Кулик намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за вилучену у нього речовину, почав натякати ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що він може дати хабара за не притягнення його кримінальної відповідальності. В процесі подальших перемовин, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 домовились з Куликом, що Кулик їм передасть в якості хабара 4 000 грн.

28 січня 2010 року близько 17 години 40 хвилин, Кулик на вулиці Троїцькій у місті Суми біля будинку №2 у службовому автомобілі ВАЗ 2109 державний номер НОМЕР_1, передав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 раніше обумовлену суму хабара 4 000 грн. за не притягнення його до кримінальної відповідальності. Після того, як ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на цьому автомобілі заїхали на огороджену та охоронювану територію Сумського міського управління міліції, що по вулиці Першотравневій, 21 у місті Суми, вони були затримані працівниками СБУ в Сумській області і у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в їх службовому автомобілі було знайдено та вилучено предмет хабара 4 000 грн.

У звязку з тим, що органами досудового слідства ОСОБА_2 було предявлено обвинувачення у вчиненні злочинів передбачених ст.ст.342 ч.2 та 345 ч.2 КК України, суд на підставі аналізу зібраних по справі доказів прийшов до висновку, що ОСОБА_2 ніякого опору працівнику СБУ ОСОБА_4 не чинив, а також не заподіював йому умисно тілесні ушкодження і виправдав ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу злочину вказаних статей КК України.

Прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції подав апеляцію у якій вказує, що суд необґрунтовано виключив з обвинувачення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 таку кваліфікуючу ознаку, як вимагання хабара. Прокурор вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 встановлюючи строк коли їм повинен був передати гроші Кулик, таким чином вимагали у Кулика хабара. Прокурор також вважає, що суд необґрунтовано виправдав ОСОБА_2 за ст.ст.342 ч.2 та 345 ч.2 КК України, адже на думку прокурора у справі є достатньо доказів, що ОСОБА_2 вчинив зазначені злочини. Окрім цього, прокурор вважає, що призначаючи покарання засудженим суд не виконав вимог ст.65 КК України та призначив засудженим занадто мяке покарання. На думку прокурора, суд при призначенні додаткового покарання засудженим не конкретизував, якого права вони позбавляються, або якою діяльністю їм забороняється займатись. Зважаючи на це, прокурор посилаючись на невірну кваліфікацію злочинних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не вірне призначення цим засудженим додаткового покарання, а також на мякість призначеного їм покарання, просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, яка просила задовольнити апеляцію та скасувати вирок суду, засуджених, які вважали, що вирок суду законний та обґрунтований і просили залишити його без змін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи викладені у апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція підлягає частковому задоволенню.

Висновки суду про доведеність вини засуджених у вчиненні злочину передбаченого ст.368 ч.2 КК України при обставинах викладених у вироку та правильність юридичної кваліфікації їх дій за вказаним законом у поданій апеляції під сумнів не ставляться.

Що стосується доводів апеляції прокурора стосовно того, що суд кваліфікуючи дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ст.368 ч.2 КК України, необґрунтовано виключив кваліфікуючу ознаку «вимагання» то апеляція прокурора в цій частині не може бути задоволена з огляду на те, що як під час досудового так і судового слідства не було добуто ніяких доказів, які вказували б на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимагали у Кулика хабара. В той же час, судом достовірно встановлено, що Кулик намагаючись уникнути кримінальної відповідальності сам пропонував ОСОБА_2 та ОСОБА_3 хабара за вирішення питання про не притягнення його до кримінальної відповідальності.

Колегія суддів не може погодитись і з доводами апеляції прокурора відносно безпідставного виправдання ОСОБА_2 за ст.ст.342 ч.2 та 345 ч.2 КК України. При цьому колегія суддів виходить з того, що суд першої інстанції детально проаналізував обставини затримання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і прийшов до правильного висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад злочину передбачений як ст.342 ч.2 так і 345 ч.2 КК України. Окрім цього, автор апеляції не вказав жодної обставини яка б спростовувала висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_2 зазначених складів злочину. З огляду на це, апеляція прокурора і в цій частині задоволенню не підлягає.

Не може колегія суддів погодитись і з доводами апеляції прокурора стосовно того, що засудженим призначено занадто мяке покарання. При цьому колегія суддів виходить з того, що прокурор у своїй апеляції лише послався лише на те, що суд при призначенні покарання засудженим не дотримався вимог ст.65 КК України. В той же час, суд у своєму вироку навів цілий ряд обставин, які він враховує при призначенні покарання засудженим і рішення про необхідність звільнення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від відбування покарання відповідно до вимог ст.75 КК України, належним чином мотивоване і в апеляції прокурора, вказані висновку суду, з цього приводу, не спростовані. Зважаючи на це, передбачених законом підстав для задоволення апеляції прокурора і в цій частині та скасування вироку суду за мякістю призначеного засудженим покарання, немає.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що є правильним посилання прокурора у своїй апеляції стосовно того, що при призначенні додаткового покарання засудженим, суд не конкретизував, якого права позбавляються засуджені. У звязку з цим, колегія суддів вважає з необхідне уточнити вирок суду в цій частині та зазначити що вони позбавляються права обіймати посади повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в правоохоронних органах, при цьому колегія суддів виходить з того, що при такому уточненні права засуджених порушені не будуть.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.362,365,366,377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду міста Сум від 6 липня 2010 року відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без змін.

Цей же вирок в частині призначення додаткового покарання засудженим уточнити та вказати, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позбавлені права обіймати посади повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в правоохоронних органах строком на три роки.

СУДДІ:

ОСОБА_5 ОСОБА_1 ОСОБА_6